Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що 19.12.2012 року між нею та відповідачем було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № F3/50/5802196, яким було застраховано ризики (майновий інтерес), щодо належного їй транспортного засобу - автомобіля TOYOTA RAV4, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 30.09.2013 року у м. Дніпропетровську по вул. Якова Самарського,7 невстановленою особою було пошкоджено належний їй автомобіль TOYOTA RAV4, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], про що було повідомлено представників внутрішніх справ, якими на місці було встановлено, що із вказаного автомобіля невідомою особою був викрадений відеореєстратор, який належав [PERSON], чим спричинено їй матеріальну шкоду, при огляді автомобіля було виявлено пошкодження: розбито скло правої передньої двері, пошкодження лівої задньої двері, арки заднього лівого крила. Позивач зазначає, що на виконання п.8.2.10 договору страхування вона 30.09.2013 року після виявлення страхового випадку та повідомлення представникові органів внутрішніх справ намагалася сповістити про ДТП представників СК "Провіта" за телефоном гарячої лінії 0-800-30-01-20, проте їй це не вдалося, в зв"язку з чим 01.10.2013 року відповідача було сповіщено про настання страхового випадку, який у відповідь проінформував її про необхідність надання повідомлення про настання страхового випадку, надання заяви про виплату страхового відшкодування та долучення документів, передбачених умовами договору. З огляду на це вона у той же день оформила Повідомлення про настання страхового випадку, яке за відсутності представництва відповідача у м. Дніпропетровську 02.10.2013 року цінним листом з описом направила на адресу відповідача у м. Київ. 05.10.2013 року нею власним коштом було частково відновлено пошкодження, отримані 30.09.2013 року для можливості користуватися автомобілем, а саме - замінено розбите праве бокове скло. Вказані роботи було виконано на погодженому відповідачем СТО на підставі договору про співробітництво №34 від 20.12.20123 року, укладеного між відповідачем та ТОВ "Автосервісгрупп". Вартість робіт відповідно до Акту виконаних робіт №АСГ0007415 від 05.10.2013 року, фіскального чеку №3656 склала 2722,05 грн. 03.10.2013 року було складено Рахунок-фактуру №АСГ002190 щодо вартості відновлення інших пошкоджень, що були отримані 30.09.2013 року, розмір яких склав 2 040,75 грн. Таким чином, загальна вартість відновлювальних робіт за страховим випадком від 30.09.2013 року, а відповідно і належна до виплати сума страхового відшкодування за цим фактом становить 4762,80 грн. Позивач зазначає, що нею відповідно до п.12.15 договору страхування вона цінним листом від 10.10.2013 року на адресу відповідача були направлені всі необхідні наявні передбачені умовами договору страхування документи та вчинено всі дії для отримання страхового відшкодування і відповідно відповідач мав прийняти рішення про виплату та виплатити їй страхове відшкодування в термін до 25.10.2013 року, проте відповідачем 27.01.2014 року їй було сплачено страхове відшкодування за подією від 30.09.2013 року в сумі 2726,41 грн. Позивач посилається на те, що 07.11.2013 року за участю її автомобіля, який рухався у напрямку з м. Дніпропетровську в сторону міста Підгороднє в районі смт. Ювілейне, знову сталася ДТП, яка є страховим випадком, під час чого було пошкоджено належний їй автомобіль, про місце та обставини події одразу були повідомлені представники ТДВ "СК Провіта" за телефоном гарячої лінії 0-800-30-01-20. 08.11.2013 року вона цінним листом направила на адресу відповідача повідомлення про настання страхового випадку, заяву про виплату страхового відшкодування, рахунок-фактуру №АСГ002191 від 08.11.2013 року, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт склала 7476,75 грн., тому відповідно до п.12.15. Договору виплата страхового відшкодування за страховою подією, що відбулася 07.11.2013 року, мала бути здійснена у термін до 23.11.2013 року, що виконано відповідачем не було. Таким чином, на даний час відповідач має сплатити їй страхове відшкодування по двом страховим випадкам на загальну суму 9526,77 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 607,45 грн., 3% річних за користування чужими коштами в сумі 266,76 грн., інфляційні втрати в сумі 1176,06 грн., а також моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., завдану в наслідок невиконання умов договору, тому позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у вказаних розмірах. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав. В дане судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримував, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224, 225 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази по цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Згідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. У відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов»язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктом 2 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено обов»язок страховика протягом двох робочих днів, як тільки стало відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ч. 2 ст. 985 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов»язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здійснення страхової виплати передбачені ст. 991 ЦК України. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Дані обов»язки страховика містяться і в приписах ст. 25 Закону України «Про страхування». Відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов»язковому страхуванню, що спрямоване на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За приписами ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 1.3. ст. 1 Закону потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно положень пункту 22.1. ст. 22 цього Закону, в разі настання страхового випадку, страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 37 цього Закону визначено вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 19.12.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № F3/50/5802196 добровільного страхування наземного транспорту, яким було застраховано ризики (майновий інтерес) щодо належного позивачці транспортного засобу - автомобіля TOYOTA RAV4, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], строком дії договору - з 20.12.2012р. по 19.12.2013 року. Відповідно до п.6.2. Договору за цим Договором страховик гарантує відшкодування прямого збитку, заподіяного страхувальнику в результаті настання подій, які згідно п.п.2 та 6.4 цього Договору вважаються страховим випадком. Згідно до п.6.4. Договору за цим договором страхуванню підлягають лише ризики, зазначені у розділі 2 цього Договору: п.п.6.4.1. "Пошкодження ТЗ" - пошкодження або знищення ТЗ в наслідок: дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) - події, що сталася під час руху транспортних засобів, в наслідок якої загинули або отримали поранення люди чи завдані збитки; стихійного лиха; пожежі; падіння дерев та інших предметів, нападу тварин; протиправних дій третіх осіб, не пов"язаних з незаконним заволодінням застрахованим ТЗ; "Незаконне заволодіння ТЗ". Відповідно до п.8.2.10 Договору страхувальник зобов"язаний сповістити страховика (за телефоном гарячої лінії 0-800-30-01-20) протягом однієї години з моменту настання події або коли стало відомо про настання події та письмово повідомити страховика про подію не пізніше трьох робочих днів з дня настання страхового випадку. У відповідності до п.8.4. Договору страховик зобов"язанийЁ: п.8.4.2. - прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування шляхом складення страхового акту або листа-відмови відповідно у строки, встановлені цим договором; п.8.4.3. - впродовж двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхового відшкодування; п.8.4.4. - при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування на користь страхувальника (або на користь вигодонабувача в разі його наявності) в строки та у розмірі відповідно до умов цього Договору, Правил та чинного законодавства України. Пунктом 12.15 Договору передбачено, що страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з дня отримання всіх необхідних та додатково витребуваних ним документів, передбачених розділом ІІ цього Договору. Відповідно до п.12.16. Договору виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі заяви страхувальника (вигодонабувача) та страхового акту в строк до 10 робочих днів після прийняття рішення про визнання події страховим випадком. Згідно до п.12.20 Договору загальний розмір страхового відшкодування за вказаним договором не може перевищувати розмір страхової суми, визначеної п.3.3. Договору, розмір якої становить 145 600,00 грн. Причини відмови у страховій виплаті передбачені п.13 Договору. 30.09.2013 року в період часу з 10-00 до 20-00 години у м. Дніпропетровську по вул. Якова Самарського, 7 невстановленою особою таємно шляхом вільного доступу із належного позивачці автомобіля TOYOTA RAV4, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], було викрадено відеореєстратор та було пошкоджено автомобіль, про що позивачкою було повідомлено представників внутрішніх справ. Відповідно до наданої Жовтневим РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Довідки, при огляді вказаного автомобіля було виявлено пошкодження: розбито скло правої передньої двері, пошкодження лівої задньої двері, арки заднього лівого крила, за даним фактом розпочато досудове розслідування, про що внесена інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження. . На виконання п.8.2.10 Договору страхування позивач 30.09.2013 року після виявлення страхового випадку та повідомлення представникові органів внутрішніх справ про пошкодження автомобіля намагалася сповістити про ДТП представників СК "Провіта" за телефоном гарячої лінії 0-800-30-01-20, що їй здійснити не вдалося, в зв"язку з чим 01.10.2013 року нею було письмово повідомлено відповідача про настання страхового випадку, який у відповідь проінформував позивача щодо необхідності надання повідомлення про настання страхового випадку та Заяви про виплату страхового відшкодування, долучення документів, передбачених умовами договору. З огляду на зазначене, позивач у той же день оформила Повідомлення про настання страхового випадку, яке за відсутності представництва відповідача у м. Дніпропетровську 02.10.2013 року цінним листом з описом направила на адресу відповідача у м. Київ. 05.10.2013 року позивачкою власним коштом було частково відновлено пошкодження, отримані 30.09.2013 року для можливості користуватися автомобілем, а саме - замінено розбите праве бокове скло. Вказані роботи було виконано на погодженому відповідачем СТО на підставі Договору про співробітництво №34 від 20.12.2012 року, укладеного між відповідачем та ТОВ "Автосервісгрупп". При цьому вартість ремонтних робіт відповідно до Акту виконаних робіт № АСГ0007415 від 05.10.2013 року, фіскального чеку №3656 склала 2722,05 грн., що було сплачено позивачем. 03.10.2013 року було складено Рахунок-фактуру №АСГ002190 щодо вартості відновлення інших пошкоджень, що були отримані 30.09.2013 року, розмір яких склав 2 040,75 грн. Таким чином, загальна вартість відновлювальних робіт за страховим випадком від 30.09.2013 року, а відповідно і належна до виплати сума страхового відшкодування за цим фактом становить 4762,80 грн. Відповідно до п.12.15 Договору страхування позивачем цінним листом від 10.10.2013 року на адресу відповідача були направлені всі необхідні наявні передбачені умовами договору страхування документи та вчинено всі дії для отримання страхового відшкодування і відповідно відповідач мав прийняти рішення про виплату та виплатити їй страхове відшкодування в термін до 25.10.2013 року. Встановлено, що відповідачем 27.01.2014 року було сплачено позивачці страхове відшкодування за подією 30.09.2013 року в сумі 2726,41 грн. та пеня за прострочення виплати в сумі 4 грн. 36 коп. Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача в письмових запереченнях про те, що інших рахунків, чеків він від позивача не отримував, оскільки як вбачається з матеріалів справи, цінним листом з описом від 10.10.2013 року на адресу відповідача окрім заяви про виплату страхового відшкодування, чеку, акту виконаних робіт по вже проведеним відновлювальним роботам пошкодженого автомобіля було надано рахунок №АСГ002190 від 03.10.2013 року по відновленню інших пошкоджень за фактом страхового випадку від 30.09.2013 року на суму 2040,75 грн., яка залишилася невиплаченою відповідачем. Також, судом встановлено, що 07.11.2013 року при русі в напрямку з м. Дніпропетровську в сторону міста Підгороднє в районі смт. Ювілейне знову було пошкоджено належний позивачці автомобіль, що є страховим випадком, про що позивач невідкладно повідомила представників ТДВ "СК Провіта" за телефоном гарячої лінії 0-800-30-01-20. 08.11.2013 року позивач цінним листом направила на адресу відповідача повідомлення про настання вказаного страхового випадку, заяву про виплату страхового відшкодування, рахунок-фактуру №АСГ002191 від 08.11.2013 року, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт склала 7476,75 грн., тому відповідно до п.12.15. Договору виплата страхового відшкодування за страховою подією, що відбулася 07.11.2013 року, мала бути здійснена у термін до 23.11.2013 року, що виконано відповідачем не було. Листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29.11.2013 року № 11182/13-12 позивач повідомлена про те, що в зв»язку із систематичними порушеннями ТДВ «СК «Провіта» вимог законодавства про фінансові послуг та невиконання раніше застосованих заходів впливу Нацкомфінпослуг прийнято розпорядження від 24.10.2013 року №3830 про анулювання (відкликання) ліцензій ТДВ «Страхова компанія «Провіта». Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачена сума страхового відшкодування в загальному розмірі 9526,77 грн. Крім того, пунктом 9.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Пунктом 9.2. Договору передбачено, що страховик несе відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, якщо не зможе довести відсутність своєї вини у несвоєчасності виплати. Відповідно до умов договору страхування з відповідача на користь позивача з урахуванням сплаченої відповідачем суми пені 4,36 грн. підлягає стягненню пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 607,45 грн., виходячи із слідуючого розрахунку: за 29 днів прострочення за період з 25.10.2013 по 25.11.2013 року з урахуванням процентної облікової ставки НБУ, що складає 6,50%, сума прострочення складає 4762,80 грн., тому розмір пені складає 24,60 грн.; за 65 днів прострочення за період з 23.11.2013 по 27.01.2014 року з урахуванням процентної облікової ставки НБУ, що складає 6,50%, сума прострочення складає 12 239,55 грн., тому розмір пені складає 141,68 грн.; за 78 днів прострочення за період з 27.01.2014 по 15.04.2014 року з урахуванням процентної облікової ставки НБУ, що складає 6,50%, сума прострочення складає 9526,77 грн., тому розмір пені складає 132,33 грн.; за 160 днів прострочення за період з 15.04.2014 по 22.09.2014 року з урахуванням процентної облікової ставки НБУ, що складає 7,50%, сума прострочення складає 9526,77 грн., тому розмір пені складає 313,21 грн., а всього 611,81 грн. З урахуванням сплаченої відповідачем суми, до стягнення належить 607,45 грн. пені (611,81 грн. - 4,36 грн. = 607, 45 грн.). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового забов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов»язаний сплачувати процент. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача, з урахуванням ст.11 ЦПК України, підлягають стягненню 3% річних у сумі 266,76 грн., виходячи з наступного. Кількість днів прострочки за період з 25.10.2013 по 25.11.2013 року складає 29 днів, сума прострочення складає 4762,80 грн., тому 3% річних складає 11,51 грн.; за 65 днів прострочення за період з 23.11.2013 по 27.01.2014 року сума прострочення складає 12 239,55 грн., тому 3% річних складає 66,30 грн.; за 238 днів прострочення за період з 27.01.2014 по 22.09.2014 року сума прострочення складає 9526,77 грн., тому розмір 3% річних складає 188,05 грн., а всього 266,76 грн. Інфляційні втрати, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складають 1176,07 грн. Таким чином, в зв»язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору страхування, з урахуванням ст.11 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 11 577,05 грн., а саме: страхове відшкодування в сумі 9526,77 грн., пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 607,45 грн., 3% річних за користування коштами в сумі 266,76 грн., інфляційні втрати в сумі 1176,07 грн. Разом з цим, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із даного договору страхування, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Будь-яких доказів того, що невиплата відповідачем позивачу страхового відшкодування створила ситуацію, яка могла стати небезпечною для його для життя і здоров»я, суду не надано, крім того, зазначеним договором страхування виплата моральної шкоди за невиконання його умов не передбачена, тому вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 3 000,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial