Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у відповідності до витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно вона є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.01.2017року визначено порядок користування вказаною квартирою та виділено [PERSON] в користування жилу кімнату площею 12,0кв.м. з лоджією площею 1,4 кв.м., а [PERSON] виділено жилу кімнату площею 16,3кв.м., з балконом площею 1,0кв.м. Місця загального користування та кімната площею 8,0кв.м. залишено у спільному користуванні. Однак, користуватись виділеною їй кімнатою вона не має можливості, оскільки колишній чоловік - [PERSON] чинить перешкоди, зиінив дверні замки, ключі від вхідних дверей не дає, двері не відчиняє, на дзвінки не відповідає, чим унеможливлює доступ до квартири та проживання в ній. А тому [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом її порушеного права. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та просив суд задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач, в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. Про день час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. Згідно статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 48 Закону України "Про власність", ст. 150 ЖК України позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю. Таким чином, позивач на даний час являються власником Ѕ частини спірної квартири, та вона має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством. Отже, судом встановлено, що позивач не має ключа від квартири, відповідач доступу до нього не надає, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні нею права власності щодо користування належною їй часткою квартири. У спростування зазначеного будь яких належних доказів з боку відповідача суду не надано. Відповідно до ч.ч. 1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Крім того, Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.01.2017року визначено порядок користування вказаною квартирою та виділено [PERSON] в користування жилу кімнату площею 12,0кв.м. з лоджією площею 1,4 кв.м., а [PERSON] виділено жилу кімнату площею 16,3кв.м., з балконом площею 1,0кв.м. Місця загального користування та кімната площею 8,0кв.м. залишено у спільному користуванні. Спосіб судового захисту порушеного права обраний позивачем як вселення до спірної квартири не суперечить законодавству і може бути застосований судом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved