Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], з посиланням на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 17 березня 1983 року виконкомом Ставищенської селищної ради на підставі рішення № 13 від 14 лютого 1983 року, зареєстрованого Білоцерківським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 11, реєстровий номер 1472, її батько [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS]. Співвласницею вказаного будинку була її мати, дружина [PERSON] - [PERSON] [INFO] її батько [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла, постійно проживаючи з ним до дня смерті та вступивши у володіння та управління спадковим майном, його дружина, [PERSON] [INFO] померла її мати, [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла вона, оформивши частину свої спадкових прав. Із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, проте 18 жовтня 2018 року отримала відмову через відсутність правовстановлюючого документу на даний житловий будинок. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законам після смерті [INFO] матері [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові. Представники відповідача Ставищенської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Матеріалами справи встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване Білоцерківським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 11, реєстровий номер 1472 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 17 березня 1983 року виконкомом Ставищенської селищної ради на підставі рішення № 13 від 14 лютого 1983 року (а.с. 12). Співвласником вказаного будинку була дружина [PERSON] - [PERSON] (а.с. 30-31). Вказане свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] було втрачене, про що зроблене оголошення в газеті „Сільські обрії" від 12 жовтня 2018 року (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). До спадкового майна померлого належить Ѕ частина вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла, постійно проживаючи з ним до дня смерті та вступивши у володіння та управління спадковим майном, його дружина, [PERSON] Спадкова справа після смерті останнього не заводилася. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] До спадкового майна померлої належить житловий будинок [ADDRESS], право власності на який було зареєстроване за [PERSON] (а.с. 12). 2 лютого 2016 року Ставищенська селищна рада рішенням № 51 „Про перейменування вулиць, провулків в [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] (а.с. 15, 81-82). 17 лютого 2016 року Ставищенська селищна рада рішенням № 22 „Про зміну нумерації житлових і нежитлових будинків, земельних ділянок по [ADDRESS]" житловому будинку по [ADDRESS] присвоєно адресу [ADDRESS] (а.с. 16, 71, 83-96). Відповідно до копії технічного паспорта (а.с. 18-21), копії архівного витягу рішення виконкому Ставищенської селищної ради народних депутатів від 18 грудня 1996 року № 184 „Про приватизацію земельних ділянок в смт. Ставище" вказаний житловий будинок загальною площею 58,1 кв. метри, житловою площею 35,3 кв. метри, вартістю 209031 гривень розташований на приватизованій земельній ділянці, на якій також знаходяться погріб з шийкою „Г/пг", тамбур „а", сарай-прибудова „б", сарай „Б-1", літня кухня „В-1", убиральня „Д-1", ганок „а1", колодязь питний № 1, ворота з хвірткою № 2 та огорожа № 4. 18 жовтня 2018 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а. с. 14). В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 99). У відповідності до ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку, як на майно нажите подружжям за час шлюбу, [PERSON] за життя набула права власності на Ѕ частину вищезазначеного житлового будинку, як на майно нажите подружжям за час шлюбу та право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка на Ѕ частину даного житлового будинку, а позивач набула права власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері, [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки позивач в позовній заяві вказала, що понесені судові витрати бере на себе (а.с. 2-4), Ставищенська селищна рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Outcome: approved