Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач Товариство власників квартири «Будматеріали» звернулось до суду із вимогами до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон - Магазин «УКРАЇНА-ІМІДЖ», Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, та просить визнати за ТВК «Будматеріали» право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], і який при будівництві мав будівельний номер «[ADDRESS]», включаючи нежитлові приміщення: №163 згідно технічного паспорту будинку, площею 179,2 кв. м., та приміщення №166 згідно технічного паспорту будинку, площею 165,1 кв. м., за винятком квартир мешканців будинку у кількості 162 квартир; визнавши при цьому недійсними договір купівлі-продажу нежитлових приміщень площею 180 кв. м. за адресою [ADDRESS] від 26.12.2013р., укладених між ТОВ «Салон-магазин «Україна-ІМІДЖ» та гр.. [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1784, та дублікат договору купівлі-продажу серія та номер 4-2399, виданий 23.04.2009р.Шостою державною нотаріальною конторою, про набуття права власності ТОВ «Салон-магазин «Україна-ІМІДЖ». Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні Товариства власників квартир «Будматеріали». У 1971 р. був утворений житлово-будівельний кооператив «Стройматериалы»(Будматеріали) і розпочато проектування будинку за проектним (будівельним) номером. 10.06.1986р. ще до побудови будинку, затверджено статут кооперативу який зареєстрований за №6. Єдиним замовником будинку є ЖБК «Будматеріали». Замовником проектних та будівельних робіт було Управління капітального будівництва Київського міськвиконкому. Після введенням будинку в експлуатацію весь будинок був переданий на баланс кооперативу, в тому числі приміщення на цокольному поверсі як об'єкти соціально-культурного призначення, зокрема побутова майстерня «Світанок» та бібліотека. Позивачу стало відомо про те, що приміщення №163 було зареєстровано за ТОВ «Салон-магазин «Україна-ІМІДЖ», а в подальшому відчужено за договором купівлі-продажу [PERSON] Проте такі дії відбулись без відома позивача. Крім того Печерська районна у м. Києва державна адміністрація вважає і приміщення №166 де розміщувалась бібліотека, вважає комунальною власністю, не визнаючи те, що вказана частина будинку, є також власністю позивача. Під час судового розгляду представники позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні, звертаючи увагу суду на те, що весь будинок був і залишається, за виключенням житлових квартир, власністю позивача, з моменту його будівництва. Представник відповідача ТОВ «Салон-магазин «Україна-ІМІДЖ» Разваляєв Д.С. вимоги не визнав,заперечував проти їх задоволення, подавши письмові пояснення, звертаючи увагу суду на те, що право власності на приміщення №163 Товариство набуло у відповідності діючого на той час законодавства, та відповідно мав право відчужити його. На підтвердження своїх заперечень представник надав копії судових рішень прийнятих у спорах між цими ж особами щодо цього ж приміщення. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, подавши відповідні письмові заперечення. Так, представник звертав увагу на те, що у позивача відсутні належні письмові докази щодо права власності на приміщення фірми «Світанок», яке в подальшому на законних підставах було набуто [PERSON] Також представник посилався на судові рішення, які були прийняті під час спорів щодо вказаного приміщення між ТОВ «Салон-магазин «Україна-ІМІДЖ» та ТВК «Будматеріали». Представник відповідача Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Палієнко О.А. вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, подавши відповідні письмові пояснення, звертаючи увагу суду на те, що під час введення будинку в експлуатацію, приміщення №163 та №166 були передбачені під час будівництва забудовником для розміщення дитячої бібліотеки та приміщення побутового обслуговування фірми «Світанок». Третя особа Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання представника не направило. Суд вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані ними письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом під час розгляду справи встановлено наступне. Вбудовані нежитлові приміщення побутового та культурного призначення, що побудовані за дольовою участю організацій Управління капітального будівництва виконкому міськради і інших забудовників та Головкиївміськбуду загальною площею 423,00 кв.м, у тому числі : 165,00 кв.м. для розміщення дитячої бібліотеки та 258,00 кв.м. приміщення побутового обслуговування фірми «Світанок» були передбачені при будівництві будинку житлово - цивільного призначення [ADDRESS] і введені в експлуатацію. Так, в рішенні від 30.09-03.10.1977 р. №1433 Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих, яке додано до позову, прямо зазначено, що вказані вбудовані нежитлові приміщення були здані в експлуатацію для розміщення об'єкту побутового обслуговування фірми "Світанок" та бібліотеки. Право власності за Відповідачем ТОВ «Салон-маганзин «Україна-імідж» на групу нежитлових приміщень №163 (літ.А), площею 180 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в 2013 році на підставі договору купівлі-продажу державного комунального майна від 31 серпня 2015 року №000096/12. Право на державну реєстрацію та сама державна реєстрація зазначеного приміщення оскаржувалась в судовому порядку, проте постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року, було зобов'язано здійснити реєстрацію права власності ТОВ салон-магазин «Україна-імідж» на об'єкт нерухомого майна - нежитлового приміщення, що знаходиться на цокольному поверсі житлового будинку за вказаною адресою. Під час перегляду судових рішень Вищий адміністративний суд України у своїх ухвалах від 29 листопада 2014 року та 05 березня 2015 року підтвердив правильність судових рішень, вказуючи на правомірне набуття права власності Товариством на вказане нерухоме майно. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вимога позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.12.2013 р., укладеного між [PERSON] і ТОВ "Салон-магазин "Україна-Імідж" є необгрунтованою з огляду на наступне. Відповідно до ст. 204 ЦКУ, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 657 ЦКУ, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦКУ, права власності на нерухомі речі, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Договір купівлі-продажу між Товариством з обмеженою відповідальністю "Салон- магазин "Україна-Імідж" і [PERSON] від 26.12.2013 р. був укладений в письмовій формі і нотаріально посвідчений та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно . Вказаний договір був укладений з додержанням всіх норм чинного законодавства і, відповідно до приписів ст. 204 ЦКУ, є правомірним. Жодного доказу на підтвердження недійсності вказаного договору позивач не надав. Твердження Позивача про те, що вказаний правочин було вчинено щодо неіснуючого об'єкту та за неіснуючою адресою спростовуються довідкою КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 19.05.2015 р. № 6483 і довідкою Департаменту містобудування та архітектури КМДА від 16.07.2015 р. №8807/0/12/27-15 , в яких зазначено, що адреси "[ADDRESS]" та "[ADDRESS] відносяться до одного й того ж об'єкту нерухомого майна. Тому вказаний правочин було вчинено щодо реального об'єкту нерухомого майна за дійсною адресою. Більше того, згідно вказаних довідок, а також відповіді Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.09.2015 р. № 105/02-0173(3)120 (додається), саме адреса "[ADDRESS]", за якою зареєстроване місцезнаходження позивача, не присвоювалася у встановленому порядку жодному об'єкту нерухомого майна. Вимога щодо визнання за позивачем права власності на будинок "за винятком квартир мешканців будинку" не підлягає задоволенню з наступних міркувань. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦКУ, приміщення загального користування, опорні конструкції, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку, належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир будинку. Визнання права власності на таке майно за окремою особою не тільки суперечитиме чинному законодавству, але й практично позбавлено сенсу, оскільки опорні конструкції, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання не може бути виділено в натурі й залучено до цивільного обороту окремо від приміщень будинку, які воно обслуговує. Також під час розгляду даної справи було встановлено, що рішенням Київської міської ради №29/3467 від 26.02.2010 «Про внесення змін до рішення Київради від 27.12.2001 №208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» Додаток 7 до рішення №208/1642 (таблиця 6, розділ 1.1б) було доповнено позицією 99, відповідно до якої до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва було включено вбудовані нежитлові приміщенні площею, 424,6 кв.м., у будинку по [ADDRESS]. Однак , в подальшому рішенням Київської міської ради №284/5096 від 02.12.2010 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» при затвердженні Переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Печерському районі» (додаток №6 до рішення) до об'єктів комунальної власності територіальної громади міст Києва по [ADDRESS] було включено лише приміщення Бібліотеки для дітей ім.. А. Макаренко. Розпорядженнями Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.01.2014 №8 «Про перезакріплення нерухомого майна територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації», від 01.10.2014 №503 «Про внесення змін до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.01.2014 №8» було перезакріплено та передано з балансу КП «Хрещатик» на баланс Відділу в оперативне управління вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 164,20 кв.м. для розміщення дитячої бібліотеки ім.А.Макаренка. Отже в даному випадку виходячи з того, що вбудовані приміщення для розміщення дитячої бібліотеки та для побутового обслуговування фірми «Світанок» були передбачені при будівництві будинку житлово - цивільного призначення [ADDRESS] і введені в експлуатацію, відносились до об'єктів державного комунального майна, слід визнати вимоги позивача безпідставними та такими, що спростовуються наданими письмовими доказами. В подальшому приміщення №163, розташоване на цокольному поверсі вказаного будинку було передано Товариству покупців членів трудового колективу організації орендарів «Лоліта» (ТОВ «Салон-магазин «Лоліта», яке перейменовано в ТОВ «Салон-магазин «Україна -імідж»). Приміщення №166, розташоване на цокольному поверсі, де розташована бібліотека для дітей ім.. А.Макаренко, відноситься до об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва. За викладених обставин у задоволенні вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed