Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеною заявою, в якій просили встановити факт прийняття спадщини [PERSON], померлим [INFO] року після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO] року, визначити частки [PERSON], померлої [INFO] року, [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON], померлої [INFO] року у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку та дворових побудов, що становить двокімнатну квартиру [ADDRESS], визначити частки [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON], померлої [INFO] року у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку та дворових побудов, що становить трикімнатну квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину в 1/2 частині житлового будинку та дворових побудов, що становить трикімнатну квартиру [ADDRESS] в смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області та на 1/6 частину в 1/2 частині житлового будинку та дворових побудов, що становить двокімнатну квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, визнати за [PERSON] право власності на 9/16 частин в 1/2 частині житлового будинку та дворових побудов, що становить трикімнатну квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, визнати за [PERSON] право власності на 3/16 частин в 1/2 частині житлового будинку та дворових побудов, що становить трикімнатну квартиру [ADDRESS] та на 5/6 частин в 1/2 частині житлового будинку та дворових побудов, що становить двокімнатну квартиру [ADDRESS] Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 29 липня 1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого їм передано у власність двокімнатну квартиру, що становить 1/2 частину будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] Рішенням про уточнення поштової адреси за № 58 від 20.05.2016 року підтверджена поштова адреса домоволодіння, яке належало [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме: квартира [ADDRESS]. 26 липня 1999 року [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло за № [NUMBER], згідно якого їм передана у спільну часткову власність 3-кімнатна квартира, що складає 1/2 частину від площі будинку та дворові побудові, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на житло зареєстровано в державних органах реєстрації нерухомого майна. Квартира [ADDRESS] перебувала у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], частки яких були рівними і становили по 1/3 частці нерухомого майна. Квартира [ADDRESS], не зважаючи на те, що в правовстановлюючому документі підкреслено, що вона належить співвласникам на праві спільної часткової власності, перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON], частки яких були рівними і становили по 1/2 частці нерухомого майна. [PERSON] померла [INFO] року. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був її чоловік - [PERSON], який на момент смерті дружини був з нею зареєстрований, а отже є належним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину. До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або відмови від спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалось. [PERSON] помер [INFO] року. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був його син - [PERSON], який прийняв спадщину, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, яке вона нікому не заповідала. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були: [PERSON] - батько померлої, який в установлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті своєї дочки та [PERSON] - дочка померлої, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері та також подала до нотаріальної контор заяву про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] нікому не видавалося. [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. 06.10.2005 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] належну йому квартиру на праві приватної власності, господарчі будівлі і все, що буде належати йому на день смерті, що знаходиться в [ADDRESS]. В установлений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися: [PERSON] - спадкоємець за заповітом, та [PERSON] - спадкоємець за законом першої черги, як дружина померлого та спадкоємець обов'язкової частки у спадщині. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з невизначеністю за життя спадкодавців часток спадкового майна, у зв'язку з неможливістю визначення заповіданої спадщини охопленої заповітом, у зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини [PERSON], померлим [INFO] року після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] року, відсутності факту шлюбних відносин між [PERSON], померлою [INFO] року та [PERSON], померлим [INFO] року. У зв'язку з тим, що вони позбавлені можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року у нотаріальній конторі, частки спадкового майна спадкувалися фактично, але юридично не оформлювалися, одним спадковим майном володіли декілька спадкодавців, вони вимушені звернутися до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 91). Представник відповідача - Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним особисто судової повістки 25.10,2017 року (а.с. 69), в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивачів та їх представника, які не заперечували проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 29 липня 1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого їм передано у власність двокімнатну квартиру, що становить 1/2 частину будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS], та складається з квартири № 1 загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. (а.с. 22,23). Рішенням про уточнення поштової адреси за № 58 від 20.05.2016 року підтверджена поштова адреса домоволодіння, яке належало [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме: квартира [ADDRESS] (а.с. 41). 26 липня 1999 року [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло за № [NUMBER], згідно якого їм передана у спільну часткову власність 3-кімнатна квартира, що складає 1/2 частину від площі будинку та дворові побудові, що розташована за адресою: [ADDRESS] та складається з: квартири № 1 загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., сараю-гаража "Ж", сараю-погрібу "з", вбиральні "К". Свідоцтво про право власності на житло зареєстровано в державних органах реєстрації нерухомого майна (а.с. 18,19). 12 листопада 1973 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується актовим записом про укладення шлюбу № 26 від 12 листопада 1973 року (а.с. 86, 87-88). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Квартира [ADDRESS] перебувала у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], і оскільки за їх життя, їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників квартири є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/3 частці нерухомого майна. Квартира [ADDRESS], то остання не зважаючи на те, що в правовстановлюючому документі підкреслено, що вона належить співвласникам на праві спільної часткової власності, однак при цьому їх частки не визначені, отже в даному випадку суд приходить до висновку, що мова йде про спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 18). Оскільки за життя [PERSON] та [PERSON], їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників квартири є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] (а.с. 32). Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був її чоловік - [PERSON], який на момент смерті дружини був з нею зареєстрований, а отже є належним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), оскільки він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а саме 1/3 частиною квартир [ADDRESS] (а.с. 36). До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або відмови від спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалось, заповіт від її імені не посвідчувався (а.с. 81-83). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] (а.с. 30). Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був його син - [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с. 16), який відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) прийняв спадщину, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном, а саме 1/3 частиною квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1994 року та 1/3 частини зазначеної квартири, яку померлий фактично успадкував після смерті своєї дружини - [PERSON], проте юридично не оформив. Факт прийняття спадщини у вигляді 2/3 частин квартири [ADDRESS] [PERSON] після смерті свого батька - [PERSON] підтверджується актом депутата Радушненської селищної ради від 16.05.2016 року та письмовими поясненнями сусідів (а.с. 43-45). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] (а.с. 29). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй за життя 1/2 частку квартири [ADDRESS] та 1/3 частку квартири [ADDRESS], в приватизації яких вона приймала участь. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, тому її спадкоємці спадкують належне їй майно за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були: [PERSON] - батько померлої, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 17), який в установлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті своєї дочки та [PERSON] - дочка померлої, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 15), яка прийняла спадщину після смерті своєї матері відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України та також подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що батько та дочка померлої [PERSON] фактично прийняли, кожен окремо, спадщину у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] (кожен по ? частині) та 1/3 частини квартири [ADDRESS] (кожен по 1/6 частині). Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] нікому не видавалося, заповіт від її імені не посвідчувався (а.с. 78-80). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] (а.с. 31). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя 1/2 частку квартири [ADDRESS] та 1/4 частку квартири [ADDRESS], яку він фактично прийняв після смерті своєї дочки - [PERSON], проте юридично не оформив, та 2/3 частини квартири [ADDRESS], яку він фактично прийняв після смерті свого батька - [PERSON], проте юридично не оформив та 1/6 частини квартири [ADDRESS], яку він фактично прийняв після смерті своєї дочки [PERSON], проте юридично не оформив. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 06.10.2005 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] належну йому квартиру на праві приватної власності, господарчі будівлі і все, що буде належати йому на день смерті, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області Сусєдко С.В., зареєстровано в реєстрі за № 114 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49679519 від 31.10.2017 року (а.с. 27, 74). В установлений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися: [PERSON] - спадкоємець за заповітом, та [PERSON] - спадкоємець за законом першої черги, як дружина померлого та спадкоємець обов'язкової частки у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося (а.с. 71). Таким чином, спадщину у вигляді ? частин квартири [ADDRESS] прийняла [PERSON] як спадкоємець за заповітом та дружина померлого, як спадкоємець обов'язкової частки у спадщині, в наступних частках: [PERSON] - 9/16 частини квартири, а дружина померлого 3/16 частини квартири, оскільки у випадку відсутності заповіту, спадкоємцями 3/4 квартири були б дружина померлого та його онука [PERSON] за правом представлення (кожна по 3/8 частині), проте оскільки є заповіт, то лише дружина померлого як спадкоємець обов'язкової частки у спадщині приймає спадщину у розмірі 3/16 частин (половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов'язкова частка)). [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після свого діда [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася. Спадщину у вигляді 5/6 частин квартир [ADDRESS] після смерті [PERSON] прийняли: дружина померлого - [PERSON] відповідно до ст. ст. 1241, 1261 ЦК України. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з невизначеністю за життя спадкодавців часток спадкового майна, у зв'язку з неможливістю визначення заповіданої спадщини охопленої заповітом, у зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини [PERSON], померлим [INFO] року після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] року, відсутності факту шлюбних відносин між [PERSON], померлою [INFO] року та [PERSON], померлим [INFO] року (а.с. 33,34,35). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв'язку з тим, що позивачі позбавлені можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року у нотаріальній конторі, частки спадкового майна спадкувалися різними спадкодавцями фактично, але юридично не оформлювалися, одним спадковим майном володіли декілька спадкодавців, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved