Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

28 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Марїнського районного суду із позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що 26 жовтня 1999 року між ними було розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 88. За час спільного життя з відповідачем за рахунок коштів сімейного бюджету вони збудували два гаражі, щодо якого виник спір про розподіл. Відповідно до виписки з протоколу № 4 збору уповноважених колгоспників колгоспу імені Петровського Волноваського району Донецької області згідно рішення правління колгоспу була виділена земельна ділянка площею 5 гектарів під забудову гаражів для мешканців м. Вугледар. Відповідачем за приходним ордером № 452 внесені грошові кошти у сумі 7000 рублів та за приходним касовим ордером № 102 від 31 березня 1992 року - 8000 купонів за земельні ділянки. Після цього ними було розпочато будівництво двох гаражів (площею 64, 1 кв. м та 84,4 кв. м) та 3 жовтня 2003 року на побудовані гаражі був отриманий технічний паспорт. На даний час вони не можуть вирішити питання про розподіл гаражів, оскільки на них відсутні правоустановлюючи документи. В порядку поділу майна подружжя просила визнати за нею право власності на гараж "А1" площею 64,10 кв.м. та на гараж "А 1" площею 84,40 кв.м , погріб "Ап", сарай "Б-2", забор "№1", ворота "№2" в кооперативі «Лада», за адресою по вул. Молодіжній № 3 м. Вугледар Донецька область, загальною вартістю 94 957 грн. Заочним рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 19 травня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно задоволені у повному обсязі. В порядку розподілу спільного майна за [PERSON] визнано право власності на гараж "А1" площею 64,10 кв.м та на гараж "А11" площею 84,40 кв.м , погріб "Ап", сарай "Б-2", забор "№1", ворота "№2" в кооперативі «Лада», за адресою по вул. Молодіжній № 3 м.Вугледар, Донецька область, вартістю 94 957 (девяносто чотири тисячі девятсот пятдесят сім) гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON], який не приймав участі у справі, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки на час розгляду справи власником спірних гаражів був він -[PERSON] В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 18 травня 2012 року він придбав у [PERSON] два гаражі № 240 та №241, розташовані за адресою: Донецька обл., м. Вугледар, кооператив «Лада», які на даний час є предметом спору між [PERSON] та [PERSON] (гараж "А1" площею 64,10 кв.м, гараж "А 1" площею 84,40 кв.м , погріб "Ап", сарай "Б-2", забор "№1", ворота "№2"). Після того, як відбувся договір купівлі-продажу [PERSON] подав на імя голови ОК ГК «Лада Вугледар» заяву про переоформлення гаражів № 240, 241 на його імя [PERSON]. Таким чином, він став власником гаражів № 240, №241, нумерація яких була змінена на підставі Наказу Голови правління ОК ГК «Лада Вугледар» №2 від 25 грудня 2013 року. Як член кооперативу ОК ГК « Лада» він отримав відповідні свідоцтва з технічними характеристиками. Оскільки гаражі перебувають у кооператив ОК ГК « Лада», то до участі у розгляді справи в якості 3 особи повинен був залучений ОК ГК «Лада». Зазначає, що спірне майно, яке було предметом спору, розташоване за адресою: Донецька обл., м. Вугледар, гаражний кооператив «Лада», а спір розглянутий Мар»їнським районним судом, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, які регулюють питання виключної підсудності. В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] та його представник підтримали доводи апеляційної скарги у повному обсязі, просили її задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник, відповідач [PERSON] проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Ухвалюючи рішення про задоволення позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що пред'явлене до поділу майно придбане під час перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя, є спільною сумісною власністю подружжя, яке досягло згоди щодо його розподілу і відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 40000 грн., про що свідчить його заява. Проте з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. З виписки із протоколу №4 збору уповноважених колгоспників колгоспу імені Петровського Волноваського району Донецької області вбачається, що згідно рішення правління колгоспу була виділена земельна ділянка площею 5 гектарів під забудову гаражів для мешканців міста Вугледар. З довідки виданої КСП імені Петровського Волноваського району Донецької області вбачається, що позивачем по приходному ордеру №452 були внесені грошові кошти у сумі 7 000 рублів та по приходному касовому ордеру №102 від 31 березня 1992 року 8000 купонів на земельні ділянки. Крім того, встановлено, що спірні гаражі розташовані в кооперативі «Лада», який до участі в справі не притягнутий, хоча питання про визнання права власності на гаражі, які знаходяться в гаражному кооперативі, стосується також інтересів кооперативу. Розглянувши справу без участі кооперативу, суд був позбавлений можливості встановити правовий статус спірного нерухомого майна, оскільки право власності сторін на спірні гаражі не зареєстроване, правовстановлюючі документи на них відсутні. Крім того, з апеляційної скарги вбачається, що апелянт [PERSON], який також не був учасником процесу, заявляє про своє право власності на спірні гаражі, посилаючись на те, що 18 травня 2012 року придбав у [PERSON] два гаража № 240, №241 розташовані за адресою: Донецька обл., м. Вугледар, кооператив «Лада», які стали предметом спору між [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки голови кооперативу «ОКГК «Лада Вугледар» [PERSON] не є членом кооперативу, гаражними боксами №908, №909, № 910 не володіє та не користується. Апеляційному суду надана заява [PERSON]А датована 26 листопада 2010 року про переоформлення спірних гаражів на [PERSON] ( а.с.55) та його ж заява від 18.05.2012 року про переоформлення цих же гаражів на [PERSON] ( а.с. 56) З рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2013 року по справі № 2/533/2252/12 вбачається, що про свої права на спірне майно заявляв [PERSON], за апеляційною скаргою якого рішення суду першої інстанції щодо розподілу гаражів було скасовано. Розглядаючи позов, суд першої інстанції не з»ясував обєкт спірного нерухомого майна. Згідно з довідкою від 18.09.1999 року, виданою співтовариством індивідуальних забудовників гаражних боксів «Лада» [PERSON] обєднано три земельні ділянки 4х7 і збудований один великий облаштований гараж. ( а.с.15). Проте, в позовній заяві поставлено питання про визнання право власності на два гаражі № 240, №241 площею 64, 10 кв. м та 84, 40 кв. м.. Згідно наказу №2 від 25.12.2013 року у кооперативі «Лада Вугледар» проведено перереєстрацію внутрішньої нумерації гаражних боксів. На час розгляду справи нумерація спірних гаражів змінена, але нові номера не зазначені. Крім того, в порушення вимог ст. 114 ЦПК України, справу розглянув Мар'їнський районний суд Донецької області, хоча, як встановлено в судовому засіданні, спірне нерухоме майно знаходиться в м. Вугледар Донецької області, а відповідно до вимог ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищевказані порушення вимог матеріального та процесуального закону є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed