Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

В жовтні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого з урахуванням доповнень, уточнень до позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог просить суд: - визнати недійсними проведення електронних прилюдних торгів з сайту продажу арештованого майна «СЕТАМ» від 01.10.2019 р. по реалізації нежитлового приміщення магазину за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60,3 кв.м, по ціні 417779,00 грн; - скасувати Протокол № 434705 проведення електронних прилюдних торгів з сайту продажу арештованого майна «СЕТАМ» від 01.10.2019 року по реалізації нежитлового приміщення - магазину за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати Акт про проведені електронні торги по реалізації 5/6 частин нежитлового приміщення магазину промислових товарів за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати свідоцтво про придбання майна 5\\6 частини нежитлового приміщення магазину промислових товарів за адресою: [ADDRESS] , з електронних торгів серія та номер ННХ 775503 р.№ 1333, видане 15.10.2019 р. [PERSON] приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Пашинським О.М.; - скасувати рішення приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Пашинського О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49159299 від 15.10.2019 р. про реєстрацію права власності 5/6 частин нежитлового приміщення магазину промислових товарів за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (а.с. 81-89, Т.1; а.с. 25-34, Т.3; а.с. 73-75, Т.4). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з сайту продажу арештованого майна «СЕТАМ» йому стало відомо про торги виставленого на продаж приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М.Р. 5/6 частин нежитлового приміщення-магазину промислових товарів зальною площею 60.3 кв.м, який належить йому на праві приватної власності. Він не погоджується із зазначеним аукціоном. Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про день і час опису та арешту майна, який відбувся без його участі, не було складено акту опису та арешту майна і не надано його копії для ознайомлення; опис та арешт майна проводився не за місцем знаходження 5/6 частки нежитлового приміщення, це все порушує його права як власника. Вважає постанову приватного виконавця Ковальського М.Р. від 26.07.2019р. про опис та арешт майна незаконною, оскільки в ній не вказано час та місце винесення постанови, не вказано чи позивач, як боржник, повідомлений належним чином про опис і арешт майна, не вірно визначена кількість майна, взагалі не описано рухоме майно, з врахуванням квадратури нежитлового приміщення відповідно до технічного паспорту встановлено, що описано та арештовано ще 1/6 частка майна іншого власника. Зазначає, що приватний виконавець Ковальський М.Р. самостійно, без будь-яких спеціальних навиків виділив в натурі 5/6 частки нежитлового приміщення - магазину, але описав та арештував з подальшою реалізацією ціле нежитлове приміщення загальною площею 60,3 кв.м. Згідно проведеної оцінки нежитлового приміщення - магазину загальною площею 60,3 кв.м (з часткою іншого власника) сума оцінки становить 417779,00 грн, з урахуванням рішення Бердичівського міськрайонного суду від 29.03.2019 року, відповідно до якого з нього стягнуто на користь [PERSON] грошову компенсацію за належне останньому 1/6 частки нежитлового приміщення - магазину за адресою: [ADDRESS] , яку оцінено в 165883 грн, таким чином, оцінка на реалізацію була занижена. Зазначає, що приватним виконавцем свідомо проігноровано факт про неможливість виділення 5/6 частки нежитлового приміщення - магазину та частку стягувача у цьому майні, яка є незначною. Можливим було звернення стягнення на наявне у позивача рухоме майно (автомобіль). Однак звернення стягнення було направлено на нерухоме майно, що підлягає реалізації в останню чергу. При цьому, з`ясування питання ціни реалізованого майна є суттєвим для правильного вирішення спору. Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. Відповідно до ухвали Бердичівського міськрайонного суду від 24.11.2017 р. накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 60,3 кв.м, яке розташоване в [ADDRESS] , 1/6 частка якого належить [PERSON] , 5/6 належить [PERSON] . Зазначена ухвала суду не була скасована судом. Зазначає, що проведені торги не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, інших норм законодавства під час проведення електронних торгів, оскільки на електронних торгах здійснюється продаж арештованого майна лише боржника; зберігачем майна було призначено стягувача [PERSON] ; у зазначених торгах приймав участь лише один учасник; не було надіслано боржнику - [PERSON] копію акта про проведені електронні торги; відбулось заниження оцінки 5/6 частин реалізованого майна - нежитлового приміщення магазину; зазначене майно було реалізоване, незважаючи на наявність заборони у вигляді забезпечення позову, накладеного судом, а тому проведені електронні торги, результати яких оформлено Протоколом № 434705 від 01 жовтня 2019 року, підлягають визнанню недійсними. Також за результатами проведених електронних торгів був складений Акт про проведені електронні торги, який також повинен бути скасований. В результаті торгів власником оспорюваного майна став переможець торгів - [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, виданого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М., цим же нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права нежитлового приміщення - магазину. Відтак, виникає необхідність у скасуванні вищезазначених документів. 18.10.2019 р. на адресу суду від відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. надано відзив на позов, відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Зазначає, що на його виконання надійшли виконавчі листи разом із заявами стягувача [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] судових витрат та грошової компенсації на користь [PERSON] . В подальшому виконавцем були розпочаті виконавчі провадження по зазначеним листам, які були об`єднані у зведене виконавче провадження. Було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] . Копії зазначених постанов були направлені боржнику рекомендованою кореспонденцією для виконання, які були отримані ним особисто. Було встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить частина підвального приміщення загальною площею 149,7 кв.м та 5/6 частини нежилого приміщення магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] ; встановлено, що у боржника наявні рахунки, відкриті у національній валюті у банківських установах на території України. В подальшому на підставі Закону України "Про порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника» приватним виконавцем 18.07.2019 р. було винесено постанову про арешт коштів боржника, копію котрої було направлено рекомендованою кореспонденцією сторонам виконавчого провадження для відома, банківським установам - для виконання. 26.07.2019 р. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно з якою було описано 5/6 частин нежитлового приміщення-магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та передано на відповідальне зберігання стягувачу та співвласнику даного майна [PERSON] . Копію даної постанови було направлено боржнику рекомендованою пріоритетною кореспонденцією - для виконання, яку він отримав. Згідно відповіді АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 26.07.2019 р. арешт накладено на кошти боржника, залишок коштів відсутній для виконання даної постанови. Тому було винесено постанову про розшук майна боржника. Також зазначає, що оціночна вартість на реалізацію майна не була занижена. Приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, в якій, зокрема, було визначено надати звіт щодо визначення ринкової вартості описаного та арештованого нерухомого майна боржника. Зазначає, що звіт про оцінку вартості майна не є правочином, тому не може бути визнаний судом недійсним. Дану постанову було направлено боржнику рекомендованою кореспонденцією - до відома та ознайомлення. Зазначає, що опис майна був проведений виконавцем особисто в день винесення постанови про опис та арешт майна боржника (26.07.2019 р.), виконавцем особисто було здійснено виїзд за адресою розташування нерухомого майна: [ADDRESS] . До опису майна були залучені двоє понятих, зберігач майна, стягувач. Інформація про учасників, що були присутні при описі майна, міститься в постанові про опис та арешт майна боржника та засвідчена їхніми підписами. Перед початком виконавчих дій понятим та всім присутнім приватним виконавцем було роз`яснено їх права та обов`язки, про що зазначено в акті. Зазначає, що позивач не скористався правом та не оскаржив результати визначення вартості (оцінки) майна. Звіт про оцінку майна був направлений на адресу [PERSON] та отриманий ним особисто. Відповідач також не погоджується з твердженнями позивача, що «виконавцем не було складено акту опису та арешту майна, а також, що в постанові не вказано точного часу її складання», оскільки відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в системі забороняється. Технічної можливості винести акт про опис та арешт майна, а також внести відомості про час складання постанови у виконавця не було. В подальшому, виконавцем було направлено заявку на публікацію ДП «СЕТАМ» в особі Житомирської філії описаного та арештованого майна боржника. В результаті проведення електронних торгів, переможцем яких став [PERSON] , на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти переможця електронних торгів за придбане майно в повному обсязі, які були розподілені та перераховані сторонам виконавчого провадження. Після чого був складений Акт про проведені електронні торги, копії котрого були направлені сторонам виконавчого провадження, оригінал було видано переможцю електронних торгів для подальшої реєстрації права власності. Таким чином, виконавцем було закінчено зведене виконавче провадження у зв`язку із повним та фактичним виконанням судового рішення по справі № 274/2799/15-ц. Арешт майна та коштів боржника припинено. Копії зазначених постанов надіслані сторонам виконавчого провадження для відома та для виконання. Також відповідач додатково зазначає, що за заявою позивача було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця щодо здійснення ним виконавчого провадження, за результатами якої надійшла довідка зас.начальника ГТУЮ з питань ДВС у Херсонській області з висновком про те, що за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Ковальського М.Р. щодо здійснення виконавчого провадження №59570402, яка проводилась на підставі звернення [PERSON] , та в межах предмету цієї скарги порушень вимог законодавства не виявлено (а.с. 99-102, Т.1). 05.11.2019 р. на адресу суду від представника відповідача - ДП "СЕТАМ" - адвоката Ганчука Г.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі за його безпідставністю. Зазначає, що ДП "СЕТАМ", яке уповноважене на організацію та проведення електронних торгів, провело електронні торги з реалізації арештованого майна - 5/6 частин нежитлового приміщення-магазину промислових товарів зальною площею 60.3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , за номером лоту № 374361. Електронні торги відбулися відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок). Вказує на те, що вказані позивачем дії державного виконавця під час проведення опису та арешту майна, на проведення оцінки майна з порушеннями, внаслідок чого оцінка майна була занижена, не стосуються Правил проведення електронних торгів, передбачених Порядком, та мають самостійний спосіб оскарження, яким позивач не скористався. Зазначає, що позивачу на праві приватної часткової власності належало 1/6 магазину промислових товарів, загальною площею 60,3 кв.м. та 2/3 магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв.м, що разом складає 5/6 частин від усього приміщення. Право власності на зазначену частину приміщення було належним чином зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру речових прав № 180239765, доданою приватним виконавцем до заявки на реалізацію. Тому з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, таке нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин. Вказує на те, що для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна. Однак, у позовній заяві не зазначено жодного порушення норм Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача в результаті проведення електронних торгів (а.с. 125-130, Т.1). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 14.04.2020 р. було задоволено клопотання позивача [PERSON] про залучення співвідповідача. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 27.03.2020 р. задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Заборонено [PERSON] вчиняти дії щодо відчуження 5/6 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 246-247, Т.1). Задоволено клопотання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.П. про залучення третьої особи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - [PERSON] (а.с. 123-125, Т.3). 07.05.2020 р. на адресу суду від третьої особи [PERSON] надано відзив на заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог, згідно якої з вимогами позовної заяви не погоджується, вважає її необґрунтованою, не доведеною жодними доказами. Зазначає, що маючи на руках виконавчі листи, видані Бердичівським міськрайонним судом, про стягнення із [PERSON] на його користь грошової компенсації за належну йому 1/6 частку нежитлового приміщення- магазину за адресою: [ADDRESS] , та судові витрати, звернувся до приватного виконавця Ковальського М.Р. з метою звернення стягнення на належне [PERSON] нерухоме майно. Загальна сума боргу становила 179901,1 грн. Надав, при цьому, свою згоду на реалізацію даного майна. В подальшому [PERSON] разом із виконавцем за участі двох понятих здійснили виїзд за адресою розташування нежитлового приміщення - магазину, де приватним виконавцем був проведений опис та арешт майна. Перед початком виконавчих дій усім присутнім приватним виконавцем було роз`яснено права та обов`язки. Свою присутність під час виконавчих дій [PERSON] засвідчив підписом у постанові про опис та арешт майна боржника. Жодних перешкод під час опису майна зі сторони позивача не було. [PERSON] було запропоновано бути на безоплатній основі зберігачем арештованого та описаного майна, на що він погодився. Приватний виконавець роз`яснив, що останній буде нести кримінальну чи іншу встановлену законодавством відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, знищення, пошкодження майна. Зауважив, що жодних порушень, зокрема, зі сторони виконавця не вбачає. В жовтні 2019 р. відбулися електронні торги з продажу 5/6 частин нежитлового приміщення, ціна якого становила 417779 грн. Тому на користь позивача було перераховано приватним виконавцем різницю надлишково стягнутих грошових коштів внаслідок реалізації майна боржника. Вважає нового власника майна [PERSON] добросовісним набувачем, права якого, як власника на майно, у зв`язку із забезпеченням позову, порушені. В діалогах з позивачем щодо наявних можливих альтернативних шляхів вирішити питання із заборгованістю, до консенсусу не прийшли (а.с. 135-137, Т.3). 13.05.2020 р. на адресу суду від співвідповідача [PERSON] надано відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Зазначив, що він є добросовісним набувачем майна, який не знав про відсутність у продавця прав на відчуження спірного нерухомого майна. Правочин, за яким набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам його дійсності. Вважає, що [PERSON] свідомо й добровільно піддав ризику нерухоме майно, не розрахувавшись добровільно із стягувачем [PERSON] . Позивачу було відомо про можливість реалізації такого майна. Відтак, була воля у діях [PERSON] на передачу цього майна. Тому спірне майно було вилучено з володіння позивача з його волі та було продано в порядку виконання судового рішення, що виключає можливість витребування спірного майна у відповідача - його добросовісного набувача. Наявність судового рішення про визнання недійсними прилюдних торгів не є підставою для повернення майна у власність його попереднього власника. Зазначає, що відповідно до протоколу електронних торгів від 01.10.2019 р. № 434705, вбудоване нежитлове приміщення придбано ним за 417779 грн. Приватним виконавцем було складено акт державного виконавця про проведені електронні торги з реалізації нежитлового приміщення. Приватним нотаріусом Пашинським О.М. було видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення. Порядок реалізації арештованого майна проводився відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи те, що позивач був повідомлений про результати оцінки майна, оскаржував їх, проте вимоги останнього задоволені не були, приймав участь у торгах, але не сплатив гарантійний внесок, тому відсутні підстави для визнання електронних торгів недійсними. Дії приватного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. З приводу вимоги [PERSON] про скасування торгів, оскільки судом визнані неправомірними дії приватного виконавця Ковальського М.Р. щодо того, що ним на реалізацію виставлялося нежитлове приміщення загальною площею 60,3 кв.м., на яке накладено арешт, вважає, що неправомірні дії державного виконавця, встановлені рішенням суду, не вплинули на законність продажу майна на електронних торгах та призвели до повного виконання судового рішення по справі. Зазначає, що ухвала суду про визнання дій приватного виконавця неправомірними була винесена вже після реалізації майна на електронних торгах 20.01.2020 р. Посилання у позовній заяві про неправомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частки приміщення без виділу в натурі даної частки з об`єкта нерухомого майна не відповідає вимогам закону, оскільки частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна. Доводи позивача про те, що майно було реалізовано на торгах за заниженою вартістю, є безпідставними, оскільки відповідно до правових норм приватний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі, й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Вважає, що будь-яких порушень прав позивача приватним виконавцем, торгуючою організацією та ним порушено не було. Доказів, які підтверджували б порушення прав позивача проведенням електронних торгів, матеріали справи не містять. Зазначає, що продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісний набувач, у якого майно не може бути витребувано за будь-яких умов (а.с. 149-161, Т.3). 20.05.2020 р. на адресу суду від відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. надано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Зазначає, що дії приватного виконавця щодо передачі майна на зберігання стягувачу носили виключно законний характер, відповідали ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. При цьому, позивач не скористався правом оскарження постанови державного виконавця про опис та арешт майна. Зазначена постанова була отримана особисто позивачем. Відповідно до Порядку арештованого майна, якщо один із учасників запропонував придбати майно за стартовою ціною і пропозицій щодо купівлі майна від інших учасників не надійшло, майно продається за стартовою ціною. Та обставина, що у торгах брав участь лише один учасник, який придбав арештоване майно за початковою ціною, не свідчить про порушення вимог Закону й прав боржника. Порядок допускав, що в кінцевому результаті майно може бути продане учаснику за стартовою ціною і у разі участі у прилюдних торгах одного покупця. Зазначає, що приватним виконавцем було підготовлено акт про проведені електронні торги, копію якого було направлено боржнику (позивачу) рекомендованою кореспонденцією за місцем його проживання. Також направлялися всі повідомлення про проведення електронних торгів на вказану у виконавчому документі адресу місця проживання боржника. Окрім того, вся інформація про торги була доступною в мережі Інтернет. Строк чинності звіту про оцінку майна магазину непродовольчих товарів відповідно до вимог ст. 57 Закону вказаний на самому звіті та становить 6 місяців з дати оцінки. Дата проведення оцінки 23.08.2019 р. Приватним виконавцем було підготовлено повідомлення про результати визначення вартості та оцінки майна, копія якого була направлена рекомендованою кореспонденцією на адресу позивача та отримана ним. Отже, оскаржувана оцінка вже недійсна, так як вона була зроблена більше року тому. Позивач не скористався правом оскарження, всі строки для оскарження пропустив. Зазначає, що з метою підтвердження законності проведення оцінки арештованого майна, приватний виконавець уклав договір з ФОП [PERSON] , яким було проведено рецензування звіту про оцінку майна. Твердження боржника, що приватний виконавець порушив порядок звернення стягнення на майно, не реалізувавши автомобіль, є неправдивими, оскільки згідно отриманого повідомлення ТРЦ № 1841 від 26.10.2019 р. автомобіль "Фольцваген Каді" за боржником не значиться. Зазначає, що суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам саме позивача до ухвалення рішення по справі. Реалізація арештованого майна та повний розрахунок боржника зі стягувачем жодним чином не порушили прав боржника. Приватний виконавець при передачі на реалізацію арештованого майна не порушив жодну з норм Порядку про реалізацію арештованого майна (а.с. 170-172, Т.3). 25.05.2020 р. на адресу суду позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив [PERSON] , відповідно до якої відзив [PERSON] від 19.05.2020 р. вважає необґрунтованим. Зазначає, що його майно вибуло з його володіння поза його волею, тому за ним зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Зазначає, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Типовим положенням. Зазначає, що в результаті проведення електронних торгів були порушені його права, оскільки було відчужено 5/6 частини магазину, чим було позбавлено сім`ю позивача здійснювати господарську діяльність з продажу товарів у зазначеному приміщенні. Оскільки було арештовано та реалізовано зазначене приміщення, [PERSON] не мав можливості забрати звідти його товар, речі, обладнання, гроші, документи тощо. Доходи від підприємницької діяльності були єдиним джерелом заробітку та існування сім`ї. У позивача на праві власності було наявне і інше майно, на яке могло бути звернено стягнення. Майно було реалізоване, незважаючи на наявність заборони (забезпечення позову), накладеної судом. Зазначені торги стали результатом шахрайських дій, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, вчинених щодо нього. В порушення вимог Порядку не було надіслано йому - боржнику копію акта про проведені електронні торги і приватним виконавцем не надано відповідних доказів такого надсилання (а.с. 190-194, Т.3). В судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав з підстав, зазначених в ній, а також в доповненнях, уточненнях до позовної заяви та заяві про збільшення позовних вимог, просив суд задовольнити його позовні вимоги повністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. - Сікорська О.А. в судовому засіданні заперечила проти заявлених позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник ДП " СЕТАМ" в судове засідання не з"явився, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ЦПК України). Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як передбачено ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 29.03.2019 р. позовну заяву [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну [PERSON] 1/6 частку нежилого приміщення - магазину за адресою: [ADDRESS] у розмірі 165 883 грн; судовий збір в розмірі 1591 грн 05 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2302,05 гр., витрати в розмірі 10125 грн на проведення експертизи (а.с. 31-32, Т.1). Рішення суду від 29.03.2019 року є чинним та таким, що набрало законної сили. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. від 16.07.2019 р., м. Житомир, було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 274/2799/15-ц, виданого Бердичівським міськрайонним судом від 04.07.2019р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну [PERSON] 1/6 частку нежилого приміщення-магазину за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 165 883 грн (а.с. 11, Т.1). Зазначена постанова була направлена на адресу [PERSON] для виконання та для відома (а.с. 10, Т.1). Згідно Витягу про державну реєстрацію прав від 20.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/3 частки нежилого приміщення магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22-28 Т.1). Постановою приватного виконавця Ковальського М.Р. від 26.07.2019 р., м. Бердичів, було описано та арештовано майно боржника [PERSON] , а саме: 5/6 частин нежитлового приміщення-магазину промислових товарів зальною площею 60.3 кв.м, який знаходиться на першому поверсі триповерхового житлового будинку, яке належить боржнику [PERSON] . Призначено відповідальним зберігачем майна [PERSON] , якого попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна під розпис. Зазначена постанова була направлена за адресою місця проживання [PERSON] (а.с. 13-14, 12, Т.1). Згідно висновку про вартість майна станом на 23.08.2019 р., зробленого на замовлення приватного виконавця Ковальського М.Р., визначено, що загальна ринкова вартість об`єкта оцінки: 5/6 частин нежитлового приміщення-магазину промислових товарів зальною площею 60.3 кв.м (складається з коридору площею 1,2 кв.м; торгової зали площею 45,1 кв.м; кладової площею 6,7 кв.м; вбиральні площею 1,4 кв.м та службового приміщення площею 5,9 кв.м), визначена шляхом застосування порівняльного підходу, становить (без урахування ПДВ): 417 779,00 грн. Термін чинності висновку - шість місяців з дати оцінки. Зазначена копія висновку про вартість майна була направлена на адресу місце проживання [PERSON] для відома та для ознайомлення. Про результати ознайомлення з висновком про вартість описаного та арештованого майна боржник мав повідомити приватного виконавця письмово (а.с. 15, 16-18 Т.1). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.10.2019 р. встановлено, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 24.11.2017 р. накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 60,3 кв.м, 1/6 частка якого належить [PERSON] , 5/6 частки якого належить [PERSON] (а.с. 35-41, 79 Т.1). 09.09.2019 р. приватним виконавцем Ковальським М.Р. направлено на адресу Житомирської філії ДП "СЕТАМ" заявку на публікацію в СЕТАМ описаного та арештованого майна боржника [PERSON] . В заявці зазначено, що майно має чинні обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме : обтяження 32427693 від 17.07.2019 року ( арешт нерухомого майна) внесено до реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника 59566301 від 17.07.2019 року, видавник Приватний виконавець Ковальський М.Р. та обтяження 23733623 від 04.12.2017 року ( арешт нерухомого майна) внесена до реєстру на підставі ухвали суду від 24.1.2017 року № 274/2799/15, видавник Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області (а.с. 131-140, Т.1). Згідно Акту про проведені електронні торги від 07.10.2019 р. приватним виконавцем Ковальським М.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 274/2799/15-ц, виданого Бердичівським міськрайонним судом від 04.07.2019 р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну [PERSON] 1/6 частку нежилого приміщення-магазину за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 165 883 грн, відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" передано на реалізацію 5/6 частин нежитлового приміщення-магазину промислових товарів загальною площею 60.3 кв.м, який знаходиться на першому поверсі триповерхового житлового будинку та складається з: коридору площею 1,2 кв.м; торгової зали площею 45,1 кв.м; кладової площею 6,7 кв.м; вбиральні площею 1,4 кв.м та службового приміщення площею 5,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 01.10.2019 р. переможцем визнано [PERSON] . Майно придбане за сумою 417 779,00 грн. (а.с. 174, Т.3). Відповідно до протоколу № 434705 проведення електронних торгів, встановлено, що торги були завершені 01.10.2019 р., реєстраційний номер лота: 374361, найменування майна: 5/6 частин нежитлового приміщення-магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , переможець торгів: учасник №2, цінова пропозиція: 417 779,00 грн, сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця: 396890,05 грн (а.с. 33-34, Т.1). Розпорядженням № 59566301 від 07.10.2019 р. перераховані грошові кошти в сумі 396890,05 грн необхідно перерахувати: 16588,30 грн на користь приватного виконавця Ковальського М.Р. як основна винагорода; 165883 грн на користь [PERSON] ; 192360,84 грн на користь [PERSON] ; 1138 грн компенсація витрат виконавчого провадження, понесених приватним виконавцем; 2431 грн перерахувати стягувачу [PERSON] як повернення авансового внеску (а.с. 158, Т.1). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.02.2020 р. встановлено, що 5/6 частини нежилого приміщення магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві спільної часткової власності за [PERSON] , 1/6 частка на праві спільної часткової власності за [PERSON] (а.с. 201-207, Т.1). Відповідно до Довідки Управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області від 15.10.2019 р. за результатом позапланової невиїзної перевірки приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. щодо здійснення виконавчого провадження № 39570402, яка проводилась на підставі звернення [PERSON] та в межах предмету цієї скарги порушень вимог законодавства не виявлено (а.с. 106-108, Т.1). У вересні 2019 року [PERSON] звертався до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області зі скаргою на дії приватного виконавця Ковальського М.Р. гідно якої просив суд : визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. протиправними, а саме: визнати протиправною дію приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. від 26.07.2019 р. про опис та арешт майна боржника, визнати протиправною дію приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. щодо порушення порядку звернення стягнення на майно відповідно до статті 50 Закону України "Про виконавче провадження", визнати протиправною дію приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. щодо виставлення на реалізацію цілого нежитлового приміщення - магазину за адресою: [ADDRESS] , разом із 1/6 часткою з часткою іншого власника, визнати протиправною дію приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. щодо навмисного заниження оцінки нежитлового приміщення - магазину за адресою: [ADDRESS] , визнати протиправною дію приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. в тому, що ним на реалізацію виставлялося нежитлове приміщення, загальною площею 60,3 кв. м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на яке накладено арешт суду до відкриття виконавчого провадження; - скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. від 26.07.2019 р. щодо опису та арешту майна боржника нежитлового приміщення - магазину, що за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. від 15.08.2019 р. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності на оцінку майна боржника нежитлового приміщення - магазину, що за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати висновок про вартість майна від 23.08.2019 р. нежитлового приміщення - магазину, що за адресою: [ADDRESS] , як виконавчу дію приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р.; - зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. звернути стягнення на майно відповідно до статті 50 Закону України "Про виконавче провадження". Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.01.2020 р. скаргу [PERSON] задоволено частково. Визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича з передачі 5/6 часток майна: нежитлового приміщення-магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв. м за адресою: [ADDRESS] , на реалізацію Державному підприємству "СЕТАМ", неправомірними (а.с. 169-173, Т.1). Постановою Житомирського апеляційного суду від 23.03.2020 р. апеляційні скарги [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. залишено без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.01.2020 р. без змін. Як зазначив суд апеляційної інстанції - приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Ковальський М.Р., який відповідає за достовірність інформації, не надав до заявки копії документів, що підтверджують наявність такого обтяження майна. (а.с. 54-55, Т.3). Згідно довідки ТСЦ № 1842 РСЦ в Житомирській області № 1175 від 01.11.2019 р. встановлено, що станом на 01.10.2019 р. за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб CITROEN JUMPY, дата реєстрації 10.02.2011 р., д.н. [NUMBER] , та 18.11.2011 р. перереєстровано з видачею дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Ринкова оціночна вартість зазначеного автомобіля станом на 14.02.2020 р. становить 178012 грн (а.с. 175, 176-179, Т.1). Згідно Звіту про незалежну оцінку нежилого приміщення-магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від 21.02.2020 р. зробленого на замовлення позивача, визначено ринкову вартість об`єкта оцінки (без ПДВ) станом на 23.08.2019 р. - 823 100 грн. (32 900 дол. США). Термін чинності звіту - шість місяців (а.с. 64-100, Т.3). Згідно Довідки Заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області від 12.03.2020 р. за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. , яка проводилась на підставі звернення [PERSON] , та в межах предмету цієї скарги порушень вимог законодавства не виявлено (а.с. 32-35, Т.4). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу. Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою - третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України). Разом з тим, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Відповідно до вищенаведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі №761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. До предмета доказування належить дотримання порядку проведення електронних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, а порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення електронних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення електронних торгів недійсними. Як встановлено судом дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. вже оскаржувалися позивачем з тих самих підстав, з яких заявлений і цей позов. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Позивач зазначає, що приватним виконавцем було здійснено продаж майна, яке перебувало під арештом, накладним ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.11.2017 року , зазначена ухвала суду не скасована, тому проведені торги не відповідають вимогам Закону України " Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна. Як зазначалося вище судом, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.01.2020 року скаргу [PERSON] задоволено частково. Визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича з передачі 5/6 часток майна: нежитлового приміщення-магазину промислових товарів загальною площею 60,3 кв. м за адресою: [ADDRESS] , на реалізацію Державному підприємству "СЕТАМ", неправомірними. В задоволенні іншої частини скарги відмовлено. Підставою визнання таких дій неправомірними було те, що незважаючи на чинне обтяження майна, приватний виконавець, який відповідає за достовірність інформації, не надав до заявки копії з документів, що підтверджують наявність такого обтяження майна ( Постанова Житомирського апеляційного суду від 23.03.2020 року ). Згідно п. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду . Однак, як вбачається з інформаційної довідки № 180239765 наданих на адресу суду представником ДП " СЕТАМ" приватним виконавцем Ковальським М.Р. направлено на адресу Житомирської філії ДП "СЕТАМ" заявку на публікацію в СЕТАМ описаного та арештованого майна боржника [PERSON] . В заявці зазначено, що майно має чинні обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: обтяження 32427693 від 17.07.2019 року ( арешт нерухомого майна) внесено до реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника 59566301 від 17.07.2019 року, видавник Приватний виконавець Ковальський М.Р. та обтяження 23733623 від 04.12.2017 року ( арешт нерухомого майна) внесена до реєстру на підставі ухвали суду від 24.1.2017 року № 274/2799/15, видавник Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області. До заявки долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мйано, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта. (а.с. 131-140, Т.1). Таким чином судом встановлено, що приватним виконавцем Ковальським М.Р. було було дотримано Порядок реалізації арештованого майна в частині подання достовірної інформації та надання документів для реалізації арештованого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] також зазначає, що приватний виконавець Ковальський М.Р. самостійно, без будь-яких спеціальних навиків виділив в натурі 5/6 частки нежитлового приміщення - магазину, але описав та арештував з подальшою реалізацією ціле нежитлове приміщення загальною площею 60,3 кв.м. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність є різновидом права власності, що ускладнена множинністю суб`єктів. Крім того, специфіка правовідносин спільної власності полягає в єдності об`єкта права власності відносно зазначеної множинності суб`єктів такого права. Відповідно до статті 177 ЦК України частка у праві спільної власності є об`єктом цивільних прав. Так, частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З урахуванням наведеного, правовий режим спільної власності може передбачати визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності (спільна часткова) або відсутність такого визначення у праві спільної власності (спільна сумісна). Згідно з наведеним критерієм спільна власність поділяється на спільну часткову і спільну сумісну. Розмір часток у праві спільної часткової власності вважається рівним. При цьому, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Правовий аналіз положень статей дає підстави для висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів. Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року). Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об?єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні ( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2000 року у справі № 367/6231/16-ц, провадження № 14-529 цс19). Отже твердження позивача про те, що приватний виконавець Ковальський Р.М. самостійно, без будь-яких спецальних навиків виділив в натурі 5/6 частин нежитлового приміщення - магазину, загальною площею 60,3 кв.м. є недоведеним, та ґрунтується лише на особистому міркуванні позивача і спростовується матеріалами справи. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позивачем в порушення вимог ст. ст. 12-13,76-81 ЦПК України не надано суду доказів про те, що проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна -5/6 частини нежитлового приміщення - магазину промислових товарів, загальною площею 60,3 кв.м., за адресою : [ADDRESS] за номером лоту № 374361 відбулися з порушенням Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 8231/5, такі порушення вплинули на результат торгів, а також не надано доказів про порушення його законних прав та інтересів в результаті проведення електронних торгів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). За наведених обставин суд вважає заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України в разі відмови в задоволенні позовних вимог судом покладаються на позивача.

Outcome: dismissed