Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON], 26.11.2007 року уклали кредитний договір № ODBRGA00000576. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 35700.00 гривень строком до 25.11.2027 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» і відповідач 29.11.2007 року уклали договір іпотеки № ODBRGA00000576. Згідно з договором іпотеки відповідач надав іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 38.10 кв.м., житловою площею 19.40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 27.04.2010 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 38.10 кв.м., житловою площею 19.40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк» ( 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570 ). Крім того, 10.02.2015 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить залучити до участі в якості третьої особи [PERSON], що діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], а також виселети вказаних осіб з житлового будинку по [ADDRESS] Від представник апозивача до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що строк на який було укладеного кредитний договір ще не минув, а також відповідач вважає, що його дружина [PERSON] та їх діти не можуть бути виселені з даного будинку, оскільки до них позивач позовних вимог про виселення не пред'являв. Третя особа, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не підтримала, вважає, що вона та її неповнолітні діти не можуть бути виселені з житлового будинку. Вислухавши думку відповідача, третьої особи, дослідивши наявні у справі докази: копію кредитного договору № ODBRGA00000576 ( а.с. 5 - 7 ), копію договору іпотеки ( а.с. 8 - 10 ), копію листа нагадування [PERSON] ( а.с. 11 ), копію заочного рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 27.04.2015 року справа № 2 - 20/2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки ( а.с. 12 ), копію квитанції про відправлення листа ( а.с. 13 ), копію повідомлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 14 ), копію паспорта [PERSON] ( а.с. 15 - 16 ), довідку видану виконкомом Новопетрівської сільської ради від 27.01.2015 року № 41 проте, що дійсно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] приписані по припискі мами [PERSON], в [ADDRESS] ( а.с. 41 ), суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Зазначені правовідносини врегульовані ч.1-2 ст. 40 Закону України „Проіпотеку" та ч.1, 3 ст. 109 ЖК УРСР. Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщомешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч.1,3 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно абов судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Ст. 39 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим, в ч.1 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч. 2-3 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщомешканці не звільнять будинок у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення при зверненні стягнення передбачений ч. 3 ст. 109 ЖК України. Крім того сам відповідач суду підтвердив, що від позивача він дійсно отримував вимогу про добровільне звільнення житла, однак цього не зробив. За таких обставин, відповідач підлягає виселеннюз житлового будинку загальною площею 38.10 кв.м., житловою площею 19.40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Норми ЦПК України передбачаютьпред'явлення позовних вимог виключно до конкретно визначених в позові відповідачів, процесуальний закон не передбачає пред'явлення вимог до невизначеного кола осіб та покладення судом обов'язків на невизначене коло осіб, тому вимога про виселення інших мешканців, якіпозивачем в якості відповідачів не залученні (а суд таких повноважень по самостійному залученню відповідачів не має), - задоволенню не підлягає. Таких висновків суду не спростовують і положення про цитованих вище ст. 40 Закону України „Про іпотеку" ст. 109 ЖК УРСР в частині того, що виселенню підлягають всі мешканці, оскільки, як вже вказано, всі ці мешканці мають бути обов'язково індивідуалізовані позивачем в позові в якості відповідачів. Підсумовуючи викладене, - позов підлягає частковому задоволенню та виселенню відповідача [PERSON] з житлового будинку загальною площею 38.10 кв.м., житловою площею 19.40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] оскільки він втратив право користування вказаним житлом у зв'язку зі зверненням на нього стягнення, заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 27.04.2015 року справа № 2 - 20/2010 ( а.с. 12). В частині задоволення позовних вимог щодо виселення третьої особи [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] належить відмовити, оскільки позивачем до них позовних вимог не пред'являлось і данні особи не є відповідачами по справі. У зв'язку із задоволенням пред'явлених до відповідача позовних вимог про виселення, з ного на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial