Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. [INFO] померла його мати - [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис № 52. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності реформованого КСП «Путь Леніна», розташованого на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, площею 5,66 умовних кадастрових гектар. Вказане право на земельну частку (пай) належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) № [NUMBER] . Єдиним спадкоємцем є позивач. У травні 2016 року йому було установлено додатковий строк для прийняття спадщини. 25 липня позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, бо відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0223847. Просив визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) площею 5,66 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, що належала на момент смерті померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0223847, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Путь Леніна» Нововодолазькогорайону Харківської області за № 303 Нововодолазькою районною Державною адміністрацією Харківської області від 01.10.1996року. Після виконання вимог ст. 187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 30.01.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст. 274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги. Кінцево просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну частку (пай), що знаходиться на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області площею 5,66 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0223847, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Путь Леніна» Нововодолазького району Харківської області за № 303 від 01.10.1996 року на ім`я [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області не направила свого представника для участі у судовому засіданні, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки представника до суду не повідомила. Третя особа Головне управління Держгеокадастру Харківської області не направила свого представника для участі у судовому засіданні, через канцелярію суду надала пояснення, відповідно до яких за інформацією Відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Путь Леніна» Нововодолазького району Харківської області за № 303 від 01 жовтня 1996 року зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0223847 на ім`я [PERSON] , який видано на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 22 липня 1996 року № 372. Просили суд провести судове засідання без участі представника. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. [INFO] померла [PERSON] , про що 10 червня 2000 року виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 52 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, зокрема, на право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області площею 5,66 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до повідомлення Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області № 02-32/3447 від 16.10.2015 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Путь Леніна» 01.10.1996 року за № 303 за [PERSON] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0223847. Розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП «Путь Леніна» становить 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Путь Леніна», вартість земельної частки (паю) складає 20352 грн. (а. с. 11). [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] , про що 06 квітня 2006 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 29 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтерджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів реєстрації про народження Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 17. В свідоцтві про народження батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 квітня 2016 року [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини за законом, тривалістю три місяці (а. с. 32). Постановою від 22 вересня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), мотивуючи тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0223847(а. с. 25). Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Частиною 2 ст. 14 Конституції України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Вказане кореспондується з ч. 2 ст. 1 ЗК України. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 та набула чинності для України 11.09.1997 року проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, за приписами ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як передбачено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК . Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є, зокрема , рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.5 роз`яснив, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до абз. 17 п. 3.5. Листа ВССУ, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Як встановлено підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4. 18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи відсутність у позивача оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), яка входить до складу спадщини, та відсутність можливості отримати дублікат зазначеного сертифікату через смерть особи, якій він був виданий (спадкодавця), [PERSON] позбавлений можливості оформити спадкове право на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved