Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача завданий матеріальний збиток в розмірі 61109,35 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 27 серпня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 217167Га/14зп/б, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 30 грудня 2014 року о 13 годині 30 хвилин на 136 км + 400 м автомобільного шосе Красноград-Новомосковськ водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не врахувала дорожню обстановку та не переконалась в безпечній дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків. В результаті вищезазначеної ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ "СК "АХА Страхування" транспортний засіб "Peugeot", р.н. [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно звіту № ZB270315 від 27 березня 2015 року експертного товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], складає 60383,92 грн. Відповідно до калькуляції АУДАТЕКС № 1.003.14.0 від 21 січня 2015 року, на підставі рахунку № 006 від 21 січня 2015 року СТО ПП [PERSON], вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 61648,18 грн. Відповідно до п. 10.2 Догорору, франшиза за договором добровільного страхування дорівнює 0,50 % від страхової суми, а саме 538,83 грн. Отже, згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № 1.003.14.01878/VESKO2214 від 29 січня 2015 року та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 61109,35 грн. (61648,18 грн. 422 грн. = 61109,35 грн). У зв'язку з викладеним, позивач відшкодував [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 61109,35 грн., яке позивачем було сплачено на рахунок ПП [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 лютого 2015 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Отже до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 61109,35 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 27 серпня 2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 217167Га/14зп/б, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 30 грудня 2014 року о 13 годині 30 хвилин на 136 км + 400 м автошляху Красноград-Новомосковськ сталося зіткнення автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 лютого 2015 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. В результаті вищезазначеної ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ "СК "АХА Страхування" транспортний засіб "Peugeot", р.н. [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до калькуляції АУДАТЕКС № 1.003.14.0 від 21 січня 2015 року, на підставі рахунку № 006 від 21 січня 2015 року СТО ПП [PERSON], вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 61648,18 грн. Відповідно до п. 10.2 Догорору, франшиза за договором добровільного страхування дорівнює 0,50 % від страхової суми, а саме 538,83 грн. Отже, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 61109,35 грн. (61648,18 грн. 538,83 грн. = 61109,35 грн). У зв'язку з викладеним, позивач відшкодував [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 61109,35 грн., яке позивачем було сплачено на рахунок ПП [PERSON] До позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 61109,35 грн. Ці обставини підтверджуються договором добровільного страхування наземного транспорту № 217167Га/14зп/б від 27 серпня 2014 року, повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 05 січня 2015 року, листом за вих. № КНО-33/23 від 29 січня 2015 року, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім'я [PERSON], відомостями № 9483395 про ДТП, довідкою від 30 грудня 2014 року, постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 лютого 2015 року по справі № 209/123/15-п, полісом серії АІ № 0594984, звітом № ZB270315 від 27 березня 2015 року, довідкою-рахунком № 006 ПП [PERSON] від 21 січня 2015 року, розрахунком страхового відшкодування від 21 січня 2015 року, страховим актом № 1.003.14.01878/VESKO2214 від 29 січня 2015 року, платіжним дорученням № 154462 від 30 січня 2015 року. Відповідно до п. 1. 6 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги і регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі п. 2, 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в порядку регресу відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 61109,35 грн.

Outcome: approved