Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив збільшити розмір аліментів, що стягуються на його користь з [PERSON] на їхнього сина [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року, та стягувати із відповідача на його користь аліменти на сина в розмірі 5000 грн., щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначав, що згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року з 02 грудня 2016 року на його користь із відповідача [PERSON] стягуються аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі 1000 грн. Визначений рішенням суду розмір аліментів підлягає збільшенню, оскільки їхній неповнолітній син [PERSON], якому виповнилося уже 15 років, у зв'язку з відвідуванням спортивних гуртків та репетиторів, так як навчається у Гімназії № 136 у Дніпровському районі міста Києва, потребує значно більших матеріальних витрат. Відповідач [PERSON], мати дитини, участі у вихованні сина не приймає, про його фізичний та духовний розвиток не піклується. 07 і 08 жовтня 2017 року вона сплатила за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року аліменти на сина в загальному розмірі 17000 грн., що свідчить про значне покращення матеріального становища відповідача. [PERSON] здає в оренду квартиру, яка є їхньою спільною сумісною власністю подружжя, від чого отримує прибуток у розмірі 5500 грн. на місяць. Враховуючи, що відповідач має регулярний прибуток від здачі в оренду спільної квартири, сплатила аліменти за півроку наперед у значному розмірі, кілька разів на рік їздить на відпочинок за кордон, позивач вважає, що з метою захисту прав дитини, збільшенням витрат на утримання сина, розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на дитину необхідно збільшити до 5000 грн. на місяць. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у суді позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на збільшення щомісячного розміру витрат на дитину, отримання позивачем мінімальної заробітної плати та можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж 1000 грн. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим і фактичним місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, за умови, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення сторони позивача, провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 24 липня 1999 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. 28 лютого 2017 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову 02 грудня 2016 року по 06 листопада 2020 року. У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2018 році становить: з 1 січня - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, визначений за рішенням суду розмір аліментів на дитину може бути збільшено у разі зміни матеріального стану платника аліментів. Судом встановлено, що із 19 серпня 2004 року відповідач [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, вид діяльності - роздрібна торгівля з лотків та на ринках. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 червня 2008 року на праві приватної власності належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Із копії договору оренди нерухомого майна від 20 квітня 2017 року видно, що у порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач [PERSON] передала у строкове платне користування (оренду) зазначену вище квартиру, орендна плата становить 5500 грн. на місяць. Цей договір укладений з правом його пролонгації за взаємною згодою сторін. Із листа Державної прикордонної служби України від 28 липня 2017 року, направленого на адресу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що відповідач [PERSON] у період із січня по липень 2017 року неодноразово виїжджала за кордон. Обставини щодо відпочинку [PERSON] за кордоном у листопаді 2017 року, зокрема у Франції, підтверджується наданими позивачем фотознімками, розміщеними в інтернеті на сайті на сторінці [PERSON] (дошлюбне прізвище відповідача). Із копій 17 поштових переказів від 07 та 08 жовтня 2017 року видно, що відповідачем [PERSON] сплачено аліменти за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року в загальному розмірі 17000 грн. Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Визначений рішенням суду від 28 лютого 2017 року у твердій грошовій сумі розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на їхнього сина [PERSON], якому виповнилося 15 років, становить 1000 грн., що складає 53 відсотки визначеного законом мінімального прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. З часу ухвалення судом даного рішення про стягнення аліментів матеріальний стан дитини змінився, збільшилися витрати на одяг, продукти харчування та інші товари, необхідні дитині для навчання та розвитку, що потребує додаткових коштів. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище позивача, на утриманні якого фактично перебуває неповнолітній син сторін та який несе усі витрати для належного забезпечення умов проживання дитини, зазначені вище обставини, що свідчать про задовільне матеріальне становище відповідача, відсутність даних про перебування на утриманні [PERSON] інших осіб, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на дитину необхідно збільшити та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1860 грн., що відповідає визначеному законом прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку, що буде належним забезпечення сина зі сторони матері, яка проживає окремо. Доказів понесення батьком дитини [PERSON] щомісячно значних витрат на утримання сина позивачем суду не надано, тому позов підлягає задоволенню лише частково. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial