Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

В червні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позові вказував, що [PERSON] (02 листопада 1978 р.н.), після смерті його батька [PERSON] (02 квітня 1954 р.н.) являєтьсь спадкоємцем першої черги за законом. Він прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно і на час відкриття спадщини проживав і був зареєстрований разом із спадкодавцем. Підтвердженням того, що він являється сином померлого [PERSON] наявне свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів громадського стану Автозаводського райвиконкому м. Кременчука 08 серпня 1995 року Підтвердженням того, що [PERSON] помер 29 вересня 2014 року наявне свідоцтво про смерть, видане 30 вересня 2014 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. Після смерті його батька залишилась неоформлена нотаріусом спадщина, яка складається з: - 1/4 (однієї четвертої) частки в праві власності на квартиру № 85 (вісімдесят пять), що розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Київська, будинок №59 (пятдесят девять). Право власності на частку квартири за померлим підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 18.10.2005 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради. З огляду на те, що свідоцтво про право власності при житті його батька не було ним зареєстроване в законом встановленому порядку в МТБІ, тому право власності на квартиру не було зареєстровано належним чином. Приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) частку в праві власності на квартиру № 85 (вісімдесят пять), що розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Київська, будинок №59 (пятдесят девять), яка належить [PERSON] та йому розяснено процедуру визнання права власності на майно в порядку спадкування в судовому порядку. Підтвердженням відмови з боку приватного нотаріуса [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частку квартири свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 квітня 2015 року за № 238/02-31. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд визнати за [PERSON] (ідент. номер [NUMBER]) право власності на 1/4 (одну четверту) частку квартири № 85 (вісімдесят пять), що розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Київська, будинок №59 (пятдесят девять) у порядку спадкування за законом після смерті 29 вересня 2014 року [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, направила в судове засідання свого представника [PERSON], який позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлений був належним чином, надав на адресу суду клопотання про слухання справи у їх відсутності. Треті особи в судове засідання не прибули, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, надали на адресу суду клопотання про слухання справи у їх відсутності. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, зі слідуючих підстав. Згідно п.11 ч. 1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З роз'яснення, наданого Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 постає, що відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом ч. 1 ст. 345 чинного Цивільного Кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разу приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Згідно ч. 2 ст. 345 цього Кодексу приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (02 листопада 1978 р.н.), після смерті його батька [PERSON] (02 квітня 1954 р.н.) являєтьсь спадкоємцем першої черги за законом. Він прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно і на час відкриття спадщини проживав і був зареєстрований разом із спадкодавцем. Підтвердженням того, що він являється сином померлого [PERSON] наявне свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів громадського стану Автозаводського райвиконкому м. Кременчука 08 серпня 1995 року Підтвердженням того, що [PERSON] помер 29 вересня 2014 року наявне свідоцтво про смерть, видане 30 вересня 2014 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. Після смерті його батька залишилась неоформлена нотаріусом спадщина, яка складається з: - 1/4 (однієї четвертої) частки в праві власності на квартиру № 85 (вісімдесят пять), що розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Київська, будинок №59 (пятдесят девять). Право власності на частку квартири за померлим підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 18.10.2005 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради. З огляду на те, що свідоцтво про право власності при житті його батька не було ним зареєстроване в законом встановленому порядку в МТБІ, тому право власності на квартиру не було зареєстровано належним чином. Приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) частку в праві власності на квартиру № 85 (вісімдесят пять), що розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Київська, будинок №59 (пятдесят девять), яка належить [PERSON] та йому розяснено процедуру визнання права власності на майно в порядку спадкування в судовому порядку. Підтвердженням відмови з боку приватного нотаріуса [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частку квартири свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 квітня 2015 року за № 238/02-31. Враховуючи наведені обставини та на підставі встановлених фактів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved