Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач ПАТ « [PERSON] Аваль» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/110 -40/325 від 22.07.2008, що був укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № 011/03-03/384/5 від 26.05.2005, а також укладених до неї додаткових угод. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що 26.05.2005 між Акціонерним поштово - пенсійним банком " Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк Аваль» та [PERSON] був укладено генеральну кредитну угоду № 011/03-03/384/5, відповідно до якого банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти на умовах, визначених кредитними договорами та додатковими угодами, укладеними в рамках цієї угоди і які є невід'ємними частинами. 28.07.2007 між Банком та відповідачем укладено Договір про видачу траншу кредиту № 014/110-40/325 до Генеральної угоди № 011/03-03/384/5 від 26.05.2005 - кредитний договір № 014/110-4-/325, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] кредит в сумі 34 000 доларів США зі сплатою 16,9% річних строком на 46 місяців та з погашенням заборгованості по кредиту відповідно до графіку погашення. З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ на території України, між Банком та Позичальником 25.01.2010, було укладено Додаткову угоду № 014/110-40/325/1 до кредитного договору № 014/110-40/325 від 22.07.2008, відповідно до п.1 якої Позичальнику продовжено строк сплати заборгованості за кредитом до 20.05.2015 та погоджено новий Графік погашення кредиту. Відповідач припинила належним чином виконувати свої грошові зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого за кредитом виникла прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості, станом на 28.04.2015 становить 5 737,32 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 131 376,39 гривень. Просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та судові витрати в сумі 1313,76 гривень. Представник позивача надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, у звязку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~\~ Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст..526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст..536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч. 1 ст.160 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 26.05.2005 між Акціонерним поштово - пенсійним банком " Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк Аваль» та [PERSON] був укладено генеральну кредитну угоду № 011/03-03/384/5, відповідно до якого банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти на умовах, визначених кредитними договорами та додатковими угодами, укладеними в рамках цієї угоди і які є невід'ємними частинами. 28.07.2007 між Банком та відповідачем укладено Договір про видачу траншу кредиту № 014/110-40/325 до Генеральної угоди № 011/03-03/384/5 від 26.05.2005 - кредитний договір № 014/110-4-/325, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] кредит в сумі 34 000 доларів США зі сплатою 16,9% річних строком на 46 місяців та з погашенням заборгованості по кредиту відповідно до графіку погашення. З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ на території України, між Банком та Позичальником 25.01.2010, було укладено Додаткову угоду № 014/110-40/325/1 до кредитного договору № 014/110-40/325 від 22.07.2008, відповідно до п.1 якої Позичальнику продовжено строк сплати заборгованості за кредитом до 20.05.2015 Умови погашення кредиту, передбачені кредитним договором, відповідачем не виконуються. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. ПАТ "[PERSON] Аваль" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит у розмірі 34 000,00 доларів США. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи положення ч. 1 ст. 524 ЦК України, передбачено, що зобов'язання мають бути виражені у грошовій одиниці України - гривні. Згідно з ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, у кредит можуть бути надані згідно діючого законодавства як грошові одиниці України - гривні, так і іноземна валюта, що виступатиме предметом зобов'язання і може бути предметом стягнення на погашення заборгованості за кредитним договором по рішенню суду. Виходячи зі змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Чиною ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні спірного договору відповідачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили відповідача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Однак відповідачка умови договору належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 28 квітня 2015 року виникла заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем, з яким погоджується суд, становить 5 737,32 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить -131 376,39 гривен, яка складається із: -4 478,03 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ -102 540,46 гривень - заборгованість за кредитом; в т.ч. прострочена заборгованість по кредиту -3 770,65 доларів США, що в еквіваленті по курсі НБУ -86 342,47 гривень; - 336,76 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 7 711,32 гривень - заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам - 27041 доларів США, що в еквіваленті по курсі НБУ -6 192,00 гривень; - 922,53 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 21 124,64 гривень - розрахована пеня. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, задовольняючи вимоги позивача, судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved