Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з неї надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї в розмірі 38 819,84 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідачу була призначена та виплачувалася державна соціальна допомога малозабезпеченій сімї. При призначені допомоги відповідач була попереджена спеціалістами Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про відмову в призначені або припиненні виплати призначеної допомоги та про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та стан сімї, зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги. В результаті проведення перевірки встановлено, що у сім'ї [PERSON] перебуває у власності два транспортних засоби, у тому числі - автомобіль марки «MITSUBISHI L200», 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], про яких відповідач не повідомила. З 01.02.2015 р. відповідачу припинено надання спірної допомоги. З метою досудового врегулювання спору, позивачем було надіслано відповідачу лист про повернення безпідставно отриманих сум, однак у добровільному порядку кошти не повернуті. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. Відповідач подала відзив на позов. Вказала, що у березні 2014 року вона звернулась до позивача із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидії та пільг. При цьому, надавала згоду на збір інформації про доходи, що необхідні для призначення допомоги. У травні 2014 року вказана допомога була призначена. Вважає, що саме на позивача покладено обовязок щодо перевірки достовірності та повноти надання інформації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за даною допомогою. При належному виконанні обовязків, позивач ще до призначення допомоги повинен був дізнатись про транспортні засоби, що перебувають у сімї [PERSON] Відтак, вважає, що саме на позивача покладено відповідальність за порушення порядку призначення та виплати такої допомоги. Крім того, вказала, що умислу на приховання відомостей щодо спірного автомобіля у неї не було, оскільки їй не було відомо про реєстрацію даного автомобіля на імя чоловіка та її сімя даним транспортним засобом ніколи не користувалась. Більше того, наявність даного транспортного засобу не впливає на призначення спірної допомоги, оскільки у сімї на утриманні перебувало троє неповнолітніх дітей, один з яких є інвалід. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]В позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені у заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав викладених у відзиві. Вказала, що їй не було відомо про обставини набуття у власність її чоловіком спірного автомобіля. Умислу на приховання відомостей щодо спірного автомобіля у неї не було, оскільки у дійсності її сімя ніколи не користувалась даним транспортним засобом. Автомобіль фактично був придбаний за кошти та для потреб ПП «Автокар Тернопіль», де працював її чоловік [PERSON] У задоволенні позову просила відмовити. Судом встановлено, що 25 березня 2014 року та 17 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із письмовими заявами про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидії та пільг, як малозабезпеченій сім'ї. Рішенням Управління соціальної політики про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімя, позивачу призначено спірну допомогу з 01 березня 2014 року по 01 липня 2014 року у розмірі 3347,37 грн., з 02 липня 2014 року по 31 серпня 2014 року у розмірі 3584,96 грн. Вказаний факт також підтверджується витягом з протоколу за №7 від 30.04.2014 року засідання комісії з вирішення спірних питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям. Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї, відповідачу призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім'ї з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року у розмір 3 653,66 грн., щомісячно. В результаті проведеної перевірки відділом соціальних інспекторів Управління соціальної політики Тернопільської міської ради було встановлено, що [PERSON] подала неповну інформацію про наявність у власності її чоловіка [PERSON] двох транспортних засобів. З облікових карток приватних транспортних засобів від 29 січня 2015 року встановлено, що у власності [PERSON] перебуває автомобіль марки «Chevrolеt Aveo», 2008 року випуску, реєстраційний номер ВО 1784АК та автомобіль марки «MITSUBISHI L200», 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Наказом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради за №10 від 23.02.2015 року, припинено з 01 лютого 2015 року призначення та виплату спірної допомоги [PERSON] Згідно довідки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради за №528 від 19 лютого 2018 року встановлено, що відповідачу за період з березня 2014 по лютий 2015 року включно виплачено 38819,84 грн. гривень. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року у задоволенні адміністративного позову Управління соціальної політики до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року постанову Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року скасовано, а провадження у справі закрито, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 21 червня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження. Ухвалою Верховного суду України від 15 вересня 2016 року відмовлено у допуску до провадження заяви позивача про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду від 21 червня 2016 року. Встановлено, що на вихованні та утриманні відповідача на час призначення та виплати спірної допомоги перебувало троє неповнолітніх дітей: донька Вікторія, [INFO], син [PERSON], [INFO], який є інвалідом та син [PERSON], [INFO]. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] за №743, № 2221 встановлено, що у сімї на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, один з яких є інвалід. Заявниця [PERSON] здійснює догляд за сином [PERSON], [INFO], який є дитиною-інвалідом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що автомобіль марки «MITSUBISHI L200», 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] дійсно був зареєстрований за ним у 2008 році. Проте, даний транспортний засіб придбавався виключно за кошти та для потреб ПП «Автокар Тернопіль», де він і працював. Вказане підтверджується також довіреністю, посвідченою нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу від 22 червня 2010 року, зареєстрованою в реєстрі за № 72, згідно якої він уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] бути його представником при вирішення питань повязаних з користуванням даного автомобіля. При цьому, надав даним особам право безоплатного керування даним транспортним засобом строком на три роки. Даний транспортний засіб ніколи не використовувався для потреб сімї. З копії трудової книжки [PERSON] серії БТ І №5509738 від 04.08.2008 року вбачається, що [PERSON] у період з 12 березня 2007 року по 02 січня 2011 року працював у ПП «Автокар Тернопіль». З довідки ПП «Автокар Тернопіль» від 07 травня 2018 року встановлено, що станом на 2010 рік [PERSON] був засновником даного підприємства, [PERSON] - головним бухгалтером, [PERSON] і [PERSON] С,Р. працювали слюсарями по ремонту автомобілів. Транспортний засіб MITSUBISHI L200, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був зареєстрований на [PERSON] у звязку з необхідністю виїздів за кордон по потребах підприємства. Даний автомобіль використовувався виключно в службових цілях. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Згідно з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбачені Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" №1768-ІІІ від 01 червня 2000 року та Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям" № 250 від 24 лютого 2003 року. Відповідно до вимог абз.2 статті 1 Закону "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Положеннями ч.ч. 1,2,5,6,7,10 статті 4 цього ж Закону для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів. Соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Рішення про призначення соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї. Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами пунктів 2, 3 Порядку соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї. Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї. Відповідно до вимог п. 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї). В силу вимог ч. 1 ст. 7 Закону "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли: - у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. м на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); - у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї (крім сімей, що складаються лише з дітей та осіб, які досягли 65-річного віку або є інвалідами I та II групи, та сімей, в яких є діти-інваліди) є земельна ділянка площею понад 0,6 га, крім випадків, коли така земельна ділянка з незалежних від сім'ї причин не приносить дохід. Згідно з вимогами ч. 2 цієї норми Закону за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: - у складі сім'ї є інвалід; - у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років); - неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов'язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім'ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги. Відповідно до вимог ч. 4 статті 7 Закону "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. В силу вимог пункту 11 Порядку для призначення соціальної допомоги сім'ям, в яких є діти, що навчаються у вечірній школі з денною формою навчання, у вищому навчальному закладі або є слухачами курсів на контрактній основі, обстеження матеріально-побутових умов сім'ї обов'язкове. Згідно з вимогами абз. 2 пункту 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється: - якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення. З аналізу наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених абзацами 4,5 ч. 1 статті 7 Закону "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", можливе за наявності таких обов'язкових умов: - у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); - у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є земельна ділянка площею понад 0,6 га, крім випадків, коли така земельна ділянка з незалежних від сім'ї причин не приносить дохід; - відсутність обставин, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону; - необхідність дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені частинами першою та другою статті 7 даного Закону; - відсутність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру. Виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 02 квітня 2014 року, від 17 жовтня 2014 року [PERSON] зазначала, що в сім'ї виховується троє неповнолітніх дітей віком до 18 років, а саме: донька Вікторія, [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. В актах обстеження матеріально-побутових умов сімї за №№ 743, 2221 складених працівниками позивача зазначено, у сімї відповідача виховуються троє неповнолітніх дітей, один з яких є дитина інвалід. Рішеннями Управління соціальної політики ТМР про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям відповідачу була призначена дана допомога. Таким чином, суд вважає, що в розумінні абз. 4 ч. 1 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті. Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та зібраної інформації про сім'ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги. Дана позиція узгоджується і з висновком викладеним в постанові Верховного Суду України від 09 червня 2015 року в справі № 2-а/683/105/2014. Як вбачається з матеріалів справи, місцева державна адміністрація не приймала рішення про відмову в наданні соціальної допомоги сім'ї [PERSON] В судовому засіданні відповідачка ствердила, що умислу на приховання відомостей щодо автомобіля MITSUBISHI L200», 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у неї не було, оскільки їй не було відомо про реєстрацію даного автомобіля на імя її чоловіка та її сімя ніколи ним не користувалась. Допитаний свідок [PERSON] суду пояснив, що даний автомобіль був придбаний за кошти та для потреб ПП «Автокар Тернопіль». Використовувався виключно для потреб даного підприємства і був зареєстрований на його імя виключно у звязку з характером його роботи на даному підприємстві. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, приймаючи до уваги наявність на утриманні сімї [PERSON] трьох неповнолітніх дітей (на час призначення та виплати допомоги), один з яких є інвалідом, суд вважає, що підстав для стягнення виплаченої державної соціальної допомоги не має, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed