Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Солонянська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], зазначивши на обґрунтування своїх позовних вимог, що батьками неповнолітньої [PERSON] відповідно до актового запису про народження дитини є [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Нікополь Дніпропетровської області. Відповідач [PERSON] ні до смерті, ні після смерті матері дитини вихованням доньки не займався і не займається, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, в зв'язку з чим дитина, яка з 26 червня 2013 року залишилася без батьківського піклування, потрапила до комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Дніпродзержинської міської ради". Оскільки відповідач як батько дитини не бере жодної участі у вихованні та утримання своєї доньки, то відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України ї визначені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 385 гривень 80 копійок щомісячно, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від утримання дитини, а добровільно відповідач свого обов'язку не виконує. Відповідач [PERSON] з урахуванням уточнень від 14 листопада 2014 року звернувся до суду з зустрічним позовом до Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (органу опіки та піклування) як представника інтересів неповнолітньої [PERSON] про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини, зазначивши на обґрунтування позовної заяви, що неповнолітня [PERSON] не являється його рідною донькою, так як була народжена [INFO] року [PERSON], яка мала дошлюбне прізвище [PERSON] та з якою він знаходився в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 1996 року, вже після фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин між ними в січні 1998 року, після чого остання виїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, де і народила дитину [PERSON], про народження якої йому стало відомо лише в травні 2014 року, коли його викликали до служби у справах дітей Солонянської РДА для вирішення питання влаштування неповнолітньої дитини [PERSON] після смерті її матері [PERSON] Реєстрація народження дитини була проведена її матір'ю [PERSON], відбувалась за його відсутності, будь-якої згоди на зазначення його батьківства щодо даної дитини він не надавав та не вважає себе батьком цієї дитини, а померла [PERSON] ніколи йому не повідомляла про те, що у нього є донька. Навпаки, коли вона в лютому 2004 року повернулась на проживання в село Василівку, то говорила, що народила дитину від іншого чоловіка. З січня 1998 року він з [PERSON] більше ніколи однією сім'єю не проживав, не вів спільного господарства не визнавав свого батьківства щодо народженої нею дитини, вихованням та утриманням якої ніколи не займався, в зв'язку з чим змушений оспорювати своє батьківство та ставити питання про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про її народження, так як він не має визначеного законом обов'язку виховувати та утримувати неповнолітню дитину, щодо позбавлення батьківських прав відносно якої до нього заявлено позов. Ухвалою Солонянського районного суду від 21 жовтня 2014 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки позови стосувались одного і того ж предмета спору, від вирішення зустрічного позову залежить вирішення первісного позову, а спір за даними позовами існує між тими ж сторонами (а.с.93). Ухвалою Солонянського районного суду від 04 червня 2015 року первісний позов Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області як органу опіки та піклування до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за заявою представника позивача, який діяв в межах компетенції за довіреністю (а.с.28,206), залишено без розгляду (а.с.208). Позивач [PERSON] та його представники в судових засіданнях зустрічний позов про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини - неповнолітньої [PERSON], [INFO], підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, та прохав його задовольнити, оскільки не є батьком народженої [PERSON] дитини, яка народилась після припинення ними спільного проживання однією сім'єю в січні 1998 року та реєстрація якої була проведена без його участі. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у судове засідання 04 червня 2015 року не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, а у представника [PERSON] - [PERSON] закінчився строк дії довіреності (а.с.30), на підставі якої вона представляла його інтереси в судових засіданнях. Позивач [PERSON] прохав суд розглядати справу за відсутності його представників, про що подав і письмову заяву (а.с.204), у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача по зустрічному позову - Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (орган опіки та піклування), яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення зустрічного позову заперечував, оскільки це суперечить інтересам неповнолітньої дитини, яка залишилася без батьківського піклування та не має визначеного соціального статусу. В той же час, в разі, якщо буде встановлено, що [PERSON] не є батьком неповнолітньої дитини, то їй може бути визначено статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування, оскільки її мати померла. Представник третьої особи - комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Дніпродзержинської міської ради", яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.193,202) у судове засідання 04 червня 2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника третьої особи. В судовому засіданні 18 грудня 2014 року пояснила, що неповнолітня [PERSON] потрапила до комунального закладу 26 червня 2013 року після смерті матері, в зв'язку з чим про це було в письмовій формі поштою повідомлено відповідача [PERSON] як батька дитини, але він до доньки не з'являвся і нею не опікувався, у зв'язку з чим вона на даний час до визначення соціального статусу передана до прийомної родини. Підтримала позов Солонянської РДА про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини. Свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] є її сином, який з 01 жовтня 1996 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], та проживали однією сім'єю до січня 1998 року, при цьому в зазначений період син служив в армії. [PERSON] в грудні 1997 року повернувся зі служби в армії, після чого дружина його покинула і більше до нього не поверталась, але шлюб між ними було розірвано пізніше за рішенням суду, копію якого вона отримала лише в 2014 році. Позов про розірвання шлюбу від імені сина, який з 2002 року знаходився на заробітках, подавала вона, оскільки він її уповноважив на такі дії згідно довіреності. В судовому засіданні при розгляді позову про розірвання шлюбу відповідачка [PERSON] повідомила, що доньку народила від іншого чоловіка, але зареєстрована вона на її сина. Після припинення спільного проживання в січні 1998 року дружина сина [PERSON] більше до нього не поверталась, вони спільно не проживали та не вели спільне господарство. [PERSON] разом з донькою в 2001 році повернулась в с.Василівку, де проживала в своїй квартирі, але ні з нею, ні з її сином не проживала. До них приїздив чоловік [PERSON] та говорив про те, щоб син написав відмову від дитини. Сина в листопаді 2013 року викликали до комісії з питань захисту дітей, де йому повідомила, що необхідно забрати дитину у зв'язку зі смертю її матері, але вони не погодились, оскільки це не його дитина. Свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] є її братом, який з 01 жовтня 1996 року знаходився у шлюбі з [PERSON], але в 1998 році вони роз'їхались і більше разом не проживали. В травні 2014 року вона від своєї матері [PERSON] дізналась, що у [PERSON] є донька, батьком якої записаний її брат [PERSON] Брат одружився, коли служив в армії, звідки повернувся в грудні 1997 року. Він постійно проживає зі їх матір'ю [PERSON] в селі Василівка і місця свого проживання не міняв. Їй також відомо, що пізніше дружина брата [PERSON] поверталася до с.Василівки, де проживала зі своїм співмешканцем, про народження дитини від якого розповідала мешканцям села. Розірванням шлюбу між братом та [PERSON] займалась їх мати, оскільки брат в цей час знаходився на заробітках, про що знає зі слів своєї матері [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши наявні у цивільній справі докази, приходить до наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що з [PERSON] та [PERSON] з 1 жовтня 1996 року перебували в шлюбі, який було зареєстровано у виконкомі Висилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області актовий запис №7, у зв'язку з чим [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на «[PERSON]» (а.с.6), який в подальшому було розірвано рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2006 року, яке набрало законної сили 21 січня 2006 року, про що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу було вчинено відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області актовий запис №102 від 11 вересня 2006 року (а.с.7,84). Згідно рішення суду було встановлено, що сторони спільно проживали до 1998 року, що підтвердила в судовому засіданні при розгляді позову про розірвання шлюбу і відповідачка [PERSON] (а.с.6). В період зареєстрованого шлюбу згідно складеного виконкомом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області актового запису №07 від 04 березня 1999 року про народження дитини у [PERSON], [INFO] року народилась донька [PERSON], уродженка селища Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, батьком якої зазначено [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу (а.с.5), згідно якого вбачається, що державна реєстрація проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. Положеннями статті 122 Сімейного кодексу України 2002 року передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дитини, а ст.133 цього Кодексу передбачено, що якщо дитина народилась у подружжя, то дружина записується матір'ю, а чоловік батьком дитини. В той же час, дитина [PERSON] народилась [INFO] року, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом України, положення якого не можуть застосовуватися до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, а тому при розгляді даної справи необхідно застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР в редакції, яка була чинним на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на період народження дитини. Статтею 52 КпШС України передбачалось, що походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, а відповідно до ст.54 цього Кодексу передбачалось, що батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них, що свідчить про те, що при здійснені реєстрації акту народження дитини присутність обох батьків не є обов'язковою. Відповідно до ст.56 КпШС України передбачалось, що батьківство (материнство) може бути оспорено в судовому порядку протягом одного року з часу, коли особа дізнавалась або повинна була дізнатися, що вона, не будучи батьком (матір'ю) дитини, записана як батько (мати) в органах запису актів громадянського стану. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» зазначалось, що відповідно до ст. 56 КпШС в судовому порядку батьківство (материнство) може бути оспорено як у випадках, коли в акті про реєстрацію народження батьками дитини вказано осіб, які уклали між собою шлюб, так і тоді, коли батьками дитини при реєстрації встановлення батьківства на підставі спільної заяви батька й матері дитини записано осіб, які в шлюбі не перебувають. Проте в будь-якому разі не можуть бути задоволені вимоги про оспорювання свого батьківства, пред'явлені особою, записаною батьком за її заявою або за спільною заявою з матір'ю дитини, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що фактично вона не є батьком цієї дитини, а також чоловіком, який дав письмову згоду на запліднення своєї дружини за допомогою донора, та дружиною, яка записана матір'ю, оскільки вона дала письмову згоду своєму чоловіку на запліднення ним іншої жінки (донора) і народження останньою дитини. Якщо особа, записана як батько або мати дитини, не оспорила вчинений запис, то інші особи (крім фактичного батька дитини в разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав) не вправі оспорити цей запис після її смерті. Проте це не позбавляє інших осіб (усиновителів, опікунів та піклувальників, а також осіб, на утриманні яких знаходяться неповнолітні) права на виправлення помилок і внесення змін у запис про народження в порядку, передбаченому ст. 161 КпШС. Оскільки перебіг встановленого ст. 56 КпШС річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка з її відома записана батьком дитини, дізналась або повинна була дізнатися про вчинення запису, то та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку. Положеннями ст.136 Сімейного кодексу України, який є чинним на день розгляду справи судом, передбачено, що особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122, 124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, при цьому оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття, а до вимог чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини, вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 Сімейного кодексу України. В п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» зазначено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п.2 розділу VII "Прикінцеві положення" СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розділу V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Згідно з п.10,11 даної постанови зазначено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК), при цьому відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] як подружжя припинили спільне проживання однією сім'єю з січня 1998 року, що вбачається як з набравшого законної чинності рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2006 року (а.с.6), так і знайшло підтвердження показами свідків [PERSON] та [PERSON] Крім цього, вказані обставини вбачаються з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУЛМС,УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.18),довідки Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року (а.с.13), згідно яких [PERSON], [INFO], з 09 грудня 1997 року зареєстрований та проживає в [ADDRESS], про що також мається відповідна відмітка в його паспорті (а.с.111) та в книзі прописки Василівської сільської ради (а.с.80-83), а до складу сім'ї входить його мати - [PERSON] (а.с.12), при цьому він періодично вибував з місця проживання за місцем роботи в іншій місцевості, що вбачається з його трудової книжки (а.с.136). [PERSON], [INFO], також спочатку була зареєстрована в [ADDRESS] що вбачається з книги прописки, витягу з по господарської книги за 2000-2005 роки, домової книги [ADDRESS] та довідки Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, але 22 червня 2007 року знялася з реєстраційного обліку (а.с.86,114-126). В період з 22 червня 2007 року по 22 січня 2008 року вона разом з донькою [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS], що вбачається з довідки та книги реєстрації Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.149,150). Неповнолітня [PERSON], [INFO], в період з 01 вересня 2005 року по 18 квітня 2008 року навчалась в Калинівській неповній середній загальноосвітній школі Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.151), а з 2008 року навчалась у Червоногригорівській загальноосвітній школі Нікопольського району Дніпропетровської області, звідки була відрахована з 11 вересня 2013 року (а.с.130-131,152) Мати дитини [PERSON], яка в послідуючому у зв'язку з реєстрацією 21 вересня 2007 року шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.207) померла [INFO] року в місті Нікополь Дніпропетровської області (а.с.8). З довідки комунального закладу "Середня загальноосвітня школа №37 м. Дніпродзержинська» Дніпродзержинської міської ради від 24 листопада 2014 року та наказу №141 від 18 червня 2014 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] була ученицею даної школи з 04 листопада 2013 року по 18 червня 2014 року, з якої була відрахована як така, що отримала свідоцтво про незакінчену освіту. Продовжує навчання в КЗ СШЗ №20 (а.с.153). Згідно довідки комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Дніпродзержинської міської ради" неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в даному закладі з 26 червня 2013 року по даний час (а.с.9,11). Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генитичної експертизи №161 (а.с.183-186) [PERSON], [INFO], не може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], його батьківство щодо даної дитини виключається. Таким чином, судом дослідженими доказами встановлено, що в період з січня 1998 року [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю не проживали, спільне господарство не вели, хоча і перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] не було відомо про те, що він був записаний батьком народженої [PERSON] дитини - [PERSON], [INFO] року, він не визнавав свого батьківства щодо даної дитини, не займався її вихованням та утримання. Про те, що він є батьком [PERSON] йому стало відомо вже після смерті її матері, коли виникло питання влаштування неповнолітньої дитини. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved