Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

12.04.2013 р. Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача за спожиту теплову енергію 7136,99 гривень (сім тисяч сто тридцять шість гривень 99 копійок). В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, надає населенню м. Павлограда, підприємствам, установам та організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі послуги по теплопостачанню були надані й в житлове приміщення відповідача: [ADDRESS]. Однак, відповідач за фактично спожиту теплову енергію оплату позивачу не проводить, внаслідок чого за період з жовтня 2011 по січень 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 7136,99 гривень (сім тисяч сто тридцять шість гривень 99 копійок) Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2013 року було повністю задоволено позов. 16.04.2014 р. до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення, за результатами розгляду якої ухвалою суду від 29.04.2014 року вказана заява про перегляд заочного рішення була задоволена, заочне рішення від 30.07.2013 року - скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку. Позивач про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові заперечення на позов, у яких просив в позові відмовити, оскільки відповідач не мав заборгованості перед позивачем з квітня по грудень 2012 р., поточну заборгованість станомна січень 2013 р. у сумі 425,45 грн. відповідач своєчасно оплатив, що підтверджується рахунками-повідомленнями позивача. Позивач безпідставно нарахував відповідачу 7136,99 гривень, які включив у рахунок за січень 2013 р. Також відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виробник послуг може бути їх виконавцем. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Із наданих позивачем документів вбачається, що позивач Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" дійсно є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення на території міста Павлоград Дніпропетровської області, а відповідач є споживачем зазначених послуг щодо квартири за адресою [ADDRESS]. Між сторонами відсутній укладений договір про надання послуг з централізованого теплопостачання, проте сторони не оспорюють фактичне надання послуг позивачем відповідачу та сплату їх останнім. Проте, наявність підстав для нарахування позивачем стягуваної суми, доказів у підтвердження існування відповідних обставин позивачем не надано. Так, із виписки із особового рахунку відповідача вбачається, що у лютому 2013 р. позивач нарахував відповідачу 6 919, 45 грн. (а.с.6). Із порівняння відомостей вказаної виписки та повідомлень за комунальні послуги, наданих відповідачем (а.с.41-46), вбачається, що поточна заборгованість відповідача на грудень 2012 р. у сумі 425,45 грн. була відповідачем сплачена до дня звернення позивача із позовом до суду, а будь-які інші обгрунтування стагуваної суми у справі відсутні. З огляду на викладене, суд доходить висновку, про необґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію церез про відсутність доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст.ст. 1, 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. ст 204, 215, 218, 257, 267, 526 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed