Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

26.03.2018 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі наказу Державного агентства автомобільних доріг України №447-к від 18.08.2016 року [PERSON] призначено в порядку переведення з посади заступника з експлуатаційного утримання автомобільних доріг служби на посаду начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області. Наказом виконуючого обов'язки голови Державного агентства автомобільних доріг України від 05.03.2018 року №65-к його було звільнено з посади начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Вважає наказ про звільнення з посади незаконним, оскільки у наказі чітко не зазначено причини його звільнення. Підставою для звільнення з посади відповідно до наказу від 05.03.2018 року №65-к зазначено: за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення згідно пункту 3 статті 40 КЗпП України, а саме - допущення списання головним управлінням Державної казначейської служби у Донецькій області наприкінці 2017 року за рішенням суду на користь ПП «АБЗ» бюджетних коштів у сумі 23,9 млн. грн. всупереч затвердженим постановою КМУ від 29.03.2018 року №303 «Деякі питання використання у 2017 році коштів, залучених в попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» цільовим напрямам в Служби автомобільних доріг у Донецькій області. В наказі вказано підставу: доповідна заступника начальника відділу внутрішнього аудиту та аналізу - Вєтр Л.В., відповідно до якої зазначено, що САД у Донецькій області мала можливість не допустити списання Головним управління Державної казначейської служби у Донецькій області за рішенням суду на користь ПП «АБЗ» коштів у сумі 23,9 млн. грн. у разі своєчасного оскарження та повідомлення службових осіб Департаменту планово-фінансової діяльності щодо наявності таких судових рішень, що надало б можливість не проводити платіжне доручення на спрямування коштів, або шляхом повернення коштів на рахунок Укравтодору 26 та 27 грудня своїми платіжними дорученнями. Тобто, в доповідній мають місце лише припущення заступника начальника щодо можливості оскарження рішення суду або припущення про повернення коштів на рахунок Укравтодору. Але зазначене є лише припущеннями та власною думкою посадової особи, а кошти були списані саме Казначейством без згоди або будь-яких його дій. Крім того, відповідно до Наказу №12 від 23.01.2018 року «Про проведення аналізу окремих питань використання бюджетних коштів САД у Донецькій області у 2017 році» заступника начальника відділу внутрішнього аудиту та аналізу Вєтр Л.В. взагалі не було у складі комісії. Списання коштів відбулося правомірно, згідно з п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затв. Постановою КМУ від 03.08.2011 року №845, а припущення «можливості не допустити списання» взагалі не можливо розглядати як невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, бо відсутні в Положенні про Службу автомобільних доріг у Донецькій області таки обов'язки начальника, як «недопущення виконання рішення суду». Також його звільнення не було погоджено з органами місцевої влади, як передбачено п.4.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області та п.1.2.1 наказу №384 від 09.10.2012 року «Про порядок розгляду питань, пов'язаних з призначенням на посади та звільненням з посад керівників та керівних працівників галузі, винесення доган та резерв кадрів». Просив визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 05.03.2018 №65-к «Про звільнення [PERSON]», про звільнення [PERSON] із займаної посади 5 березня 2018 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, поновити його на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області з 06.03.2018 року. Стягнути зі служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.03.2018 року по день ухвалення судом рішення по даній справі. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги та додатково суду пояснив, що при звільненні позивача на п.3 ст.40 КЗпП України не були дотримані вимоги ст.148 КЗпП України та пропущений місячний строк, встановлений для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Відповідачі скористалися своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні представник Державного агентства автомобільних доріг України Пропльоткіна Н.В. проти задоволення позову заперечувала та суду пояснила, що наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 05.03.2018 року №65-к «Про звільнення [PERSON]» позивача було звільнено із займаної посади 5 березня 2018 року за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення згідно з п.3 ст.40 КЗпП України, а саме - допущення списання Головним управління ДКСУ наприкінці 2017 року за рішенням суду на користь ПП «АБЗ» бюджетних коштів у сумі 23,9 млн грн. всупереч затвердженим постановою КМУ від 29.03.2017 року №303 «Деякі питання використання у 2017 році коштів, залучених в попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» цільовим напрямам в Службі автомобільних доріг в Донецькій області. Підставою для прийняття вказаного наказу стали: наказ Укравтодору від 11.10.2017 року №226-ВДС «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON]»; доповідна заступника начальника відділу внутрішнього аудиту та аналізу Вєтр Л.В. від 28.02.2018 року №11-11-19; пояснення [PERSON] Так, наказом від 11.10.2017 року №226-ВДС позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов'язків, що призвело до стягнення Головним управління Державного казначейства України у Донецькій області з рахунків Служби автомобільних доріг в Донецькій області на користь ТОВ «Данком» коштів у сумі 15 219 480,07 грн. Позивач не здійснював контроль за належною організацією правової роботи (в тому числі подачі апеляційний і касаційних скарг), що призвело до порушення строків оскарження судового рішення. Крім того, на виконання наказу Укравтодору від 23.01.2018 року № «Про проведення аналізу окремих питань використання бюджетних коштів Службою автомобільних доріг у Донецькій області у 2017 році» комісією було проведено аналіз причин та наслідків допущення списання ГУ ДКСУ у Донецькій області наприкінці 2017 року за рішенням суду на користь ПП «АБЗ» бюджетних коштів у сумі 23,9 млн. грн. За результатами аналізу окремих питань використання бюджетних коштів Службою автомобільних доріг у Донецькій області у 2017 році, комісією складено та підписано довідку від 25.01.2018 року. За результатами вказаної довідки заступником начальника відділу внутрішнього аудиту та аналізу Вєтр Л.В. поінформовано в.о. Голови Укравтодору Новака С.Р. доповідною від 28.02.2018 №11-11-19 для прийняття відповідного управлінського рішення. Так, доповідною було повідомлено про порушення бюджетного законодавства з боку керівництва Служби автомобільних доріг у Донецькій області. Служба автомобільних доріг у Донецькій області мала можливість не допустити списання ГУ ДКСУ у Донецькій області за рішенням суду на користь ПП «АБЗ» коштів у сумі 23,9 млн грн. у разі своєчасного оскарження та повідомлення службових осіб Укравтодору щодо наявності таких судових рішень. Діюче законодавство зобов'язує отримувачів бюджетних коштів здійснювати судове оскарження будь-яких рішень судів, якщо кошти, що стягуються згідно з такими рішеннями, не передбачені у відповідному бюджеті. Щодо звільнення позивача за відсутності погодження Донецької обласної державної адміністрації, Кодекс законів про працю України містить вичерпні обмеження на звільнення працівників. Жодних спеціальних чи додаткових норм щодо звільнення керівників державних підприємств, установ, організацій за статтями 40 і 41 КЗпП України останній не містить. Представник Служби автомобільних доріг у Донецькій області Мендрух О.М. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та суду пояснив, що відповідно до п.1.7, 4.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області, питання умов та розміру оплати праці керівника Служби, його призначення на посаду та звільнення з неї, за погодженням з відповідними органами виконавчої влади, є прерогативою Державного агентства автомобільних доріг України - Укравтодору в особі Голови Укравтодору. Також у позовній заяві наведеній невірний розрахунок середньоденної заробітної плати у розмірі 2478,33 грн., з огляду на заробітну плату отриману у лютому та березні 2018 року. Однак відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата, зокрема у випадку вимушеного прогулу працівника, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 місяця роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Вислухав пояснення представників сторін, дослідивши у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Стаття 139 КЗпП України покладає на працівника обов'язок працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Дисциплінарним проступком є протиправне винне діяння особи, що може мати форму дії або бездіяльності. Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов'язки працівника визначаються у посадовій інструкції. Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено ст.148-149 КЗпП України. Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Таким чином, з урахуванням положень статті 147 КЗпП України звільнення за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни. Виходячи із змісту даної норми для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1)-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, юридичні факти, які підлягають встановленню судом відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України при вирішенні даного спору, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147 - 149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення. Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою КМУ від 10.09.2014 року №439 визначено, що Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства. Відповідно до Положення про службу автомобільних доріг у Донецькій області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.11.2016 р. №331 Служба автомобільних доріг у Донецькій області (далі - Служба) утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (далі - Укравтодор). Службу очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Укравтодору за погодженням з відповідними органами виконавчої влади (п.4.1 Положення). Відповідно до п.1.2.1 наказу Державного агентства автомобільних доріг України від 09.10.2012 року №384 «Про порядок розгляду питань, пов'язаних з призначенням на посади та звільненням з посад керівників та керівних працівників галузі, винесення доган та резерв кадрів» призначення та звільнення начальника Служби здійснюється наказом Укравтодору за погодженням з органами місцевої влади (а.с.12-13). Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу. У судовому засіданні встановлено, що наказом в.о. голови Державного агентства автомобільних доріг України від 18.08.2016 року №447-к [PERSON] призначено 19 серпня 2016 року на посаду начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області за погодженням Донецької обласної державної адміністрації від 15.08.2016 року №01/13-1462 (а.с.10). Наказом в.о. голови Державного агентства автомобільних доріг України від 11.10.2017 року №226-ВДС [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків, передбачених пунктом 4.2 положення про службу у відповідних областях, що призвело до стягнення коштів з рахунків Служби (а.с.69). Зазначений наказ позивачем не оспорюється, отже дисциплінарне стягнення у вигляді догани на момент звільнення позивача не втратило юридичної сили за давністю і не було знято достроково. Наказом в.о. голови Державного агентства автомобільних доріг України від 23.01.2018 року №12 «Про проведення аналізу окремих питань використання бюджетних коштів Службою автомобільних доріг у Донецькій області у 2017 році» було утворено комісію для проведення у термін з 23.01.2018 року по 26.01.2018 року аналізу окремих питань фінансово-господарської діяльності, а саме - причин та наслідків допущеного списання Головним управління Державної казначейської служби у Донецькій області за рішенням суду на користь ПП «АБЗ» бюджетних коштів у сумі 23,9 млн. грн., всупереч затвердженим постановою КМУ від 29.03.2007 року 3303 «Деякі питання використання у 2017 році коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» цільовим напрямам в Службі автомобільних доріг у Донецькій області (а.с.82-82). За наслідками перевірки комісією складено довідку від 25.01.2018 року, відповідно до якої, в ході перевірки встановлено, що 28.12.2017 року ГУ ДКСУ у Донецькій області було проведено безспірне списання коштів у сумах 12 305 248,71 грн. та 11 550 333,59 грн. відповідно (3% річних, інфляційні витрати та судовий збір) на виконання рішень Господарського суду Донецької області від 18.10.2017 року про стягнення з Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ПП «АБЗ» грошових коштів у загальній сумі 23 855 581,60 грн., які набрали законної сили 26.12.2017 року та 08.01.2018 року та не були оскаржені у касаційному порядку. Службою автомобільних доріг у Донецькій області було грубо порушено вимоги Бюджетного кодексу України та не подано касаційної скарги та заяви про зупинення виконання рішення суду, що призвело до списання з рахунків служби суми в розмірі 23 855 581,60 грн. Комісією зроблено висновок, що керівництвом служби автомобільних доріг систематично грубо порушено бюджетне законодавство, що призвело до негативних наслідків у вигляді списання з рахунку Служби бюджетних коштів в сумі 23 855 581,60 грн. (а.с.84-88). Доповідною запискою заступника начальника відділу внутрішнього аудиту та аналізу Вєтр Л.В. від 28.02.2018 року №11-11-19 поінформовано керівника Державного агентства автомобільних доріг України про результати перевірки та направлено вищевказану довідку (а.с.70-71). Позивачем надано пояснення від 05.03.2018 року щодо причин списання коштів з рахунків Служби автомобільних доріг України, в якій висловив незгоду з висновками доповідної записки та зазначив, що стягнення на користь ПП «АБЗ» здійснено ГУ ДКСУ без погодження служби (а.с.72-73). Наказом в.о. голови Державного агентства автомобільних доріг України від 05.03.2018 року №65-к [PERSON] звільнено 05 березня 2018 року з посади начальника Служби автомобільних доріг згідно п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (а.с.11). Підставою для звільнення у наказі зазначено: наказ Укравтодору від 11.10.2017 №226-ВДС «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON]», доповідна заступника начальника відділу внутрішнього аудиту та аналізу Вєтр Л.В. від 28.02.2018 №11-11-19, пояснення [PERSON] Листом Укравтодора від 05.03.2018 року №729/1/12-7 на адресу голови Донецької обласної державної адміністрації надіслано копії наказів Укравтодору від 11.10.2017 №226-ВДС «про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON]» та від 05.03.2018 №65-к «Про звільнення [PERSON]» (а.с.90). Як вбачається листа Донецької обласної державної адміністрації від 23.03.2018 року до Донецької облдержадміністрації листа-клопотання про погодження звільнення [PERSON] з посади начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області від Державного агентства автомобільних доріг України не надходило (а.