Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь моральної шкоди в розмірір 50000 гривень. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначила, що з 1981 року працює у Кушелівській середній школі Хмільницького району, яку очолює з 1993 року. За увесь час, проживаючи та працюючи у с. Кушелівка у неї склались доброзичливі та добросусідські стосунки як з членами шкільного колективу, його вихованцями так і з односельцями. Однак, наприкінці серпня 2016 року жителька с. Кушелівка [PERSON] звернулась із так званим "колективним зверненням" до завідуючого обласним відділом освіти, у якому, не маючи на це жодних об'єктивних підстав, висловила неправдиву інформацію про родину позивача, спаплюжила та принизила її фаховий рівень як керівника та педагога, звинуватила в оборудках, пов'язаних із виборчими процесами та господарською діяльністю навчального закладу, який очолює позивач. [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою односельців змусила одних підписати чистий аркуш паперу, а іншим сказала, що це буде заява, спрямована начебто на поліпшення умов навчання в школі. Таким чином, позивач вважає, що інші особи стали заручниками шахрайських маніпуляцій з боку [PERSON] А викладені у цих заявах брехливі факти завдали позивачу психоемоційних страждань, негативно вплинули на усталений спосіб життя. Замість того, аби вдосконалювати навчальний процес, свій професійний рівень, займатись справами школи, вона змушена витрачати час для надання пояснень керівництву освіти області та району, правоохоронним органам тощо. Фактично, своїми діями відповідач заподіяла їй моральну шкоду, що крім вищезазначеного спричинило дискомфорт у особистому житті позивача, сімейних відносинах та стосунках з близькими, пригнічувало її самооцінку та вкрай негативно впливало на психологічний стан. А тому завдану моральну шкоду вона оцінює в 50000 гривень, які просить стягнути на свою користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Позивач в судовому засіданні пояснила, що викладене у колективному листі, який писала і розповсюджувала саме відповідач [PERSON], не відповідає дійсності. Вказаними зверненнями їй завдана моральна шкода, порушені честь, гідність та ділова репутація порядної людини, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, у задоволенні позову просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач працює директором НВК "ЗШ І-ІІІ ст." с. Кушелівка Хмільницького району та проживає в с. Кушелівка Хмільницького району. Відповідач [PERSON] наприкінці серпня 2016 року звернулася з колективним листом до Міністерства освіти і науки України, Департаменту освіти і науки Вінницької ОДА стосовно, на її думку, протиправної поведінки директора НВК "ЗШ І-ІІІ ст." с. Кушелівка Хмільницького району [PERSON] Як вбачається з вказаного листа, під ним, першим у списку вказано прізвище та підпис відповідача [PERSON] Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи (а.с.9-11, 59-60, 76-77). На підставі звернення [PERSON] та за дорученням Міністерства освіти і науки України, Департаментом освіти і науки Вінницької ОДА проведено перевірку викладеного у колективному зверненні. Як вбачається з листа Департаменту освіти і науки Вінницької ОДА від 02.10.2017 року № 01-22-03/3450, було проведено перевірку викладеного у колективному зверненні та встановлено, що колективне звернення безпідставне, а викладені у ньому факти не підверджуються (а.с. 76-77). Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", роз"яснено судам, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] не звернулася до суду з вимогою про спростування недостовірної інформації, не вказала у позовній заяві, які саме відомості чи інформація, викладена у колективному зверненні, підписаному в тому числі і відповідачем [PERSON], є недостовірною та підлягає спростуванню. Так як відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а відповідно суд не вправі виходити за межі позовних вимог і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а позивачем не ставилося питання про спростування недостовірної інформації, а тому судом не встановлено яка саме інформація є недостовірною, то позовні вимоги про стягнення на користь позивача [PERSON] моральної шкоди з [PERSON] задоволенню не підлягають. Під час попереднього судового засідання позивачу [PERSON] судом роз"яснювалися права та обов"язки позивач у справі визначені статтями 27, 31 ЦПК України. Також роз"яснювалися вимоги статей 10, 11 ЦПК України, зокрема і те, що суд не вправі виходити за межі позовних вимог і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а також те, що так як позивачем не ставиться питання про спростування недостовірної інформації, то це може стати підставою для відмови у позові. Для реалізації прав позивача визначених ЦПК України, зокрема і для уточнення позовних вимог, судом відкладалося попереднє судове засідання. Проте позивач [PERSON] процесуальними правами визначеним ЦПК України не скористалася. Виходячи з встановленого судом, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed