Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом в інтересах малолітнього сина [PERSON] до відповідача про визнання права власності посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком її сина [PERSON] . Позивач в установлений термін звернулась до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про спадщину, проте отримала відмову у зв'язку з відсутністю правоустановчого документу на нерухоме майно та відсутністю інформації щодо місця останньої реєстрації померлого. [PERSON] на час смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS], яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2001 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяв про розгляд справи в його відсутність. Ухвалою суду від 19 лютого 2018 року до участі залучений [PERSON] як третя особа, що не заявляє самостійних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що не з'явились в судове засідання. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши зібрані докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON], [INFO] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. Позивач в інтересах малолітнього сина в установлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON], [INFO]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 листопада 2017 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Причиною відмови є відсутність інформації , що підтверджує місце останньої реєстрації померлого [PERSON] та відсутність оригіналу правоустановчого документу на зазначене нерухоме майно. Згідно довідки № 850 від 21 лютого 2018 року виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 2» [PERSON] з 14 березня 2001 року по [INFO] (дата смерті) був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Крім нього, інші особи за даною адресою зареєстровані не були. Також судом встановлено, що згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31 грудня 2012 року в реєстровій книзі № 128 за реєстровим номером 17201 зареєстровано право власності за [PERSON] на [ADDRESS] з наступними характеристиками : квартира загальна площа 28,7 м2, житлова площа 16,9м2, сарай площею 6 м2. Підстави виникнення права власності - договір купівлі-продажу,посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шабалтієнко Т.В. від 12.02.2001 року за № 345. Згідно копії договору купівлі-продажу від 12 лютого 2001 року [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності зареєстровано ПБТІ на праві приватної власності за [PERSON], записано у реєстрову книгу № 128 за реєстровим № 17201 від 12 лютого 2001 року. У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до пунктів 33,34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, суд приймає до уваги, що [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] у встановленому законом порядку набув права власності на зазначене нерухоме майно, прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved