Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

27 травня 2015 року Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересахмалолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позов обґрунтований тим, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей Мелітопольської міської ради як дитина, мати якої ухиляється від її виховання. 08 травня 2014 року службою з КУ «Мелітопольська міська дитяча лікарня» було отримано акт про дитину, покинуту у закладі охорони здоров'я. 19 травня 2014 року [PERSON] надала письмову інформацію, згідно якої причиною невідвідування нею сина у дитячій лікарні є те, що вона проходить лікування у КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер» ЗОР. 06 червня 2014 року [PERSON] звернулась до служби із заявою щодо вирішення питання переведення її малолітнього сина [PERSON] із КУ «Мелітопольська міська дитяча лікарня» до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» у зв'язку з тим, що вона проходить довготривале лікування у КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер» ЗОР. Відповідачці було надано адресу та контактні телефони КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» і рекомендовано підтримувати зв'язок з працівниками Будинку дитини щодо здоров'я та долі дитини. 17 листопада 2014 року службою було отримано листа головного лікаря «Сонечко», згідно якого в період з 03 липня 2014 року по 10 листопада 2014 року мати дитини жодного разу не відвідувала та не телефонувала. 15 грудня 2014 року службою з КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер» було отримано інформацію, згідно якої [PERSON] з 15 березня 2014 року отримувала протитуберкульозну терапію, по закінченню лікування хвора клініко-рентгенологічне обстеження не пройшла, на прийом до лікаря не з'являється. 24 квітня 2015 року службою було отримано лист головного лікаря «Сонечко», згідно якого в період з 03 липня 2014 року по 31 березня 2015 року мати відвідала дитину лише один раз. Згідно відповіді з диспансеру, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у вказаному закладі. На сьогоднішній день мати не змінила у позитивний бік свого ставлення до виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. 09 липня 2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги, зазначивши, що прізвище дитини було змінено з «[PERSON]» на «[INFO]» на підставі зміни прізвища дитини за спільною заявою матері та батька про визнання батьківства від 17 червня 2015 року. В уточненому позові позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. 22 жовтня 2015 року від позивач надійшов уточнений позов, в якому він зазначив, що батько дитини - [PERSON] дитину не відвідує, не цікавиться її здоров'ям та розвитком, зловживає алкогольними напоями, притягався до адміністративної відповідальності за ст. 184 КК України. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача [PERSON] на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. В судове засідання з'явились представник позивача та відповідачі. В судовому засіданні представник позивача Гнєдашова Н.Г. позовні вимоги позивача уточнила, крім заявлених позовних вимог в уточненому позові також просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що вона дійсно позбавлена батьківських прав відносно своїх трьох дітей. Після народження [PERSON], їй лікарі порадили залишити сина у лікарні, так як він народився не зовсім здоровим. Який саме діагноз був у сина - відповідачці не відомо. [PERSON] зазначила, що до сина [PERSON] вона їздила у Запоріжжя. В «Сонечко» вона нічого не возила, оскільки так їй сказали лікарі. Відповідачка також пояснила, що дитину вона не змогла забрати з лікарні, оскільки вона часто хворіла, перебувала на лікуванні в туберкульозному диспансері. Крім того, в той час вона розійшлася із своїм співмешканцем і у неї була депресія. У теперішній час вона ніде не працює. [PERSON] зазначила, що після свого лікування вона не могла визначитися, що їй робити із дитиною. У теперішній час вона хоче створити нормальну сім'ю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що сина він відвідував у лікарні, їздив до нього у «Сонечко», але чому у журналі не було відмітки, йому не відомо. З [PERSON] деякий час вони не мешкали. З 2013 року він у сина був разів п'ятнадцять. Відповідач зазначив, що в «Сонечко» йому сказали, що [PERSON] написала заяву про залишення дитини у лікарні, оскільки вона лікувалась. Дитину забрати в свою сім'ю він не міг з об'єктивних причин (саме з яких - не зазначив). Батьківство відносно сина він встановив в липні 2015 року. Відповідач пояснив, що він працює неофіційно, 5-6 років тому притягувався до кримінальної відповідальності за наркотики. Також [PERSON] зазначив, що 08 грудня 2015 року він приїжджав в Запоріжжя на електричці до сина, йому виписали перепустку, він поспілкувався з дитиною 10 хвилин, оскільки сина перевели в іншу групу, але чому в журналі відвідувань не зробили про це відмітку - йому не відомо. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, яка підтримала позовні вимоги позивача в повному обсязі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що при народженні дитини у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], матір'ю дитини була записана [PERSON]. Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. \\а.с. 7\\ Рішенням суду від 28 вересня 2011 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. \\а.с. 9-11\\ 07 травня 2014 року працівниками закладу охорони здоров'я КУ «Мелітопольська міська дитяча лікарня» у присутності працівника органу внутрішніх справ та представника служби у справах дітей складений Акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в іншому закладі охорони здоров'я, згідно якого 07 травня 2014 року в КУ «Мелітопольська міська дитяча лікарня» виявлена покинута дитина чоловічої статі - [PERSON], [INFO]. \\а.с. 12\\ 19 травня 2014 року [PERSON] надала інформацію начальнику служби у справах дітей про те, що з середини лютого її малолітній син - [PERSON] знаходиться на лікуванні в обласній дитячій лікарні, а з 06 квітня - в Мелітопольській дитячій лікарні. Вона не відвідувала сина, оскільки їй не радили контакт із дитиною її лікарі. Попереджена про відповідальність за ухилення від виховання сина. \\а.с. 13\\ 06 червня 2014 року [PERSON] звернулась із заявою до начальника служби у справах дітей із проханням вирішити питання про перевід її сина в будинок дитини «Сонечко», оскільки вона проходить лікування в КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер». Адресу і контактні телефони дитячого будинку отримала. \\а.с. 14\\ 03 липня 2014 року [PERSON], [INFO], було переведено до КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. \\а.с. 15\\ 25 листопада 2014 року В.о. головного лікаря КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради на адресу Служби у справах дітей Мелітопольської міської ради був надісланий лист, в якому зазначено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ВДТБ ПТБ правосторонній ексудативний плеврит Д-МБТ-М-К-Рез0 Гіст0 кат.1 ког.1 (2014). З 15 березня 2014 року отримувала курс протитуберкульозної терапії. По закінченні лікування хвора клініко-рентгенологічне обстеження не пройшла. Місце знаходження пацієнтки не відомо. На прийом до лікаря не з'явилась. На телефонні дзвінки не відповідає. Для встановлення стану здоров'я [PERSON] потрібно обстеження. \\а.с. 16\\ 30 березня 2015 року головним лікарем КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради на адресу Начальника служби у справах дітей Мелітопольської міської ради був надісланий лист щодо захисту прав малолітнього [PERSON], в якому адміністрація дитячого будинку повідомляла про необхідність захисту прав малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки за час перебування дитини з 03 липня 2014 року мати відвідала дитину тільки один раз - 26 грудня 2014 року. В той день з [PERSON] адміністрацією будинку дитини було проведена бесіда про відповідальність за невиконання нею своїх батьківських обов'язків, їй надана консультація про правила відвідувань, вручені адреса та контактні телефони, проте ніяких повідомлень від матері на адресу «Сонечко» не надходило. Про причини тривалих невідвідувань не повідомляла. \\а.с. 20\\ На підставі спільної заяви відповідачів по справі про визнання батьківства від 17 червня 2015 року, в свідоцтві про народження дитини прізвище дитини було змінено з «[PERSON]» на «[INFO]», батьком дитини записаний «[PERSON]». \\а.с. 34\\ Згідно характеристики на [PERSON] з місця проживання від 20 серпня 2015 року, зі слів сусідів він зловживає спиртними напоями, ображає матір. \\а.с. 67\\ В серпні 2015 року [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП. \\а.с. 68\\ Згідно листа головного лікаря КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради на адресу Начальника служби у справах дітей Мелітопольської міської ради від 16 жовтня 2015 року, за час перебування малолітнього [PERSON], [INFO], з 03 липня 2014 року мати відвідала дитину двічі - 26 грудня 2014 року та 29 вересня 2015 року. На час влаштування дитини мати отримала адресу та контактні телефони для усного та письмового спілкування з адміністрацією в разі неможливості особисто провідувати свого сина. 26 грудня 2014 року з [PERSON] адміністрацією будинку дитини було проведена бесіда про відповідальність за невиконання нею своїх батьківських обов'язків, їй надана консультація про правила відвідувань, вручені адреса та контактні телефони. З 29 вересня 2015 року ніяких повідомлень від матері на адресу «Сонечко» не надходило. Про причини тривалих невідвідувань не повідомляла. Батько дитини - [PERSON] в будинку дитини «Сонечко» не був жодного азу, сине не відвідував. \\а.с. 66\\ Відповідно до висновку від 11 червня 2015 року № 94/3 Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO], оскільки мати дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню і матеріальному утриманню дитини, не турбується про його фізичний , розумовий, духовний розвиток, не піклується про його стан здоров'я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його самоусвідомлення, не забрала сина з Будинку дитини. Відповідно до висновку від 26 листопада 2015 року № 214/3 Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO], оскільки батько дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню і матеріальному утриманню дитини, не турбується про його фізичний , розумовий, духовний розвиток, не піклується про його стан здоров'я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його самоусвідомлення. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і розумовий розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов'язання піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Слід зазначити, що дитина була покинута батьками в закладі охорони здоров'я і була позбавлені піклування з боку батьків. З цього часу дитина виховувалась іншими особами, які працюють в спеціалізованих закладах. В період перебування дитини в дитячому будинку «Сонечко» мати відвідувала дитину двічі, батько - жодного разу, умовами проживання та утримання, станом здоров'я дитини не цікавились. Письмових та усних запитів про дитину на адресу будинку дитини від батьків не надходило. Дитина вважається покинутою і залишеною без батьківського піклування. Суд критично відноситься до пояснень відповідача [PERSON] щодо її залишення дитини у закладі охорони здоров'я за рекомендацією лікарів, оскільки вона навіть не знала діагнозу дитини, з яким її залишали у лікарні, що вона сама повідомила суду. Також критично відноситься до її пояснень щодо неможливості відвідувань дитини через заборону лікарів за її діагнозом, оскільки вона мала можливість в телефонному режимі і через листування з адміністрацією закладу вести спілкування щодо турбування про фізичний, розумовий та духовний розвиток дитини, про її здоров'я. Суд також критично відноситься до пояснень відповідача [PERSON] щодо відвідування сина, оскільки це не знайшло свого підтвердження в ході слухання справи. Крім того, він не зазначив саме з яких причин він не міг забрати дитину до себе з лікарні. А тому позовні вимоги позивача в частині позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованими. Статтею 166 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає також необхідним стягнути з відповідачів аліменти в розмірі по 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2015 року і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при пред'явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачів в рівних частках на користь держави також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved