Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний будинок перебуває на балансі позивача, який його обслуговує та утримує. Відповідач своїх обовязків по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості 3588,63 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності та надав письмові заперечення на позов. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Будинок № 15 по вул. Лавреньова в м. Херсоні перебуває на балансі позивача, який його обслуговує та утримує (довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, витяг зі статуту). Відповідно до розрахунку собівартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території м. Херсон, вул. Лавреньова, 15, тариф за послуги встановлено 1 грн. за 1 кв.м загальної площі приміщення. Статтею ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено види житлово-комунальних послуг, до яких зокрема віднесені послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Статтями 19, 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є вчасне та належної якості одержання послуг, а обов'язком є укладення відповідного договору та їх оплата у строки, встановлені договором або законом. Обов'язками виконавця визначено надання послуг, а також підготовка та укладення із споживачем договору про їх надання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до положень ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" розподіл загальних рахунків між власниками приміщень в одній квартирі здійснюється відповідно до законодавства та статуту з урахуванням розміру частки належного майна та кількості осіб, які проживають у квартирі. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень. Таким чином, між сторонами фактично склались відносини, які регулюються нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги", тобто позивач фактично надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової територій, а відповідач зобов'язаний такі послуги оплатити. Відповідач ухиляється від укладання договору та від сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість. Доводи відповідача відносно того, що договір про надання послуг з відповідачем не укладався є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки обовязок укласти відповідний договір законом покладено як на виконавця послуг, так і на споживача. Відповідач не надала суду докази того, що вона зверталася до позивача з пропозицією укласти відповідний договір. Не підлягають врахуванню і доводи відповідача відносно того, що послуги вона не отримувала, оскільки, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень, тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У матеріалах справи відсутні акти-претензії, складені та підписані у встановленому законом порядку, тому доводи позивача про надання відповідних послуг належної якості з утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованими. Суд вважає, що допустимими та належними доказами доведено те, що відповідач в порушення вимог законодавства ухиляється від оплати спожитих житлово-комунальних послуг, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до\~положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК\~України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обовязковим. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість по оплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До предявлення цього позову позивач у липні 2015 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу. 23.07.2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона видано наказ про стягнення з [PERSON] на користь ОСББ "Метеор" та в подальшому, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.09.2016 року, зазначений наказ скасовано. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу у липні 2015 року та почався заново з поданням у листопаді 2016 року відповідного позову. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з липня 2012 року (три роки з вересня 2015 року часу звернення позивача до суду із заявою про видачу наказу) по листопад 2016 року (на день розгляду справи). Визначаючи суму заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість позивача за вказаний період з 01.07.2012 року по 01.07.2015 року складає 1608,83 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України позивачем за вказаний період розраховано інфляційні збитки у сумі 1223,38 грн. та 611,49 грн. три відсотка річних. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 2977,14 грн. Відповідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Договір між сторонами не укладався, а законодавством не визначено розмір та порядок стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1378 грн.

Outcome: partial