Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

представник позивача 11.09.2019р. звернувся в суд з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат . Свої вимоги мотивує тим, що 26.12.2013 року відповідач отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному договором. Окрім цього, 03.02.2017 року між Банком та [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банкінг з використанням електронного цифрового підпису був укладений кредитний договір KUB № 486106982065 (далі- умов «КУБ»), шляхом акцептування позикодавцем оферти позичальника взяти позику . Взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, Банк виконав у повному обсязі та 14.02.2017 року надав позичальнику кредитні кошти в сумі 100 000 грн., шляхом їх перерахування на кредитну карту відповідача № [NUMBER] , відкриту ПАТ КТ ««ПриватБанк» строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,4 % в місяць від початкового розміру кредиту, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого у нього станом на 15.05.2019 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 157 252,46 грн., яка залишається не сплаченою до даного часу. Ухвалою суду від 02.10.2019р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та відповідачу встановлено строк для подання відзиву, однак такий відзив не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи присутнім в судовому засіданні 21.12.2019 року, позовні вимоги заперечив та визнав, що 26.12.2013 року він отримав у Приватбанку кредитну карту, на якій був встановлений ліміт 500 грн., тому кредитні кошти у вказаному в позовній заяві розмірі, а саме 100 000,00 грн., він не міг отримати та йому не відомо, яким чином у нього утворилася заборгованість розміром 157 252,46 грн. В наступні судові засідання, призначені на 15.06.2020 року, 02.10.2020 року, 19.11.2020 року відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, причини неявки не повідомив, не подав відзив на позов. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, що підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Тим самим відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає кредитний договір. Згідно укладеного Договору, відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 500, 00 грн. Окрім цього судом встановлено, що 03.02.2017 року [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписав з використанням електронного цифрового підпису договір KUB № 486106982065, зі змісту якого слідує, що позичальник ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, банку, які були надані йому для ознайомлення і складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно розділу «Оферта позичальника» договору, відповідач висловив свою згоду взяти позику під проценти у будь-якої особи, строком 12 місяців з дати отримання позика зі сплатою 2,4% від початкового розміру фактично наданої позики на місяць. Акцепт оферти про отримання позики на вищевказаних умовах відбувається у формі платежу на користь позичальника шляхом перерахування грошових коштів на кредитну карту позичальника № [NUMBER] , відкриту а ПАТ КБ «Приватбанк» та з цього моменту договір вважається укладеним. Відповідно до умов вказаного договору, відповідачу 14.02.2017 року перераховано на кредитну карту кошти в розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Як слідує з наданої позивачем виписки по рахунку, відповідач з 15.02.2017 року розпочав користування кредитними коштами та по 01.03.2017 року повністю використав такі. Згідно з умовами договору KUB № 486106982065 , позика погашається рівними частинами щомісяця, що включають суму позики та суми процентів, розмір щомісячного платежу становить 11 162,66 грн. У період з 14.02.2017 року по 14.02.2018 року щомісячними платежами в розмірі 11 162,66 грн. відбувалося списання платежів з кредитної карти позичальника на погашення заборгованості за кредитним договором, що відповідає Оферті позичальника, де зазначено, що останній доручає банку проводити списання коштів з усіх його рахунків на користь позикодавця у розмірі визначеному договором. Як слідує з наданої суду виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , за період з 14.02.2017 року по 14.02.2018 року списано 12 платежів, по 11 162,66 грн. кожен, що свідчить про те, що заборгованість за договором KUB № 486106982065 погашено. Однак, внаслідок вказаних вище списань, у відповідача виникла заборгованість по кредитній картці № [NUMBER] , та така має бути погашена ним відповідно до Договору про надання банківських послуг від 26.12.2013 року, згідно якого обслуговується рахунок відповідача. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 Договору від 26.12.2013 року при непогашенні суми простроченого кредиту клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. У відповідності із ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. У зв`язку із тим, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, станом на 15.05.2019 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 157 252,46 грн., з яких: 31 829,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 125 422,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 169 688,93 грн. - заборгованість зі сплати пені за прострочене зобов`язання; 1 247,17 грн. - заборгованість зі сплати пені за несвоєчасність сплати боргу на сумі від 100 грн. Позивач користуючись своїм правом просить стягнути тільки частину боргу з відповідача у розмірі 157 252,46 грн. з яких: 31 829,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 125 422,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved