Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.02.2008 року між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та фізичною особою - резидентом України [PERSON] було укладено кредитний договір № 391, відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит на придбання нерухомого майна в розмірі 9393 дол. США 86 центів на придбання автотранспортного засобу марки DAEWOO, модель Nexia 1,5 GL, № кузова [NUMBER], строком по 05.02.2015 року зі сплатою процентної ставки 12,5% річних. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі, не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі. Відповідач порушує свої зобов'язанння щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Це призвело до утворення в нього перед банком заборгованості станом на 13.08.2015 року в розмірі 111 410,67 грн., з них: 3921,71 дол. США - кредиту; 591,87 дол. США - відсотки; 1347,84 грн. - комісія за РО та 13538,15 грн. - штрафу/пені за несвоєчасне погашення кредиту. Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання перед банком за кредитним договором, чим порушує охоронювані законом права та інтереси позивача, останній змушений був звернутися до суду з позовом та просить у відповідності до вимог ст.ст. 1049, 1054 ЦК України стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Також в позовній заяві зазначено, що на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладення фізичних осіб за №63 від 20.03.2015р. розпочата процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" - Славкіну Марину Анатоліївну. В зв'язку з цим, позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору. В судовомих засіданнях, які здійснювалися в режимі відеоконференції, представник позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Додатково пояснила, що в позовній заяві помилково зазначена невірна загальна сума заборгованості за кредитним договором - 11 410,67 грн., замість - 111 410,67 грн. На закінчення розгляду справи представник позивача в режимі відеоконференції, не з'явився, надіславши на електронну адресу суду клопотання про розглянути справу у його відсутність. Також зазначив в клопотанні, що просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 391 (а.с. 3-7), згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 9393,86 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим Договором, на придбання автотранспортного засобу марки DAEWOO, модель Nexia 1,5 GL, № кузова [NUMBER], строком по 05.02.2015 року зі сплатою 12,5% річних. Забезпеченням зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій є застава автотранспортного засобу, про що сторонами укладено договір застави автомобіля, що набувається позичальником по договору купівлі-продажу автотранспортного засобу № 0102/03 від 01.02.2008 року, укладеного між позичальником та ПП «Вінмоторс» (п. 1.4 кредитногодоговору). Крім того, судом встановлено, що 01.02.2008 року було укладено договір купівлі- продажу № 0102/03 між ПП "ВІНМОТОРС" та [PERSON], предметом договору є автомобіль DAEWOO, модель Nexia 1,5 GL (а.с. 29-30) та 05.02.2008 року між ВАТ "ВіЕйБі Банк", правонаступником якого є ПАТ "ВіЕйБі Банк", та [PERSON] було укладено договір застави автотранспортного засобу (а.с. 25-26). Відповідно до умов договору банк зобов'язався на умовах, передбачених договором надати відповідачу кредит в порядку, визначеному в цьому договорі, а [PERSON] - забезпечити ефектичне використання кредитних коштів з дотриманням принципів строковості, забезпеченості, платності, повернення (п. 3.1.1., 3.3.1. кредитного договору). Відповідно до п. 2.5.1 кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно до дати, встановленої в Графіку (а.с.8), поповнювати свій поточний рахунок, визначений в п. 2.1.2, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі, не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат, відповідно до умов цього договору. Згідно п. 4.2 договору, за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов?язань, передбачених п.п. 3.3, цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 відсотків від суми кредитних коштів, зазначеної в п. 1.1. цього договору. За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми невиконаних зобов'язань, строк яких настав (п. 4.3 кредитного договору). Неустойка (штраф/пеня) підлягає сплаті за письмовою вимогою банку в національній валюті України відповідно до офіційного курсу встановленого НБУ на день сплати позичальником неустойки (п. 4.4. кредитного договору). Банк свої зобов'язання за кредитним договором щодо видачі кредиту виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в сумі 9 393,86 дол. США, що еквівалентно 47 438,99 грн., що підтверджується меморіальним валютним ордером № 252589 від 05.02.2008 року (а.с. 96). Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Разом з цим судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 391, суд встановив, що станом на 13.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 111 410,67 грн., яка складається з 3921,71 дол. США - кредиту; 591,87 дол. США - відсотки, що еквівалентно 96 524,68 грн.; 1347,84 грн. - комісії за РО та 13538,15 грн. - штрафу/пені за несвоєчасне погашення кредиту (а.с. 11-12). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами є кредитними відносинами та підлягають врегулюваню відповідно до норм 1054-1056-1 ЦК України та загальних положень про зобов'язання. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ч. 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 391 від 05.02.2008 року щодо поверення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 365,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved