Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У червні 2014 року заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської Ради звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить витребувати у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1 га, яка передана йому у приватну власність на підставі незаконного рішення Гостомельської селищної ради від 17.09.2010 р. № 1425-55-V (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS], та зобов"язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,1 га, яка передана йому у приватну власність на підставі незаконного рішення Гостомельської селищної ради від 17.09.2010 р. № 1425-55-V (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS], територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36 м. Київ, 01044, код ЄДРПОУ 22883141). Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Гостомельської селищної ради від 17.09.2010 р. № 1425-55-V [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS]., на виконання якого останньому видано державний акт серії ЯИ № 455073. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08.10.2013 р. залишеного без змін ухвалами Апеляційного суду Київської області від 03.12.2013 р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014р., рішення Гостомельської селищної ради від 17.09.2010 р. було скасовано, державний акт на право власності на земельну ділянку, який видано на ім"я [PERSON] визнано недійсним. Справу просить вирішити на підставі ст.ст. 13, 14, 19, 121 Конституції України, ст. 36-1 ЗУ "Про прокуратуру", ст.ст. 16, 236, 330, 387, 388, 1212 ЦК України, ст. 2 ЗУ "Про столицю України - місто-герой Київ", ст. 10 ЗУ "Про місцеве самоврядування", ст.ст. 15, 45, 88, 114, 118, 119, 120 ЦПК України. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки судами встановлено, що Гостомельська селищна рада не мала права передавати дану земельну ділянку у власність [PERSON] , а також те, що дана ділянка розташована на землях, що перебувають у постійному користуванні КП "Святошинське лісопаркове господарство", тобто відносяться до Святошинського району м. Києва. Представник Київської міської ради позов підтримав та просив його задовольнити. [PERSON], який повідомлений належним чином про місце, час розгляду справи у судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи у свою відсутність не подавав. Суд, заслухавши думку прокурора, представника Київської міської ради, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08.10.2013 року задоволено частково позов заступника прокурора Прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Гостомельської селищної ради Київської області, Відділу Держкомзему у місті Ірпінь Київської області, [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Судом вирішено: "Визнати незаконним і скасувати рішення Гостомельської селищної ради від 17.09.2010 р. № 1425-55-V "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 455073, зареєстрований 20.10.10 № 011096602505 відділом Держкомзему в м. Ірпінь, Київської області на ім"я [PERSON]" (а.с. 5-10). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.12.2013 року (а.с. 11-13) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014р. ( а.с. 14-17) рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08.10.2013 року залишено без змін. В ухвалі від 12.02.2014 року за касаціною скаргою Гостомельської селищної ради Київської області та [PERSON] зазначено, що враховуючи рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 09.06.1959 року № 899 «Про встановлення межі м. Києва», опис міської межі м. Києва, витяг з каталогу координат по межі м. Києва, Гостомельська селищна рада не мала права передавати спірну земельну ділянку у власність [PERSON], так як право розпорядження цією ділянкою відповідно до положень ст. 122 ЗК України Гостомельській селищній раді не належало, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться за межами населенного пункту смт. Гостомель, землі запасу на території Гостомельської селищної ради не обліковуються, а генеральний план смт. Гостомель відсутній; зазначена земельна ділянка розташована на землях, що перебувають у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство», належить до території м. Києва та є лісом. Відповідно до листа КП "Святошинське лісопаркове господарство" (а.с. 18), Постанови Центрального комітету КП України і ради міністрів Української РСР № 673 від 20.06.1956 року (а.с. 19-21) та схеми розміщення урочищ за категоріями Київського лісництва КП "Святошинське ЛПГ" територіально земельна ділянка, яка була передана Гостомельською селищною радою у приватну власність [PERSON], відноситься до Святошинського району м. Києва. Отже, враховуючи вищевикладене, спірна земельна ділянка передана [PERSON] знаходиться за межами населенного пункту смт Гостомель, розташована на землях, що перебувають у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство», належить до території м. Києва та є лісом. А отже передання її Гостомельською селищною радою у приватну власність [PERSON] є неправомірним. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. При цьому за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з частиною третьою даної статті положення цієї глави (Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються також до вимог, зокрема, про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Право власності передбачає тріаду прав: володіння, користування та розпорядження. Задовольняючи позовну вимогу про повернення територіальній громаді м. Києва спірної земельної ділянки суд не виходить за межі компетенції, як те зазначає [PERSON], оскільки вирішуючи дану справу приймає до уваги право володіння територіальною громадою м. Києва, а не право власності на спірну земельну ділянку. Отже, зважаючи на залишення в силі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08.10.2013 р., а також зважаючи на визнання недійсним державного акту серії ЯИ № 455073 суд вважає вимоги щодо витребування у [PERSON] земельної ділянки та її повернення територіальній громаді м. Києва законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved