Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві про встановлення факту батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка проживала однією сім»єю, без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 1999 року. В них народився син [PERSON] [INFO] року. Батьком в свідоцтві про народження дитини [PERSON] не був записаний, проте по-батькові сина записано за власним бажанням [PERSON]. Реєстрація сина своєчасно не відбулась з причини стану здоров'я [PERSON] [INFO] року цивільний чоловік заявниці помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23 жовтня 2014 року. За спільного проживання [PERSON] сина визнавав, допомагав виховувати та утримувати, інших дітей він не мав. Після смерті цивільного чоловіка, за згодою родичів померлого, хоче офіційно зареєструвати сина на прізвище батька, а тому вона змушена звертатись до суду з вказаною заявою. Заявник у судовому засідання підтримали вимоги заяви, посилаючись на обставини, що викладені у ній. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві у судове засідання не з'явився, направили на адресу суду листа з проханням проводити розгляд справи у відсутності представника відділу (а.с.30). За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві. Заслухавши пояснення заявника, покази допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] за життя визнавав своє батьківство, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що доводи заявниці є обґрунтованими і заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №1777 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва. В графі "батько" вказаний [PERSON] (а.с.5). Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу згідно з якою позов про визнання батьківства, може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як зазначено у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 23 жовтня 2014 року, виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві, [PERSON], помер [INFO] року у віці 43 років (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. [PERSON] пояснила, що є матір'ю [PERSON], що народився [INFO] року, пояснила суду, що померлий [PERSON]проживав з нею однією сім'єю без реєстрацію шлюбу в період з 1999 по день смерті [INFO] року. Хоч померлий і не був зареєстрованим у Книзі реєстрації народжень батьком дитини, насправді ніколи не заперечував свого батьківства, брав участь в утриманні та вихованні їх спільного сина. Зазначила, що обставиною за якою вона разом з померлим не могла подати заяву про батьківство до відповідних органів, щодо реєстрації народження спільного сина на його ім'я, була хвороба останнього сахарним діабетом 2-ї групи та 3 ступеня ожеріння. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], який є батьком померлого [PERSON] і відповідно являється дідусем по батьківській лінії сина заявниці, та [PERSON], [PERSON], підтвердили фактичні сімейні стосунки [PERSON] та [PERSON], при цьому зазначили, що жодним чином ніколи не виникало непорозумінь з приводу того, що батьком [PERSON] є [PERSON], оскільки останній визнавав себе батьком, займався його вихованням та утриманням. У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків і таких доказів суду не надано. Виходячи з доказів наведених вище та показань допитаних свідків, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] за життя визнавав [PERSON] своїм сином, при цьому у свідоцтві про народження останнього у графі "батько" записаний [PERSON], "по батькові" син заявниці записаний "[PERSON]". Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт того, що [PERSON], що помер [INFO] року, був батьком [PERSON], [INFO]. Таким чином, в даному випадку, суд вважає можливим встановити факт того, що померлий [INFO] року [PERSON] був батьком [PERSON], для подальшої можливості внесення змін до Книги реєстрації народжень та вказати в новому свідоцтві про народження [PERSON] батьком [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved