Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

19.09.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих", Голови Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих" Максименка Юрія Петровича, представника Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих" Рудюка В'ячеслава Вікторовича про спростування недостовірно інформації. В обґрунтування позову зазначив, що 29.04.2014 року представник Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих" Рудюк В.В., діючи на підставі виданої головою організації Максименком Ю.П. довіреності, під час розгляду справи в суді, поширив в письмовому вигляді недостовірну інформацію, виклавши її в запереченнях на позов [PERSON] про захист своїх трудових прав. Так, позивач зазначає, що в запереченнях було викладено посилання на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2011 року, залишене в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.11.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.10.2012 року, в наступній редакції: «Протягом розгляду цієї справи були досліджені та визнані законним: факт звільнення [PERSON] з посади директора КП НВЦ УТОГ на підставі п.8 ст. 36 КЗпП; підстави звільнення, викладені в постанові ЦП УТОГ №246/2010 від 24 листопада 2010 року та акті ревізії КП НВЦ УТОГ від 16.11.2010 року; порядок відсторонення від посади та самого звільнення тощо» Разом з тим, безпосередньо в рішенні наявне інше формулювання, а саме: «Отже, 11.03.2011 року на наступний день після закінчення періоду непрацездатності позивача розпорядженням голови УТОГ Максименко Ю.П. №16 було правомірно звільнено з посади директора КП НВЦ УТОГ з 14.03.2011 року у зв'язку із вступом в дію Постанови ЦП УТОГ 265/2010 від 22.12.2010 року на підставі ст. 36 п.8 КЗпП України». З огляду на таке, позивач просив суд визнати вищезазначену викладену в запереченнях на позовну заяву інформацію недостовірною та зобов'язати відповідача скласти за власним підписом письмову заяву про спростування інформації , з подальшим долученням до матеріалів справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених підстав. Зазначив, що представник Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих" Рудюк В.В. в своїх запереченнях змінив зміст судового рішення, на яке посилався, з метою недопущення винесення правосудного рішення у справі по захист трудових прав [PERSON]. Відповідач Рудюк В.В. проти позову заперечував та зазначив, що в запереченнях виклав свою думку, аналізуючи рішення Оболонського районного суду м. Києва. Вважає, що абзац, про який вказує позивач, взаємопов'язаний з попередніми. Також зазначив, що позовні вимоги є надуманими та необґрунтованими. Представник відповідача Голови Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих", Максименка Юрія Петровича, в судовому засіданні підтримав позицію відповідача Рудюка В.В.. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Водночас, відповідно до п. 15 Постанови пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Судом встановлено, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №752/3060/14-ц за позовом [PERSON] до Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих», Голови центрального правління Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» Максименка Юрія Петровича про припинення дії, що порушує право та зобов'язання допустити до роботи. Не визнаючи вищевказаний позов, представник Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» подав до суду заперечення, в яких містилися посилання на зміст рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2011 року, яке набрало законної сили, викладені в вигляді підсумування змісту рішення з точки зору представника. Вказані посилання на рішення від 16.08.2011 року були зазначені представником відповідача в якості доказу, з метою спростування позовних вимог, та вказаному рішенню при вирішенні по суті справи №752/3060/14-ц надавалася оцінка судом. Зокрема, як вбачається з ухвали про закриття провадження по справі №752/3060/14-ц , в ній зазначено про заперечення на позов, та про долучені до заперечень рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.05.2011 року та від 16.08.2011 року, з яких вбачається, що позовні вимоги вже були предметом судового розгляду, та вказане слугувало підставою для закриття провадження. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що інформація, яку просить спростувати позивач, є такою, що стосувалася предмету позову та зазначена в процесуальних документах, адресованих суду, відтак не підлягає спростуванню, оскільки оцінюється в іншому порядку, а саме судом при вирішенні спору. За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed