Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

АТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заявлених вимог зазначили, що 19 травня 2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [INFO] позичальник [PERSON] помер. За життя позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 6052,51 грн.. Спадкоємцями, які прийняли спадщину у зв`язку з тим, що проживали разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини є відповідачі [PERSON] та [PERSON] 12 вересня 2019 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, проте заборгованість спадкоємцями не погашено. Оскільки відповідачі не відмовлялися від прийняття спадщини та до складу спадщини увійшли в тому числі і кредитні зобов`язання померлого, банк просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Позивач АТ КБ "Приват Банк" свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справі повідомлені належним чином, при подачі до суду позову, надали заяву з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розглду справи повідомлені належним чином, інформація про виклик у справі відповідачів розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомили/а.с.121,123/. Таким чином, оскільки відповідачі у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористались правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 травня 2008 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») з метою отримання банківських послуг - кредиту. Кредитний договір складають заява, підписана [PERSON] , Умови надання і Правила банківських послуг та Тарифи Банку/а.с.18-52 т.1/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором складає 6052,51 грн./а.с.9-17 т.1/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.56 т. 1/. Відповідно до листа виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області № 729 від 14.07.2020 року [PERSON] дійсно був зареєстрований по [ADDRESS] разом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.149 т. 1/ В порядку ст. 1281 ЦК України ПАТ КБ «ПриватБанк» 29 травня 2017 року направило претензію кредитора до П`ятихатської державної нотаріальної контори/а.с.213 т. 1/. З копії спадкової справи № 153/2017 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , витребуваної судом вбачається, що спадкову справу після смерті [PERSON] було заведено на підставі претензії кредитора. З заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався /а.с.212-240/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України). У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Проте, зазначені вище норми підлягали б застосування, за умови, що відповідачі є спадкоємцями боржника, прийняли спадщину шляхом подачі заяви або підтвердженням факту проживання на момент смерті спадкодавця, а також що у спадкодавця є спадкове майно. У даній справі позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли спадщину і що у [PERSON] є спадкове майно. Сама по собі реєстрація місця проживання разом за спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про прийняття спадщини. При цьому, згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. За таких обставин, беручи до уваги те, що будь-які докази вступу відповідачів в управління або володіння спадковим майном, що свідчило б про прийняття ними спадщини, а також наявності будь-якого спадкового майна після померлого [PERSON] , за умови наявності якого та в межах вартості якого, Банк, як кредитор спадкодавця міг би висувати будь-які майнові вимоги до спадкоємців відсутні, у зв`язку з чим вимоги позивача не є законними та обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed