Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, згідно із яким [INFO] помер дід позивача [PERSON], який на час смерті проживав в [INFO]. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем, першої черги згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) є позивач [PERSON] На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 3,83 га, що розташована на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку серії [NUMBER] від 08.04.1997 року. Нотаріально оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлений можливості, оскільки за життя [PERSON] не встиг виготовити державного акта на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 3,83 га, розташовану на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]від 08.04.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області Сокур Г.Ф., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] в с. Човновиця Оратівського району Вінницької області. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем за законом першої черги, згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) є позивач [PERSON]. Спадщина знаходиться на території Підвисоцької сільської ради Оратівського району Вінницької області. Згідно із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 08.04.1997 року [PERSON] на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року №289 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Вінниччина" с. Човновиця Оратівського району Вінницької області розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Відповідно до виписки №832 від 11.08.2016 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Вінниччина" с. Човновиця Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії [NUMBER] за порядковим №759 зареєстровано 10.04.1997 року на [PERSON], який проживав на території с. Човновиця Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 3,83 га. Вартість земельної частки (паю) становить 134077 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 24.12.1996 року за №289. Вартість земельної частки (паю) на день смерті [PERSON] [INFO] становить 16751 грн. Відповідно до довідки №457 від 08.08.2016 року виданої виконавчим комітетом Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі №3 виконавчого комітету Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області, особовий рахунок №229 за 1997-2000 роки померлий [PERSON], який народився 09 липня 1921 року в с. Богданівка Липовецького району Вінницької області на день смерті [INFO] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця [PERSON] за вказаною адресою проживав і був зареєстрований внук померлого [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки №520 від 06.09.2016 року виданої виконавчим комітетом Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], [INFO] дійсно більше п'яти років та до дня смерті [PERSON], який помер [INFO] проживав разом з ним. Відповідно до довідки №521 від 06.09.2016 року виданої виконавчим комітетом Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області у [PERSON], який помер [INFO] спадкоємців першої, другої та третьої черги немає. Згідно письмових свідчень [PERSON] від 07.09.2016 року, справжність на яких посвідчено секретарем Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованих в реєстрі за №35 йому відомо, що коли [PERSON] у 1992 році прийшов з армії, то дійсно проживав у свого діда [PERSON] до дня його смерті [INFO] Згідно письмових свідчень [PERSON] від 07.09.2016 року, справжність на яких посвідчено секретарем Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованих в реєстрі за №36 йому відомо, що [PERSON], який помер [INFO] був одружений та проживав з рідною бабою [PERSON] [PERSON], яка померла у 1986 році. Спільних дітей у подружжя не було, однак у [PERSON] була донька від першого шлюбу - [PERSON] (мати [PERSON]), якій на момент одруження [PERSON] було всього 4 роки і вона стала для [PERSON] рідною дитиною. Інших дітей, онуків, рідних братів та сестер у [PERSON] не було. Коли [PERSON] у 1992 році прийшов з армії, то дійсно проживав у свого діда [PERSON] до дня його смерті [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлений можливості, оскільки за життя було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), а земельна ділянка не була виділена в натурі, тому позивач змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. На підставі ст. ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved