Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду 12.01.2015 року з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, просив в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1301206,84 грн. за Договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №б/н від 03.06.2008 року з [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю АТ «Дельта Банк» предмета іпотеки у власність та визнання за ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до заяви про\~зміну предмету\~позову від\~04.03.2019\~року позивач просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №11355357000 від 03.06.2008 року, яка станом на 12.11.2014 року складає 82618,28 дол.США, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 44652,40 дол.США (еквівалент по курсу НБУ 703258,51 грн.); сума заборгованості за відсотками 37965,88 дол.США (еквівалент по курсу НБУ 597948,33)., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] , шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах за початковою ціною визначеною на підстав оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». В обґрунтування позову зазначено, що 03.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк»» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11355357000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 44800,00 дол.США з розрахунку 13,5% річних на строк по 04.06.2029 року. З метою забезпечення споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON] за договорами іпотеки № б/н від 03.06.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Ситніковою Ю.Д. 03.06.2008 року за №2948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 03.06.2008 року за №2935368. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У порушення умов кредитного договору Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань. Однак вимога була ним проігнорована, у зв`язку з чим, станом на 12.11.2014 року у Відповідача виникла заборгованість, що складає 82618,28 дол.США, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 44652,40 дол.США (703258,51 грн.); сума заборгованості за відсотками 37965,88 дол.США (597948,33 грн.) Посилаючись на ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» позивач просив задовольнити уточненні позовні вимоги. Ухвалою суду від 14.01.2015 року було відкрите провадження по справі. Ухвалою судді від 11.06.2015 року зупинено провадження по зазначеній справі до розгляду Приморським районним судом\~ м. Одеси цивільної справи 522/11052/15-ц, за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору недійсним, яка знаходилась у провадженні судді Ільченко Н. А. Відповіддю від 06.09.2017 року вх.92887/17 суддя Ільченко Н. А. повідомляє, що справа розглянута, 19.06.2017 року позов [PERSON] залишено без розгляду. А відповіддю Керівника апарата суду [PERSON] від 21.11.2017 року, що на ухвалу суду від 19.06.2017 року позивачем подано апеляційну скаргу та справа направлена до апеляційного суду Одеської області. 26.07.2018 року суд повідомлено, що зазначена справа перебуває у провадженні с. [PERSON] та її призначено до слухання на 25.07.2018 року. Відповіддю помічника судді [PERSON] - [PERSON] . повідомлено суд, що суддю [PERSON] звільнено з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, а ухвалою від 21.11.2018 року зазначену справу залишено без розгляду. 29.01.2019 року суду надана копія ухвали суду від 21.11.2018 року по справі №522/11052/15ц, яка набрала законної сили. Ухвалою суду від 15.02.2019 року поновлено провадження у відповідній справі. 04.03.2019 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову.(а.с.142-144). В підготовче засідання 25.03.2019 року, 13.05.2019 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись належним чином. 13.05.2019 року представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. В підготовче засідання 06.06.2019 року сторони по справі не з`явились. Ухвалою суду від 10.06.2019 року підготовче засідання закрито, призначено справу до розгляду по суті. В судові засідання 18.07.2019 року, 31.10.2019 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись належним чином. Учасники справи у судове засідання призначене на 10.12.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача щодо розгляду справи за відсутністю його представника. В клопотанні представник позивача також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте конверти було повернуто до суду з відміткою «інші причини». Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 20.12.2019 року. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11355357000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 44800,00 дол.США з розрахунку 13,5% річних на строк по 04.06.2029 року (а.с.8-16). 03.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом іпотеки виступила квартира [ADDRESS] , житл пл..13,1 кв.м. заг. пл.. 19,7 кв.м. (а.с.26-29). З Довідки від 12.11.2014 року встановлено, що заборгованість по кредитному договору №11355357000, боржником якого є [PERSON] станом на 12.11.2014 року становить 82618,28 дол. США. Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08.12.2011 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, який був 27.12.2011 року засвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №3749, що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу (а.с.38-39). З акту прийому-передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року встановлено, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором, позичальником якого виступає [PERSON] (а.с. 37) Позивач надсилав на адресу [PERSON] лист-вимогу від 13.10.2014 року з вимогою щодо погашення заборгованості та попередженням про звернення до нотаріуса або до суду, в разі невиконання зобов`язання (а.с.34-36). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок\~предмета іпотеки\~іпотекодержатель має\~право задовольнити\~свою вимогу\~за основним\~зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. АТ «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» виконав свої зобов`язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 03.06.2008 року, надавши [PERSON] кошти у кредит, а останній не виконує належно свої зобов`язання з повернення кредиту, у зв`язку із чим у нього виникла заявлена банком заборгованість. Згідно п.1.4. кредитного договору, кредит надається позичальнику для його особистих цілей, а саме:на купівлю однокімнатної квартири [ADDRESS] заг. пл. 20,1 кв.м.. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки-житло, яке виступає забезпеченням виконання зобов`язання за валютним кредитним договором за умови наявності згоди іпотекодавця. До такого висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів палати Касаційного цивільного суду у\~Постанові від 13.06.2018 року у справі № 645/5280/16-ц. Проаналізувавши положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон про мораторій що набрав чинності 07.06.2014р. ) вбачається, що\~не може\~бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника)\~нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки і було передано в забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.\~Крім того, загальна площа такого нерухомого житлового майна не повинна перевищувати 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином, коли житлове майно підпадає під визначення Закону України «Про мораторій», то кредитор може задовольнити свої вимоги виключно\~за наявності згоди іпотекодавця на звернення стягнення. Суд приходить до висновку про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] , шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах за початковою ціною визначеною на підстав оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed