Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Три Стар» нарахувати заробітну плату за червень, липень та серпень 2014 р. відповідно до місячного посадового окладу 4271 грн. 42 коп., сплатити 3,6 відсотка єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та 15% податку на доходи фізичних осіб виходячи з посадового місячного окладу 4271 грн. 42 коп., стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 28 серпня 2014 року по 29 вересня 2014 року, в сумі 4271 грн. 42 коп., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 12814 грн. 26 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та в обґрунтування позову зазначив, що з 17 червня 2014 року по 28 серпня 2014 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Три Стар" на посаді аналітика. Його посадовий оклад на період випробувального місячного терміну становив 4271,42 грн. Після випробувального терміну мав бути не менш 6000 грн. Жодного разу при виплаті заробітної плати відповідач не повідомляв загальну суму нарахованої заробітної плати з врахуванням усіх податків. Також при звільненні не повідомив загальну розрахункову суму з урахуванням грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, чим порушив вимоги ст. 110 КЗпП України, та ст. 30 Закону України «Про оплату праці». Стверджував, що відповідач виплатив заробітну плату: в червні (з 17.06. по 31 .06) 1834 грн., в липні 3500 грн., в серпні 3805 грн. Тобто, заробітна плата з урахуванням єдиного соціального внеску 3.6% та податку на доходи фізичних осіб 15% мала бути: в червні 2238,23 грн., в липні 4271,42 грн., в серпні 4643,64 грн. Після звільнення з ТОВ «Три Стар» звернувся до Пенсійного фонду України за довідкою форми ОК-7-3 "Індивідуальні відомості про застраховану особу", щоб переконатися в тому, що з заробітної плати в повному обсязі нараховувались та утримувались податки на доходи фізичних осіб, та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування виходячи з посадового окладу 71,42 грн. Але в виданій довідці було вказано, що відповідач нарахував заробітну плату: за червень 2014 р. 885,79 грн.; за липень 2014 р. 1870 грн.; за серпень 2014 . 2078,11 грн. Тим самим відповідач занизив суму заробітної плати: в червні 2014 р. на 1352,44 грн. (2238,23 - 885,79 = 1352,44); в липні 2014 р. на 2401,42 грн. (4271,42 - 1870 = 2401,42); в серпні 2014 р. на 2565,53 грн. (4643,64 - 2078,11 = 2565,53). Занизивши суму заробітної плати відповідач не провів у повному обсязі відрахування на індивідуальний особовий рахунок в Пенсійному фонді України, а також у Фонд зайнятості та Фонд соціального страхування. Тим самим, в майбутньому, це прямо впливає на розмір його пенсіїта не може стати на облік в державну службу зайнятості, так як нарахування допомоги по безробіттю буде отримувати майже в два рази менше необхідної. При прийомі на роботу, в колективному договорі, з яким ознайомлювали, не був зазначений посадовий оклад, чим було порушено вимогу ст. 13 КЗпП України, ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оплату праці", ст. 7 Закону України "Про колективні договори і угоди", а саме, в колективному договорі має бути зазначено: нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). По закінченню випробувального терміну, ніякого висновку за результатами проходження випробувального терміну не було, продовжував працювати, тим самим випробувальний термін відповідно до ч. 1 ст. 28 КЗпП України, був успішно пройдений, але заробітна плата не переглядалася. 27 червня 2014 року звільнився старший аналітик, і з цього дня виконував обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи. Відповідач не оформив виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника і відповідно не оплатив цю роботу, чим порушив ст. 105 КЗпП України. Заробітну плату за червень місяць 2014 р. відповідач виплатив через 39 днів після дати працевлаштування, а саме 22 липня 2014 p., чим порушив ч. 1 ст. 115 КЗпП України, а саме, заробітна плата виплачується через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. 15 серпня 2014 року відповідач повідомив, що заробітна плата за липень 2014 р. буде нарахована на банківську картку і необхідно їхати в 34 відділення банку AT «ТАСкомбанк» для отримання зарплатної карти. Не давав особистої згоди на отримання заробітної плати через банківську картку, тим самим відповідач грубо порушив його права передбачені ч. 5 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", а саме, виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, тільки після особистої письмової згоди працівника. 20 серпня 2014 року (через 29 днів з дати видачі минулої заробітної плати) на банківську зарплатну картку була нарахована заробітна плата за липень 2014 р. в сумі 3500 грн., тим самим відповідач знову порушив вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпП, та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", а не, заробітна плата виплачується через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних. 28 серпня 2014 року у зв'язку з систематичними порушеннями відповідачем законодавства про працю звільнився з займаної посади за власним бажанням. В день звільнення відповідач вказав на те, що розрахунок буде проводитися наступним чином, першу частину заробітної плати у вигляді авансу нарахують на зарплатну картку на наступний день після звільнення, а решту як і всім співробітникам підприємства 16 вересня 2014 року. Відповідач порушив вимоги ст. 116 КЗпП України, а саме, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. 29 серпня 2014 року на банківську зарплатну картку було зараховано 935 грн. 26 вересня 2014 року зателефонували з бухгалтерії ТОВ "Три Стар" і сказали, що може забрати в касі підприємства решту розрахункових грошей та 29 вересня видали в касі підприємства 2870 грн. Оскільки звільнився 28 серпня 2014 року. День фактичного розрахунку був 29 вересня 2014 p., тобто через один місяць з дати звільнення, тому вважає, що відповідач повинен виплатити середній заробіток за один місяць затримки в сумі 4271 грн. 42 коп. Звільнився по ст. 38 КЗпП України, саме з причин пов'язаних з грубим порушенням відповідачем законодавства про працю, а саме, ст.ст. 13, 105, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 30, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 24, ч. 5 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 7 Закону України "Про колективні договори і угоди", а тому вважаю, що ТОВ «Три Стар» повинно виплатити вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку, в сумі 12814 грн. 26 коп. Оскільки довелося звільнитися через порушення відповідачем законодавства про працю, а саме ст.ст. 13, 105 КЗпП України, ч. 5 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", та систематичного порушення ст. 110, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, через що втратив роботу і довелося докладати додаткових зусиль для матеріального забезпечення своєї сім'ї, двоє малолітніх дітей. А оскільки дружина перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, його заробіток є єдиним джерелом існування всієї родини. Обманним шляхом, занизивши заробітну плату відповідач позбавив право не тільки на гідну пенсію, а й на одержання допомоги по безробіттю відповідно до заробітної плати. Всі ці дії з боку Відповідача принижують його як людину яка чесно і сумлінно виконувала свої посадові обов'язки, а тому просить стягнути моральну шкоду в сумі 10000грн . В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала та просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки вважає вимоги позивача надуманими та необгрунтованими. Стверджує, що позивач був прийнятий на роботу та звільнений згідно його заяв, згідно заяви про прийняття на роботу позивачем зазначено, що він ознайомлений з умовами праці та згоден, колективним договором не передбачено розмір заробітної плати, саме штатним розписом визначено розмір заробітної плати , відповідно до якого заробітна плата позивача як аналітика складала 1870грн., тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Судом встановлено наступні факти . [PERSON] , згідно наказу ТОВ «Три Стар» від 16.06.2014 року №63 «Про звільнення та прийняття» був прийнятий на посаду аналітика інтегрального моніторинга систем з 17.06.2014 року, з окладом згідно штатного розпису, з випробувальним терміном три місяці, про що проведено відповідний запис у журналі обліку руху трудових книжок підприємства. Оклад згідно штатного розпису складає 1870,0 грн. в місяць(а. с. 26-28). Згідно заяви на приєднання №5 до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT «ТАСКОМБАНК» в частині обслуговування зарплатного проекту Клієнта від 10.06.2014 року визначено, що по банківському рахунку AT «ТАСКОМБАНК» [NUMBER] проводиться зарахування коштів на рахунки співробітників ТОВ «Три Стар» у вигляді заробітної плати та авансу, аванс на відрядження, інші платежі. За час перебування на займаній посаді, відповідно табелів обліку використання робочого часу за червень-серпень 2014 року, [PERSON] оплата праці проводилася: за червень 2014 року відпрацьовано 9 робочих днів, нараховано -885,79грн., утримано ПДФО - 36,74грн., ЄСВ - 31,89грн., виплачено 16.07.2014 року готівковими коштами 817,69 грн. згідно платіжної відомості №ВЗП-000069; за липень 2014 року відпрацьовано 23 робочих дня, нараховано - 1870,0грн., утримано ПДФО - 270,4грн., ЄСВ - 67,32грн., виплачено 19.08.2014 року готівковими коштами 1532,28 грн. згідно платіжної відомості №ВЗП- 000075; за серпень 2014 року відпрацьовано 19 робочих днів, нараховано -2078,11грн., утримано ПДФО - 300,5 грн., ЄСВ - 74,81грн., військовий збір -31,17грн., виплачено перераховано 29.08.2014 на зарплату картку 935,0 грн. з банківського рахунку ТОВ «Три Стар» [NUMBER] AT «ТАСКОМБАНК» та 15.09.2014 року виплачено готівковими коштами 736,63 грн. згідно платіжної відомості № ВЗП - 000083. Зазначені обставини підтверджують довідкою ПФУ ( а.с. 10). Відповідно до ст. 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого іим органу належних звільненому працівникові суму строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, гри відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених ст. 38 КЗпП України, а саме, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно до статті 237-1 КЗпП України, у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відшкодувати працівнику моральну шкоду. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про шдову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову, оскільки документальною перевіркою не встановлено порушень законодавства в частині достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, дотримання вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з виплаченої (нарахованої) заробітної плати та інших доходів нарахованих (виплачених) найманому працівнику [PERSON], що підтверджується листом Головного управління Державної фіскальної служби В Кіровоградській області. (а. с. 70-72) та матеріалами документальної перевірки Кіровоградською ДПІ ( а.с. 58-60). Надана суду роздруківка з банківського карткового рахунку жодним чином не підтверджує факту отримання більших сум саме як заробітної плати від відповідача . Таким чином, суд дійшов висновку, щодо необгрунтованості та безпідставності позовних вимог щодо нарахованих та сплачених сум, не грунтуються на законі відповідно і всі інші вимоги позивача, оскільки їх він пов»язує з вимогою виплати заробітної плати як тіньової. Окрім того, позивач відмовився від експертизи, яка ним заявлялася по зробленим ним підписам у відомостях про отримання заробітної плати, оскільки ним зазначалось про те, що дані підписи є підробленими з метою приховання тіньової заробітної плати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України , суд вирішує судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Outcome: dismissed