Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що із 14.05.2011 по 05.08.2013 перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від спільного проживання в них 20.12.2011 народився син - [PERSON]. З часу розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON] проживає із нею та вона самостійно його виховує, здійснює відповідний догляд, оскільки батько не займається вихованням сина, не відвідує його ні по місцю проживання, а ні в садочку, не спілкується із ним, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Рішення суду про стягнення аліментів відповідач не виконує, дитина повністю знаходиться на її утриманні. У зв"язку із наведеним вона змушена звертатись із даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримали повністю, обгрунтували вищенаведеним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою про виклик до суду за адресою, вказаною у відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС в Чернівецькій області, а саме: 1 провул.Щербини, 5 с. Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти проте, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив на позов; суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача та її представника ухвалює рішення при проведенні заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Волочиської РДА Хмельницької області в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності їх представника, поданий до суду висновок орагну опіки та піклування підтримують повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Зокрема, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що 20.12.2011 народився [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії І-ББ № 164100 від 11.01.2012, яке видане відділом державної реєстації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області (а.с.8) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON] Із копії рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013 (а.с.14) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі із 14.05.2011 по 05.08.2013. Дитина [PERSON] проживає з матір"ю та її батьками, повністю знаходитьься на їх утриманні. Згідно рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013 із [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону і до досягнення ним повноліття, починаючи із 06.06.2013 (а.с.15). Згідно довідок про розмір нарахованих та сплачених аліментів, які видані Чернівецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.20-21) вбачається, що з жовтня 2014 відповідач [PERSON] припинив сплачувати аліменти на утримання сина та допустив заборгованість в розмірі 18000 грн. Згідно характеристик, які видані дошкільним навчальним закладом "Сонечко" відділу освіти, молоді та спорту Волочиської міської ради (а.с.9, 10,18, 24) [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад "Сонечко" із 19.08.2014. Владик не згадує про батька, проте йому відомо, що останній проживає в м.Чернівці. За час перебування в садочку [PERSON] жодного разу не відвідував сина, приводить та забирає із садочку [PERSON] мати та бабуся. Із довідки, яка видана практичним психологом ДНЗ "Сонечко" (а.с.11) вбачається, що із слів [PERSON] тато [PERSON] не приймає ніякої участі у вихованні сина. Хлопчик не бачить тата вже досить давно . Встановлено, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням сина не займається, не відвідує сина протягом тривалого часу ні по місцю проживання, а ні в садочку; не спілкується з ним, не цікавиться його успішністю, не піклується про його здоров'я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для його проживання та виховання, не цікавиться його матеріальним забезпеченням. Зазначені обставини підтверджуються також показанням позивача [PERSON] , яка допитана в судовому засіданні як свідок та показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Зокрема, [PERSON] вказала суду, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Будучи вагітною, уже в їх сім"ї виникали проблеми, у зв"язку із якими вона не змогла проживати в м.Чернівці разом із відповідачем, а тому переїхала в м.Волочиськ. 20.12.2011 народила сина [PERSON], але батько дитини не прийшов забирати її із дитиною із пологового будинку, в усьому їй допомагали її батьки. Коли сину було 4 місяці, то відповідач приїздив до них та разом вони проживали однією сім"єю до поки сину не виповнилося один рік. Після чого відповідач поїхав в м. Чернівці до іншої жінки. 05.08.2013 шлюб між ними розірвано. З часу залишення сім"ї , а саме із 2012 по даний час відповідач не приїздив до сина, участі у його вихованні та утриманні не приймає. [PERSON] вказала, що будь яких перешкод у спілкуванні із сином відповідачу не чинить. Сама була ініціатором того, щоб син спілкувався із батьком, знав про нього, а тому особисто телефонувала до колишнього чоловіка.. Відповідач, розмовляючи по телефону із сином обіцяв приїхати до нього та придбати йому телефон і планшеш, однак цього так і не зробив. Також зазначила, що рішення суду про стягнення аліментів [PERSON] також не виконує. Свідок [PERSON] вказав суду, що являється другом позивача. Останню знає протягом п"ятнадцяти років. Про чоловіка [PERSON] дізнався, коли вони одружилися. Тетяна проживає у своїх батьків із сином та донькою. Востаннє бачив батька [PERSON], коли йому було один рочок . Відповідач не приїзджає до сина, не утримує, не цікавиться його життям, не спілкується із ним. Свідку відомо, що [PERSON] працювала в Польщі для того, щоб утримувати сина. Чув розмову позивача по телефону, коли вона зверталась до чоловіка про допомогу, однак останній відмовлявся, шукав причини, щоб не приїхати до сина. Свідок вказав, що під час проживання однією сім"єю відповідач ніде не працював, інколи підзаробляв по найму. Тетяні в усьому допомагали її батьки . При розмові із Владиком, останній розповідав йому, що тато не вітає його із днем народженням, не посилає подарунків. Коли Владу робили операцію [PERSON] не допомагав, не цікавився ним, тобто усунувся від участі у вихованні сина. Свідок [PERSON] суду вказала, що являється кумою позивача [PERSON] Їй відомо, що остання перебувала в зареєстрованому шлюбі і народила сина [PERSON], перебуваючи на п"ятому курсі навчального закладу. Із батьком дитини спільно прожили біля одного року в помешканні її батьків. З часу розпаду сім"ї батько дитини не цікавиться життям дитини, не спілкується із ним. [PERSON] батька не бачив, не згадує про нього, ніколи не говорить, що батько йому щось подарував. Дитина завжди утримується від розмов про батька. Тетяні в усьому допомагали її батьки, а також вона їздила на заробітки до Польщі. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач не спілкується з сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та не відвідує його в будинку за місцем проживання та в садочку, що в м.Волочиськ Хмельницької області, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що останній без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. З висновку органу опіки та піклування Волочиської РДА Хмельницької області №26-22-1598/2018 від 26.09.2018 вбачається за можливе та доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина- Бумбака [PERSON], [INFO] (а.с. 84-85). Враховуючи вищенаведене,\~ суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по вихованню сина [PERSON] його належить позбавити батьківських прав по відношенню до останнього. На підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165,166 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved