Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АКІБ "УкрСиббанк", просила визнати недійсним іпотечний договір, укладений між сторонами 19 червня 2008 року. В обґрунтування таких вимог послалась на обставини порушення під час укладення спірного правочину прав малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], встановлені ч. 2, 3 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», а саме те, що правочин був укладений всупереч ст. 177 СК України без письмового дозволу органу опіки та піклування, що також потребується згідно вимог ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». Як на правові підстави позову відповідач також послалась на ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. 17 ЗУ "Про іпотеку", ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", ст. 12 ЗУ "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", положення ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Усними ухвалами суду від 20 жовтня 2014 року допущено заміну особи, яка вибула зі спірних правовідносин - АКІБ "УкрСиббанк" його правонаступникам ПАТ "УкрСиббанк" та притягнуто до участі в справі в якості третьої особи [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відомостей про поважність причин неявки в судове засідання представника відповідача та третьої особи - [PERSON] матеріали справи не містять. Відповідно представлених письмових заперечень відповідач не визнає право дитини на користування предметом іпотеки, оскільки на час укладення спірного правочину таке право не було зареєстроване за малолітнім у встановленому законом порядку. Орган опіки та піклування просив про розгляд цивільної справи без участі свого представника. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON] укладений кредитний договір № 11361869000 згідно умов якого банк відкрив позивачу кредитну лінію з лімітом в 1855 грн. 67 коп. на умовах повернення, строковості (протягом одинадцяти місяців з місяця, наступного за місяцем надання траншу) та платності 20,90 % річних Також 19 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 11361886000 відповідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 70 тис. доларів США на умовах повернення щомісячними ануїтетними платежами, строковості (до 19 червня 2018 року) та платності - 14,5 % річних. На забезпечення виконання зазначених кредитних договорів, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] в той же день, 19 червня 2008 року, укладений іпотечний договір, за яким позивач, як власник житлового будинку № 175/1 по вул. Велика Морська в м. Миколаєві, поручилась цією нерухомістю перед Банком за належне виконання своїх зобовязань, що випливають з кредитних договорів № 11361869000 та № 11361886000. Письмова згода органу опіки та піклування на укладення даного іпотечного договору не надавалась. На виконання умов кредитних договорів банк передав у власність [PERSON] визначені грошові кошти. Відомостей про належність виконання боржником своїх зобов'язань з повернення кредиту матеріали справи не містять. Відповідно свідоцтва про народження серії І-ФП № 160248 [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], який народився 28 лютого 2004 року. З паспортних даних [PERSON] вбачається, що починаючи з 4 серпня 1998 року житловий будинок № 175/1 по вул. Велика Морська в м. Миколаєві є для неї єдиним постійним місцем проживання. Відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання батька дитини [PERSON] на дату укладення спірного правочину суду не представлені. Згідно будинкової книги для прописки громадян в будинку № 175/1 по вул. Велика Морська в м. Миколаєві за цією адресою малолітній [PERSON] зареєстрований з 29 січня 2013 року. В той же час, як слідує з наданого на запит суду листа приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] вих. № 83/01-16 від 24 жовтня 2014 року в матеріалах нотаріальної справи відсутні відомості про права малолітніх осіб на предмет іпотеки. [PERSON] подала заяву про відсутність малолітніх і неповнолітніх дітей та Довідку (Ф-3) про наявність зареєстрованих осіб. З викладеного суд робить висновок про те, що під час укладення іпотечного договору Банку були представлені документи, відомості у яких не відповідають обєктивним обставинам, а саме: факту наявності права користування житловим будинком № 175/1 по вул. Велика Морська в м. Миколаєві в малолітнього [PERSON] в силу закону (ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про охорону дитинства"). Зазначене є підставою для постановлення по справі окремої ухвали. Вирішуючи спірні правовідносини по суті суд насамперед виходить з того, що відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, що набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у п. 44 зазначив, що при розгляді справ за позовами, що виникають при укладенні, забезпеченні, виконанні та припиненні кредитних договорів, а також при визнанні їх недійсними «…суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки… Положення статті 12 Закону України від 2 червня 2005 року N 2623-IV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», яка вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування якими мають безпритульні діти, діють з 1 січня 2006 року і на договори, укладені до цієї дати, не поширюються (стаття 58 Конституції України).» За такого, дія статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» поширюється на спірні правовідносини і, як свідчать обставини справи, під час укладення іпотечного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] вимога закону щодо обовязковості попередньої згоди на його укладення органу опіки та піклування через наявність прав малолітньої особи дотримана не була. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. В силу ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Доводи відповідача про те, що відомості про відсутність у іпотекодавця неповнолітніх дітей, які мають право користування житловим будинком, що є предметом іпотеки надані, саме позивачем, не спростовують висновків суду про те, що під час укладення іпотечного договору були порушені права малолітньої дитини. За такого позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 114 грн. 70 коп. судового збору.

Outcome: approved