Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], в день смерті матері відкрилася спадщина на належне померлій майно, в тому числі і на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0866 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої обслуговування житлового будинку та господар ських споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 3210300000:03:047:0022, грошова оцінка землі становить 58 995,76 грн. Вказану 1/3 частину земельної ділянки померла [PERSON] успадкувала після свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2009 року. Інші 2/3 частини вказаної земельної ділянки успадкували сини [PERSON] та [PERSON] після смерті останнього його 1/3 частину земельної ділянки успадкував його син [PERSON]. Позивачка вказувала на те, що вона являється єдиною спадкоємицею за заповітом на майно [PERSON] і позивачка вчасно прийняла спадщину шляхом подання письмової заяви до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, оскільки за її заявою нотаріусом заведено спадкову справу, однак оформити спадщину належним чином шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі не представляється можливим, оскільки 1/3 частина спадкової земельної ділянки не була зареєстрована при житті за спадкодавцем в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно і за таких обставин, нотаріус [PERSON] відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка просила в судовому порядку визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0866 га розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастро вий номер земельної ділянки 3210300000:03:047:0022, грошова оцінка 58 995,76 грн. в порядку спадкування після спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0866 га кадастровий номер 3210300000:03:047:0022, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташо вана: [ADDRESS]. Позивачка в суді свої уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав, та не заперечував щодо його задово лення. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Також встановлено, що позивачка по справі [PERSON] являється дочкою померлої [PERSON], відповідач по справі [PERSON] являється сином померлої, а відповідач по справі [PERSON] являється онуком померлої та сином померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується поясненнями учасників процесу, копіями свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], копією свідоцтва про одруження позивачки, копією свідоцтва про смерть [PERSON] З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] при житті залишила заповіт від 25.03.2009 року, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., та зареєстро ваний в реєстрі за №2-1104. У вказаному заповіті зазначено, що на випадок смерті [PERSON] зробила розпорядження: усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідає [PERSON], [INFO]. На день смерті [PERSON] в шлюбі не перебувала. А тому позивачка по справі, являється спадкоємицею спадкового майна померлої [PERSON] за заповітом. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається із копії спадкової справи № 100/2014 Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області щодо майна померлої [INFO] [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулася позивачка [PERSON] 08.04.2014 року. Також до вищевказаної нотаріальної контори 08.04.2014 року звернувся [PERSON] із заявою в якій вказав, що вказаною заявою він відмовляється від прийняття спадщини за законом, у тому числі і від одержання обов»язкової частки у спадщині. 17.12.2014 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вишняк О.А. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на ім"я її дочки [PERSON] на спадкове майно, яке складається з: 2/3 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Наведене підтверджується копією вказаного свідоцтва. Відповідно до листа від 31.07.2014 року №2084/02-14 «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріа льної контори Київської області Вишняк О.А. повідомила [PERSON] про неможливість видачі на її ім»я свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [INFO] [PERSON], а саме: земельну ділянку, площею 0,0866 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 3210300000:03:047:0022, оскільки правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім»я померлої відсутній. Судом встановлено, що 07.04.2005 року на ім»я [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №382192 площею 0,0866 га, яка розташована: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 3210300000:03:047:0022. Вказаний державний акт був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №3023. Наведене підтверджується копією вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] і після його смерті його спадкоємцям: дружині - [PERSON], синам - [PERSON], [PERSON] були видані державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. свідоцтва про право на спадщину за законом кожному на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з: земельної ділянки площею 0,0866 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої в [ADDRESS] і належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №382192 виданого Білоцерківською міською радою 07.04.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №3023. Наведене вбачається із копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 25.03.2009 року виданих державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. на ім»я [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] його спадкоємцям: дружині - [PERSON], синам - [PERSON], [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом кожному на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з: 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд [ADDRESS] і належала померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Білоцерківським міським відділом комунального господарства 02.04.1974 року, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 02.04.1974 року за реєстром №9767 в книзі 84. Згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 17.12.2014 року зареєстровано право спільної часткової приватної власності на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] Таким чином встановлено, що за життя [PERSON] на її ім»я було видано державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна після її померлого чоловіка [PERSON], яке складається з: земельної ділянки площею 0,0866 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої в [ADDRESS] і належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №382192 виданого Білоцерківською міською радою 07.04.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №3023 і вказане свідоцтво було зареєстроване в реєстрі за №2-1101, що підтверджується копією вказаного свідоцтва. У вказаному свідоцтві зазначено, що свідоцтво підлягає реєстрації в управлінні земельних ресурсів у м.Біла Церква, Київська область. В суді встановлено, що [PERSON] за життя не зареєструвала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.03.2009 року згідно до вимог чинного законодавства України. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим докумен том. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Як встановлено судом, право [PERSON] на спірну земельну ділянку було посвідчено державним актом, який зареєстровано у визначеному на той час порядку, тобто, він набув права власності на земельну ділянку згідно вимог діючого та той час законодавства, [PERSON], як його спадкоємець за законом, одержала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді 1/3 частки вказаної вище земельної ділянки, але її спадкоємець [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на спадщину на дану частку земельної ділянки. Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. Як передбачено п.3 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земе льну ділянку, затвердженого постановою КМ України від 06.05.2009 року за № 439 /зі змінами/, нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земе льної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності. Згідно ст. 202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Постановою КМ України від 09.09.2009 року за № 1021 /зі змінами/ затверджено Порядок ведення Поземельної книги, згідно з п. 13-1 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після визначення кадастрового номера в установленому порядку та прийняття відповідним органом, який здійснює розпорядження землями, рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (користування) чи після формування земельної ділянки на підставі документації із землеустрою за рішенням власника земельної ділянки про поділ або об'єднання земельних ділянок. Відповідно до п.13-3 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки може здійснюватися також на підставі рішення суду. А за п.32 Порядку право на отримання витягу з Поземельної книги мають власник (користувач) земельної ділянки, суб'єкти права земельного сервітуту, емфітевзису і суперфіцію, їх спадкоємці, правонаступники або уповноважені ними особи. Дана постанова КМ України втратила чинність на підставі постанови КМ України від 17.10.2012 року за № 1051, якою затверджено Порядок ведення державного земельного кадастру. Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, а саме ст. 24 цього Закону, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формуван ня земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з врахуванням всього вищенаведеного суд дійшов висновку, що дійсно позивачка позбавлена на даний час можливості оформити своє право на спадщину на вищевказану частку земельної ділянки після смерті [PERSON], яку вона успадкувала після померлого [PERSON], якому ця земельна ділянка була передана у приватну власність згідно вимог діючого на той час законодавства, спадкоємець на даний час може здійснити державну реєстрацію 1/3 частки даної земельної ділянки на своє ім'я тільки на підставі рішення суду, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку з причин, на які вказано вище в рішенні. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на земельну ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.03.2009 року. Таким чином, в силу приписів вищенаведених правових норм спадкодавець [PERSON] набула права на 1/3 частку вказаної вище в рішенні земельної ділянки, а позивачка набула право на спадкування майна після смерті своєї матері, а також права власності на 1/3 частку вказаної земельної ділянки. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0866 га кадастровий номер 3210300000:03:047:0022, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована: [ADDRESS], оскільки інший порядок для набуття позивачкою права власності на вказану частку зазначеної земельної ділянки законодавством не визначений. На підставі викладеного та ст.ст. 1216-1218,1223,1225,1261-1265,1268-1270 ЦК України, ст.ст. 125,126,202 ЗК України, Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою КМ України від 06.05.2009 року за № 439 /зі змінами/, Порядку ведення Поземельної книги, затвердженим Поста новою КМ України від 09.09.2009 року за № 1021 /зі змінами/, Порядку ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10. 2012 року за № 1051,

Outcome: approved