Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. У позові вказав, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно залишив [PERSON] . При зверненні ним до державного нотаріуса Другої Лубенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу. Позивач [PERSON] прохає суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок садибного типу «А-1», загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м.; сарай «Б»; прибудову «б»; прибудову «б1»; погріб «В»; вбиральню «Г»; колодязь №1, що розташовані на неприватизованій земельній ділянці, загальною площею 0,47 га, по [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача - адвокат Лисенко А.Ф. не з`явився, направив до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області адвокат Коряк А.В. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляду справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечує. Третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, в якій прохає розглянути справу без участі представника, щодо позовних вимог покладається на рішення суду. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов, суд у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, докази, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [INFO] в с.В`язівок Лубенського району помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.10.2019 року виконавчим комітетом Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №250 (а.с.6). Своїм заповідальним розпорядженням від 19.09.2019 року [PERSON] усе належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати і на що за законом він матиме право, залишив позивачу [PERSON] (а.с.5). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.07.2020 року, виданій державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на спадкове домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу (а.с.10). Крім цього, з вказаної постанови вбачається, що у Другій Лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №151/2019 року на майно померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] , інших заяв немає. Спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та недоотриману пенсію, інші свідоцтва не видавались. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. П. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Ч.ч. 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.11-12), відповідно до якого вбачається, що усі будівлі побудовано у 1969 році. Згідно Інформаційної довідки ТОВ «ТехЕксперт БТІ», у вищевказаному домоволодінні самовільного перепланування та добудов не виявлено (а.с.13). Згідно довідки Засульської сільської ради №825 від 03.07.2020 року (а.с.8), власником домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , на неприватизованій земельній ділянці, площею 0,47 га, був [PERSON] . Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на частину домоволодіння, що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved