Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом та просять позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягувати солідарно із відповідачів аліменти на сина [PERSON] в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивують наступним. Відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] Неповнолітній [PERSON] знаходиться на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, в Службі у справах дітей Сокальської РДА, в зв`язку з неналежним виконанням матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню та доглядом за сином Сім`я [PERSON] проживає в орендованому будинку, який складається з двох кімнат, кухні та коридору. Кімнати обмебльовані, є ліжка, стіл, одежна шафа, але потребує ремонту. Підсобного господарства не утримують. В будинку часто знаходяться сторонрі особи, з якими розпивають спиртні напої. Батько дитини, [PERSON] 18.08.2018р. написав заяву про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки з сім`єю не проживає багато років. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову щодо позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Свої заперечення мотивує наступним. Він перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. З листопада 2000 р. він з [PERSON] фактично не проживає та не підтримує стосунків, оскільки поїхав на заробітки в Росію, де знаходився до 2006 року. Лише у серпні 2018 року йому стало відомо, що відповідачка з 2001р. проживає однією сім`єю з [PERSON] та у них народився син [PERSON] , [INFO] . Так як [PERSON] не була офіційно розлучена з ним, то у Корчівській сільській раді Сокальського району в свідоцтві про народження сина [PERSON] батьком записано [PERSON]. Однак фактично біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] . Представник позивача надала заяву, в якій просила позовні задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження серія [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні рішення Сокальського районного суду від 03.01.2019р. встановлено, що виключено відомості про батьківство [PERSON] з актового запису №13 від 28.12.2007р. у Сокальському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт того, що [PERSON] не є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] встановлено рішенням Сокальського районного суду від 03.01.2019 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на його утримання слід відмовити. Разом з цим, відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Переспівською сільською радою встановлено, [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом з сином - [PERSON] , дочкою - [PERSON] , внуком - [PERSON] та співмешканцем - [PERSON] . Згідно актів обстеження сім`ї від 22.11.2017р., 04.01.2018р., 01.02.2018р. встановлено, що будинок в якому проживає відповідачка з дітьми та співмешканцем складається з 2 кімнат, кухні та коридору, газифікований, пічне опалення на дрова. Кімнати обставині самими необхідними меблями. Будинок потребує поточного ремонту. Житлово-побутові умови проживання задовільні. З дослідженої характеристики від 14.03.2018р. встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації в с.Зубків Сокальського району, не працює, зарекомендувала себе з посередньої сторони, громадських доручень не виконує, на зауваження відповідальних осіб та сусідів на рахунок особистого життя не реагує, підсобне господарство не утримує. Офіційних скарг в сільську раду на [PERSON] не поступало. Відповідно до висновку №1680/01-11 органу опіки та піклування Сокальської РДА від 23.08.2018р.. встановлено, що орган опіки та піклування Сокальської РДА вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В свою чергу, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що мама дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавляться потребами сина, не займається забезпеченням розвитку дитини та матеріально не забезпечує його. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина. Крім цього, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial