Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та наносить шкоду діловій репутації позивача, інформацію, яка була поширена відповідачем в особі Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. 03.04.2014 року на спільній прес - конференції Голови СБУ Наливайченка В., виконувача обов'язки Генерального прокурора України Махницького О. та Міністра внутрішніх справ України Авакова А., а саме: "[PERSON] осуществлял всю связь и координацию действий титушек, соответствующих банд, которые ассистировали органам внутренних дел в репрессивных действиях против мирных протестующих в то время. Господин [PERSON] осуществлял координацию всех групп, начиная от Антимайдана, заканчивая теми группами бандитов и титушек, которые 18,19 и 20 числа действовали в районе Михайловской площади, в районе Мариинского парка, в районе Крепостного переулка в самые острые моменты и во всех ситуациях, когда речь шла о противостояниях в предыдущие два месяца. Именно через этого человека происходила координация всех вопросов, связанных с выдачей денег, распределение усилий, отдавались ключевые указания, в отношении кого применять внимание, кто заслуживает репрессивных действий, в том числе и активистов". "Похищение это происходило под полным надзором господина [PERSON] - начальника ГУБОП, при участии господина [PERSON] - зам. начальника ДГСБЭП МВД Украины, в полной координации с.... господином [PERSON]". "Господин [PERSON] координировал работу 18-го февраля в тот момент, когда подразделение МВС атаковали Майдан... Було принято решение передислоцировать боевые отряды, в том числе титушек и ряд других товарищей, в сторону Михайловской площади....[PERSON] не только осуществлял непосредственно боевое управление группами бандитов, а осуществлял через свои медиа возможности подготовку всех видеоматериалов, роликов, подготовку всех компрометирующих грязных технологий в отношении протестующих. Все эти материалы готовились по его заказу". Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що поширення вказаної інформації, принижує честь, гідність та шкодить діловій репутації позивача, оскільки є фактичним звинуваченням у вчиненні злочину. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що інформація, озвучена Міністром внутрішніх справ України ґрунтувалася на даних досудового розслідування і стала підставою для повідомлення 08.04.2014 року про підозру [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача оскільки правдива та достовірна інформація щодо дій, фактично вчинених позивачем, не може завдавати шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Статтями 297, 299 ЦК України закріплює право фізичної особи на повагу до її гідності та честі, недоторканість ділової репутації. Разом із цим, ст. 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи " при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судовим розглядом з пояснень представників сторін, доказів у справі беззаперечно встановлено, що 03.04.2014 року на спільній прес - конференції міністра внутрішніх справ, В.о. Генерального прокурора України, Голови СБУ України, Міністр внутрішніх справ України Аваков А.Б., звітуючи про хід розслідування подій, що мали місце 18-20 лютого 2014 року в м. Києві та коментуючи схему зв'язків між особами, які, як вважають правоохоронні органи, причетні до вищезазначених подій, озвучив інформацію наступного змісту: «[PERSON] осуществлял всю связь и координацию действий титушек, соответствующих банд, которые ассистировали органам внутренних дел в репрессивных действиях против мирных протестующих в то время. Господин [PERSON] осуществлял координацию всех групп, начиная от Антимайдана, заканчивая теми группами бандитов и титушек, которые 18,19 и 20 числа действовали в районе Михайловской площади, в районе Мариинского парка, в районе Крепостного переулка в самые острые моменты и во всех ситуациях, когда речь шла о противостояниях в предыдущие два месяца. Именно через этого человека происходила координация всех вопросов, связанных с выдачей денег, распределение усилий, отдавались ключевые указания, в отношении кого применять внимание, кто заслуживает репрессивных действий, в том числе и активистов". "Похищение это происходило под полным надзором господина [PERSON] - начальника ГУБОП, при участии господина [PERSON] - зам. начальника ДГСБЭП МВД Украины, в полной координации с.... господином [PERSON]". "Господин [PERSON] координировал работу 18-го февраля в тот момент, когда подразделение МВС атаковали Майдан... Було принято решение передислоцировать боевые отряды, в том числе титушек и ряд других товарищей, в сторону Михайловской площади....[PERSON] не только осуществлял непосредственно боевое управление группами бандитов, а осуществлял через свои медиа возможности подготовку всех видеоматериалов, роликов, подготовку всех компрометирующих грязных технологий в отношении протестующих. Все эти материалы готовились по его заказу". Тобто вказана інформацію доведена невизначеному колу осіб і стосується позивача [PERSON] Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що у виступі відповідача викладена недостовірна інформація, в якій його фактично звинувачують у вчиненні злочинів проти життя, волі людини. Вирішуючи питання, про достовірність та визначаючи характер поширеної щодо позивача інформації, суд приходить до наступного. Аналізуючи зміст інформації поширеної щодо позивача, суд приходить до висновку, що вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і в даному випадку право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Проте поширення її без належного закріплення в рамках кримінального процесуального законодавства керівником МВС України, завданням якого є формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина порушує права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, а саме мати репутацію особи, що не вчиняла протиправних дій та перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права, які законодавчо обмежуються в зв'язку з притягненням до юридичної відповідальності. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що зазначена інформація на час її поширення, тобто 03.04.2014 року, мала ознаки недостовірної - її негативність особою, яка її поширила належним чином доведена не була, оскільки повідомлення про підозру у вчиненні злочинів [PERSON] було повідомлено лише 08.04.2014 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного документу. Вважати, що вказана інформація має ознаки оціночних суджень у суду підстав немає. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка вказаним рішенням визнається недостовірною, суд враховує п. 24 Постанови, якою передбачено що, якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що способом спростування поширеної відповідачем. інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача [PERSON] є зобов'язання відповідача на офіційному сайті Міністерства внутрішніх справ України повідомити про зміст ухваленого у справі рішення суду. Питання щодо судові витрат у справі суд вирішує у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial