Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

2015 року представник позивача звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснив, що рішенням колегії суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2013 року, позов Державного навчальної закладу "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" частко задоволено. Визнано недійсним договір, укладений 01 вересня 2009 року з відповідачем [PERSON] про тимчасове вселення його сім'ї в учнівський гуртожиток по [ADDRESS]. А також апеляційний суд виріши виселити [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з житлового приміщення блоку № 31 на 5-му поверсі учнівського гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Для примусового виконання рішення суду Коломийським міськрайонним судом 08.07.2013 року видано виконавчі листи № 0909/5869, які передані на виконання до відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції. Відділом ДВС було відкрито виконавче провадження. Проте, 15.12.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Микицей В.Д. винесено постанову про повернення виконавчого документ стягувачу, оскільки наявна встановлена законом заборона щодо виконання рішення суду в частині виселення сім'ї [PERSON], [PERSON] з трьома неповнолітніми дітьми, у зв'язку з нововиявленими обставинами: у них [INFO] народилася четверта дитина - донька [PERSON]. Згідно укладеного 01.09.2009 року договору [PERSON] з членами сім'ї вселився в приміщення блоку №31 учнівського гуртожитку по [ADDRESS]. За положеннями даного договору він повинен був за письмовою вимогою навчального закладу звільнити назване приміщення. Однак, отримавши таку вимогу від 14.03.2011 року відповідачі згадані умови договору не виконали. Крім того, відповідач в порушення норм чинного законодавства здійснив самовільне перепланування за місцем розташування спірного приміщення та не оплачував у належному розмірі надані житлово-комунальні послуги. Таким чином, відповідачі разом зі своїми чотирма неповнолітніми дітьми протягом тривалого часу, зокрема 1,5 року після вступу в законну силу рішення суду про їх виселення незаконно проживають в учнівському гуртожитку ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг", не сплачують належним чином комунальні платежі, не виконують добровільне рішення апеляційного суду від 10.06.2013р. про їх виселення. Крім того, вони зареєстровані у с. Прокурава, Косівського району, Івано-Франківської області в приватному житловому будинку, а не в м. Коломия. Натомість, проживання відповідачів у приміщенні гуртожитку є перешкодою для забезпечення учнів ліцею житлом, оскільки відповідна кількість студентів не забезпечена місцем у гуртожитку і змушена проживати на приватних квартирах. Оскільки народження у відповідачів четвертої дитини не може бути перешкодою для виселення сім'ї [PERSON] з приміщення блоку № 31 учнівського гуртожитку ліцею, в якому вони тривалий час незаконно проживають, то просить суд виселити новонароджену [PERSON], [INFO], з житлового приміщення блоку № 31 на 5-му поверсі учнівського гуртожитку ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг", розташованого по [ADDRESS], у м. Коломия, Івано-Франківської області, без надання іншого жилого приміщення. Дає свою згоду на розгляд справи в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомленні про час та місце розгляджу справи, в тому числі через засоби масової інформації. Однак [PERSON] було раніше подано до суду, письмове заперечення на позов, згідно якого він позовні вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що твердження директора ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" про те, що він не оплачував у належному розмірі надані житлово-комунальні послуги, є виключно неправдивим та не заслуговує на увагу, оскільки він у повному обсязі згідно встановлених тарифів та наказу директора від 20.08.2009р. № 90 пункту 2 проводив оплату за спожиту електричну енергію. Більш того, ним також у повному обсязі провадиться розрахунок за воду та водовідведення, що аналогічно підтверджується відповідними квитанціями. Він є педагогічним працівником (майстром виробничого навчання) ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг", що не оспорюється адміністрацією навчального закладу, а також підтверджується відповідним записом у його трудовій книжці. Житлове приміщення у гуртожитку було надано із дотриманням ним вимог ст. 127 ЖК України, а також за погодженням з Управлінням освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації, та позиції профспілкового комітету від 17.12.2008р., на підставі чого директор ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" [PERSON] видав наказ від 20.08.2009 року №90 "Про поселення в гуртожиток майстра в/н [PERSON] з сім'єю" Згідно резолюції начальника головного управління освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації [PERSON] від ? .04.2011 року на заяву Голови первинної профспілкової організації ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" [PERSON], - його прохання про подальше проживання у гуртожитку підтримано. Водночас саме на адміністрацію підприємства, установи чи організації покладено обов'язок видавати ордери на вселення із дотриманням порядку надання громадянам жилих приміщень. Тому він звернувся зі заявою від 28.02.2012р. про видачу йому ордера на дане житло. Адже згідно вимог ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. За таких обставин, твердження про відсутність у нього ордеру на вселення, що на думку директора ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" [PERSON] є порушенням житлового законодавства саме з боку відповідача, є не тільки не обґрунтованим, а й таким, що не узгоджується з положеннями ст. 129 ЖК України. Особи, що мешкають в гуртожитку, не можуть бути в односторонньому порядку позбавлені права користування ним без наявності на те законних підстав. Так, згідно частин 1, 2 ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Крім того, він являється працівником підприємства, яке надало йому житло, і він пропрацював на даному підприємстві більше десяти років, що підтверджується копією трудової книжки. Отже, правові підстави для виселення [PERSON] - відсутні. Народження [PERSON] являється істотною обставиною у справі і підлягає, індивідуальному підходу до вирішення судового спору і рішення Апеляційного суду від 10.06.2013р. до даної обставини відношення не має. Крім того рішення суду, на які посилається позивач перебувають на оскарженні в Європейському Суді з прав людини і суд незважаючи на порушений термін звернення, відкрив провадження. Позовні вимоги директора ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" про виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог директора ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" [PERSON] до [PERSON] щодо виселення новонародженої [PERSON], [INFO], з житлового приміщення в [ADDRESS], за безпідставністю. Представник [PERSON] в судовому засіданні теж заперечила проти позову, оскільки за місцем реєстрації її довірительки немає умов для проживання малолітньої дитини і виселення з гуртожитку порушить права дитини. Представник Служби у справах дітей Коломийської міської ради в судовому засіданні заперечила проти позову та просить відмовити у його задоволенні, так як сім'я [PERSON] немає належного житла, необхідного для проживання малолітньої дитини. Прокурор подав до суду письмове заперечення, яке підтримуючи в судовому засіданні пояснив, що згідно ст. 127 ЖК України гуртожитки можуть використовуватися не лише для проживання студентів та учнів, а також для проживання робітників та службовців у період їх роботи, беручи до уваги, що малолітня дитина [PERSON] є донькою відповідача [PERSON], який проживає у гуртожитку ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" тому, що він працює майстром виробничого навчання вказаного навчального закладу, вважає, що ухвалення судом рішення про виселення малолітньої [PERSON] без надання іншого житла у м. Коломиї призведе до грубого порушення прав вказаної дитини, передбачених ст.ст. З, 47 Конституції України, ч. 7 ст. 7 СК України та ст. 3 "Конвенції про права дитини", а тому просить суд відмовити у задоволенні позову. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням колегії суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2013 року, справа № 0909/5869/2012 позов Державного навчальної закладу "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" частко задоволено. Визнано недійсним договір, укладений 01 вересня 2009 року з відповідачем [PERSON] про тимчасове вселення його сім'ї в учнівський гуртожиток по [ADDRESS]. А також апеляційний суд виріши виселити [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з житлового приміщення блоку № 31 на 5-му поверсі учнівського гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Рішення набрало законної сили з дня його проголошення. Згідно ухвали Вище спеціалізованого суду України від 08 липня 2013 року у відкритті касаційного провадження сім'ї [PERSON] відмовлено. Для примусового виконання рішення суду Коломийським міськрайонним судом 08.07.2013 року видано виконавчі листи № 0909/5869/2012 про виселення відповідачів та їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з приміщення блоку № 31 учнівського гуртожитку ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг", що знаходиться за адресою: [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення, які передані на виконання до відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції. Відділом ДВС було відкрито виконавче провадження. Проте, 15.12.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Микицей В.Д. винесено постанову про повернення виконавчого документ стягувачу, оскільки наявна встановлена законом заборона щодо виконання рішення суду в частині виселення сім'ї [PERSON], [PERSON] з трьома неповнолітніми дітьми, у зв'язку з нововиявленими обставинами: у них [INFO] народилася четверта дитина - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], виданим виконкомом Прокуравської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області 03 листопада 2014 року. Сім'я [PERSON] вселилася у приміщення гуртожитку тільки на підставі наказу директора від 20.08.2009 року за відсутності спільного рішення адміністрації профкому навчального закладу і відповідного ордеру. Згідно укладеного 01.09.2009 року договору [PERSON] з членами сім'ї вселився в приміщення блоку № 31 учнівського гуртожитку по [ADDRESS]. За положеннями даного договору він повинен був за письмовою вимогою навчального закладу звільнити назване приміщення. Однак, отримавши таку вимогу від 14.03.2011 року відповідачі згадані умови договору не виконали. Крім того, відповідач в порушення норм чинного законодавства здійснив самовільне перепланування за місцем розташування спірного приміщення та не оплачував у належному розмірі надані житлово-комунальні послуги. Даний договір визнано рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області недійним, а тому згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України воно має приюдиційне значення. Таким чином, відповідачі разом зі своїми чотирма неповнолітніми дітьми протягом тривалого часу, зокрема 1,5 року після вступу в законну силу рішення суду про їх виселення незаконно проживають в учнівському гуртожитку ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг", не сплачують належним чином комунальні платежі, не виконують добровільне рішення апеляційного суду від 10.06.2013р. про їх виселення. Крім того, вони зареєстровані у с. Прокурава Косівського району Івано-Франківської області в приватному житловому будинку, а не в м. Коломия. Натомість, проживання відповідачів у приміщенні гуртожитку є перешкодою для забезпечення учнів ліцею житлом, оскільки відповідна кількість студентів не забезпечена місцем у гуртожитку і змушена проживати на приватних квартирах. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З вище наведеного випливає, що право дитини на житло є похідним від права батьків. А тому, посилання представника відповідачки, прокурора та представника органу опіки та піклування на те, що при виселенні будуть порушені права малолітньої [PERSON], є безпідставними, оскільки відповідачі зареєстровані у с. Прокурава Косівського району Івано-Франківської області, що підтверджує факт наявності житла у відповідачів. Крім того, розпорядженням Івано-Франківської ОДА від 17 червня 2014 року № 360 виділено [PERSON] за клопотанням дирекції ліцею грошові кошти в сумі 40 000 грн. для придбання житла, однак відповідач дані кошти використав не за призначенням, так як купив земельну ділянку, на якій планує збудувати житловий будинок. Рішення про надання відповідачу коштів на придбання житла було прийнято після винесення судом рішення про виселення [PERSON] та членів його сім'ї з учнівського гуртожитку без надання іншого житла. Отже, дирекція навчального закладу максимально пішла йому на зустріч та сприяла вирішенню його житлового питання. З вищенаведеного випливає, що [PERSON] свідомо затягує виселення своєї багатодітної сім'ї з учнівського гуртожитку ліцею, ускладнюючи умови проживання своїх дітей. Оскільки народження у відповідачів четвертої дитини не може бути перешкодою для виселення сім'ї [PERSON] з приміщення блоку № 31 учнівського гуртожитку ліцею, в якому вони тривалий час незаконно проживають, а рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області вступило в законну силу, то суд приходить до висновку, що необхідно виселити новонароджену [PERSON], [INFO], з житлового приміщення блоку № 31 на 5-му поверсі учнівського гуртожитку ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг", розташованого по [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. Наведене стверджується: копією рішення 10.06.2013р. /а.с.5-7/, копією ухвали 08.07.2013р. /а.с.8-9/, копією виконавчого листа /а.с.10/, копією постанови від 11.11.2014р. /а.с.11/, копією постанови про повернення виконавчого документу /а.с.12/, копією свідоцтва про народження /а.с.13/, копіями заяв [PERSON] /а.с.36, 43-44, 57/, копіями звернення /а.с.37-38/, копіями наказів /а.с.39, 92-93/, довідкою про використання та оплату енергоносіїв /а.с.40-41/, копією трудової книжки /а.с.45/, копією посвідчення /а.с.46/, копією договору найму /а.с.56/, копією розпорядження Івано-Франківської ОДА /а.с.58-59/, копією технічного паспорта /а.с.79-89/, копією клопотання ДНЗ "Коломийський професійний ліцей сфери послуг" /а.с.90-91/, копією повідомлення ОКП "Коломийське МБТІ" /а.с.106/, копією повідомлення Управління держземагенства /а.с.107/, витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини /а.с.108-109/, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.115-116, 119-120/, копією звернення до Коломийського МРЕМ /а.с.130/, довідкою про склад сім'ї /а.с.193/. На підставі ст.,ст. 47, 121 Конституції України, ст.,ст. 61, 62, 109, 125, 126, 127-130, 132 ЖК України, ст.,ст. 29, 810, 821 ЦК України та

Outcome: approved