с.22). Аналізуючи подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади згідно п.3 ст.40 КЗпП України, роботодавцем не дотримано вимоги КЗпП України. Так, в наказі про звільнення від 05.03.2018 року, а також у довідці про результати перевірки від 25.01.2018 року та доповідній заступника начальника відділу внутрішнього аудиту та аналізу Вєтр Л.В. від 28.02.2018 не зазначено, в чому конкретно полягає невиконання або неналежне виконання начальником Служби автомобільних доріг у Донецькій області [PERSON] своїх трудових обов'язків, визначених посадовою інструкцією, яке призвело до списання коштів з рахунку служби. Також, суд зазначає, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади було застосовано до позивача з порушенням місячного строку з дня його виявлення, передбаченого ст.148 КЗпП України. Судом встановлено, що дисциплінарний проступок, за який було застосовано стягнення у вигляді звільнення, роботодавцем було виявлено при проведенні перевірки, за наслідками якої складено «Довідку про результати аналізу окремих питань використання бюджетних коштів Службою автомобільних доріг у Донецькій області у 2017 році» від 25.01.2018 року, а позивача було звільнено з посади 05.03.2018 року. Таким чином, місячний термін для притягнення до дисциплінарної відповідальності, на час звільнення позивача сплинув. Таким чином при звільненні працівника з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, роботодавець не навів конкретних фактів допущеного працівником невиконання обов'язків після застосування до нього дисциплінарного стягнення, а також пропустив строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності, тобто діяв з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, звільнення позивача відбулось без погодження з Донецькою державної обласною адміністрацією, що є порушенням вимог пт.36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та п.1.2.1 наказу Державного агентства автомобільних доріг України №384 від 09.10.2012 року. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, у разі вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Тобто, враховуючи, що позивач був звільнений 05.03.2018 року, його середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за січень та лютий 2018 року, що передували звільненню. Згідно п. 8 зазначеного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Виходячи із заробітної плати за останні два місяці перед звільненням (січень-лютий 2018 року), середньоденна заробітна плата позивача згідно довідок, наданих позивачем (а.с.21) та відповідачем - Службою автомобільних доріг у Донецькій області (а.с.53) складає 887,80 грн.: заробітна плата за січень 2018 року за 21 робочий день без урахування матеріальної допомоги на наймання житла - 18200 грн., заробітна плата за лютий 2018 року за 20 робочих днів без урахування допомоги на наймання житла - 18200 грн. (18200+18200): (20 + 21) = 887,80 грн. Сторони визнають, що позивач перед звільненням працював за п'ятиденним робочим тижнем з двома вихідними днями - субота та неділя. Таким чином, згідно з розрахунку норми тривалості робочого часу на 2018 рік, розрахованої за календарем п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями в суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день впродовж робочого тижня та зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів, вимушений прогул позивача у зв'язку з незаконним звільненням з 06.03.2018 року по 11.06.2018 року складає 64 робочих днів. Отже з відповідача, Служби автомобільних доріг у Донецькій області, підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.03.2018 року по 11.06.2018 року у сумі 56 819,20 грн. (64х887,80 грн.), який підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, що відповідно до ст. 14.1.180, ст. 18, ст. 162.1.3, ст. 168 Податкового кодексу України є обов'язком податкового агента, яким є Служба автомобільних доріг у Донецькій області. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 3 ст. 6 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. По справі заявлено одну вимогу немайнового характеру: про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, та одну вимогу майнового характеру - про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно з п/п 1, 2 пункту 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. З задоволених позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 56 819,20 грн. підлягає сплаті судовий збір у розмірі 704,80 грн. Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті з позовної вимоги немайнового характеру складає 704,80 грн. та з позовної вимоги майнового характеру складає 704,80 грн. Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог - по 704,80 грн. з кожного. Оскільки позивач звільнений від оплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. Відповідно до пунктів 2, 4 частини 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у цій справі в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved