Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

03.10.2014р. КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення споживачам, посилаючись у позовній заяві (а.с. № 3-4) та наданій суду 27.01.2015р. заяві (а.с. № 26) на те, що позивач надає відповідачці послуги, але вона з 2000р. не сплачує послуги, а тому станом на 01.10.2014р. має заборгованість у розмірі 20 960 грн. 56 коп., яку представник позивача Потапенко Я.І. (діє на підставі довіреності від 05.01.2015 р. - а.с. № 27) просила стягнути з [PERSON], разом із судовими витратами, понесеними при пред'явлені позову, а також просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Відповідачка [PERSON] у судове засідання, призначене на 27.01.2015р., також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 28-29). В цій заяві відповідачка позовні вимоги визнала частково, а саме в межах строків позовної давності у 3 роки та просила застосувати строки позовної давності. За такими обставинами, з огляду на те, що сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін і постановити по справі рішення суду на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Справа розглянута за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п.1 ч. 1 ст. 13 цього ж закону віднесено і послуги з водовідведення ) у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про питну воду і питне водопостачання" споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. У судовому засіданні судом встановлено, що відповідачка по справі зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї та довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України у Дніпропетровській області (а.с. №7, 15). Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачка свої зобов'язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення не виконувала у повному обсязі, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 20 960 грн. 56 коп. за період з 2000р. по 01.10.2014р. У судовому засіданні судом встановлено, що нарахування плати за надані послуги водопостачання та водовідведення позивачем проводилось відповідно до тарифів. Приймаючі до уваги вищезазначене, та враховуючи що відповідачка у встановлений законом строк не виконала перед позивачем своїх зобов'язань за надані послуги водопостачання та водовідведення, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 6362 грн. 22 коп. за період з жовтня 2011р. по вересень 2014р. включно, з урахуванням строків позовної давності, про які було заявлено відповідачкою у відповідності до вимог ч.3 ст.267 ЦК України (відповідно до розрахунку - а.с. № 6). Пояснення представника позивача стосовно переривання перебігу строку позовної давності, судом оцінено критично, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З наданих відповідачкою письмових пояснень вбачається, що вона заборгованість, що перевищує три роки не визнає та згідно з квитанціями, що були надані нею, призначення платежів було на поточні платежі, а не за заборгованість, що утворилася з 2000р. по 2010р. Таким чином, суд не може застосувати правила переривання позовної давності та в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 2000р. по вересень 2011р. включно слід відмовити. Приймаючі до уваги, що позовні вимоги позивача по даній цивільній справі задоволено частково, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., не дивлячись на те, що позовні вимоги задоволено частково, оскільки даний розмір судового збору є мінімальним для сплати по даній категорії позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial