Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 листопада 2007 року у розмірі 13931,13 грн. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06 листопада 2007 року, відповідач отримала кредит у розмірі 5300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", складає між ним та банком договір. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач у свою чергу не виконав належним чином свої зобов'язання за укладеним договором №б/н від 06 листопада 2007 року щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, в результаті чого станом на 14 вересня 2017 року, утворилась заборгованість в розмірі 13931,13 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте у позовній заяві вказала на можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 січня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 листопада 2007 року у розмірі 12791,55 грн., яка складається з: 2278,76 грн. - тіла кредиту; 3394,85 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом; 7117,94 грн. - нарахованої пені, а також судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. В решті позовних вимог - відмовлено (а.с.42-43). Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року, заочне рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 січня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано за заявою відповідача про його перегляд (а.с.53). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06 листопада 2007 року, відповідач отримала кредит у розмірі 5300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", складає між ним та банком договір (а.с.5). Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 "Умов та правил надання банківських послуг" - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 "Умов надання банківських послуг" - у разі невиконання зобов'язань за Договором, позичальник на вимогу Банку повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Дослідивши у судовому засіданні розрахунок суми заборгованості, судом встановлено, що станом на 14 вересня 2017 року за договором № б/н від 06 листопада 2007 року, у відповідача утворилась заборгованість на загальну суму - 13931,13 грн., яка складається з : 2278,76 грн. - тіло кредиту; 3394,85 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 7117,94 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 639,58 грн. - штраф (процентна складова). У поданій відповідачем заяві про перегляд заочного рішення остання вказувала, що позивачем не зазначено і з розрахунку заборгованості не вбачається, яку саме відсоткову ставку було застосовано позивачем і на яку суму тіла кредиту ці відсотки було нараховано. Також вказує, що якщо відсоткову ставку з часу укладення кредитного договору було змінено, зокрема у спірний період за 2015-2017 роки, то позивачем не надано доказів письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки не пізніш, як за 15 календарних днів до дати з якої застосовується нова ставка. Крім того, наданим позивачем розрахунком заборгованості не наведено, на яку суму тіла кредиту, в який період і на яку відсоткову ставку було здійснено нарахування відсотків по тілу кредиту, яка на її думку є завищеною. Також відповідач вказує, що зазначена у розрахунку заборгованості сума пені, яка складає 7117,94 грн. нічим не підтверджена та має складати на її думку 1200,00 грн. Крім того, відповідач просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення пені за 12 місяців. За клопотанням представника відповідача, ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області ві 20 березня 2018 року у позивача було витребувано обгрунтований розрахунок заборгованості [PERSON] за укладеним між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] договором №б/н від 06 листопада 2007 року за весь період із зазначенням в цьому розрахунку даних: тіла кредиту, на яке нараховано відсотки; відсоткову ставку; період нарахування відсотків; нараховану суму відсотків; загальну суму нарахованих відсотків; належно посвідчених копій надісланих ПАТ КБ "Приватбанк" для [PERSON] письмових повідомлень про збільшення по кредиту розміру процентної ставки та доказів одержання нею таких письмових повідомлень. Проте, на адресу суду від представника позивача надійшла лише виписка по рахунку по витратах по карті [PERSON] за період з 01.01.1999 по 02.04.2018 роки, а також формула, по якій нараховувались відсотки на поточну та на прострочену заборгованість. У листі представника позивача було зазначено, що процентна ставка за кредитним договором не змінювалась. Разом із тим, із наданої банком вищезазанченої виписки (а.с.80) вбачається, що до 31 серпня 2014 року відсоткова ставка за користування кредитними коштами становила 2,5% на місяць (тобто 30% на місяць), проте з 01 вересня 2014 року відсоткова ставка була змінена і встановлена в розмірі 2,9% на місяць (тобто 34,8 річних), а з 01 квітня 2015 року 3,6 % на місяць (тобто 43,2% річних). Згідно зі статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що Клієнт прийняв нові умови (а.с. 11-25). Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Згідно із ч.3 ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17. Однак, неважаючи на те, що судом в ухвалі суду від 20 березня 2018 року за клопотанням представника відповідача витребовувались належно посвідчені копії надісланих ПАТ КБ "Приватбанк" для [PERSON] письмових повідомлень про збільшення по кредиту розміру процентної ставки та доказів одержання нею таких письмових повідомлень, таких доказів суду надано не було. Тому, дослідивши докази по справі в частині законності підвищення Банком процентної ставки з 01 вересня 2014 року до 34,8 %, а з 01 квітня 2015 року до 43,2%, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних доказів щодо належного повідомлення відповідача про підвищення Банком процентної ставки, тому позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 2105,95 грн., виходячи з процентної ставки 30% річних, яка була узгоджена сторонами при укладенні кредитного договору, що розраховано з розміру процентної ставки до її першого односторонього збільшення, тобто 27,60 % річних та за період з 01 вересня 2014 року по 14 вересня 2017 року, виходячи з наступних розрахунків: 2278,76 грн. (загальна заборгованість за кредитом, тіло кредиту) х 30 (відсотків) : 100 : 360 (кількість календарних днів на рік згідно п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою) х 1109 (кількість днів з 01.09.2014р. по 14.09.2017р.). Частина 1 та пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачають, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, пеня в розмірі 10361,76 грн. була нарахована за період, починаючи з 07 травня 2014 року по 11 вересня 2017 року. Суд вважає, що відповідно до вказаних положень закону щодо стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, а з врахуванням того, що відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, з позичальника в користь кредитора підлягає стягненню пеня за один рік (за період з 17 жовтня 2016 року по 17 жовтня 2017 року) в розмірі 1200 грн. (розмір пені за один місяць 100 грн. х 12 місяців = 1200грн.). Щодо нарахування позивачем штрафів (фіксована частина, процентна складова) слід враховувати таке. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу, - 500 грн. штраф (фіксована частина) та 639,58 грн. штраф (процентна складова), відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Отже, за змістом вказаної норми закону, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відтак, станом на 14 вересня 2017 року, з урахуванням процентної ставки за кредитним договором 30 % та кількості днів простроченої заборгованості, загальна сума заборгованості [PERSON] перед Банком складає 5584,71 грн., з яких: 2278,76 грн. - тіло кредиту; 2105,95 - відсотки за користування кредитом; 1200,00 грн. - пеня. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача, потрібно стягнути судові витрати, пов'язані з розглядом справи в розмірі 1600,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved