Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я чоловіка [PERSON] Позов обґрунтовувала тим, що чоловік помер у 2012 році в с. Ховзівка Путивльського району, а 11.06.2013 року вона отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землях КСП «Росія» розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому на підставі сертифікату серії СМ № 0065560. Однак при зверненні до відділу Держземагентства у Путивльському районі дізналася про те, що на цю землю виготовлені державні акти на ім'я померлого чоловіка. Посилаючись на ці обставини просила визнати недійсними такі державні акти, які перешкоджають їй реалізувати свої спадкові права на землю. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 03.10.2014 року до участі у справі як співвідповідача залучено Путивльську районну державну адміністрацію Сумської області, на підставі розпорядження якої виготовлялись державні акти. В судове засідання позивач не з'явилася, від її представника надійшла письмова заява, в якій він просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав. Відповідачі подали суду письмові заяви, в яких позов визнали повністю та просили справу розглядати за відсутності їх представників. Про правові наслідки такого рішення обізнані. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджено матеріалами справи те, що [INFO] в с. Ховзівка Путивльського району помер [PERSON]. Як спадкоємець за заповітом 11.06.2013 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах. Право на зазначену земельну частку (пай) належало померлому на підставі сертифікату серії СМ № 0065560, виданого 03.07.1996 р. Путивльською районною державною адміністрацією. Відповідно до листа відділу Держземагентства у Путивльському районі на ім'я [PERSON] виготовлені та зберігаються державні акти на право власності на земельні ділянки від 18.10.2012 року серії ЯМ № 605470 та ЯМ № 905783, зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 592380001001959 та 592380001001881. В силу п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до ст.ст. 1-3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" сільські, селищні, міські Радам народних депутатів повинні були забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарськи будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. За змістом ст.ст. 122, 125-126 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, коли право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, в такому разі воно посвідчується посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання; ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). В силу ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права обов'язки (цивільна правоздатність) виникає у громадянина в момент його народження і припиняється смертю. Отже, чинні державні акти на землю, які всупереч наведеним вимогам закону видані і зареєстровані відповідачем на ім'я вже померлої особи, є юридичною перешкодою для оформлення позивачем свого права власності на землю, а тому підлягають визнанню недійсним в силу ч.1 ст. 203 і ч. 1 ст. 215 ЦК України. Таким чином, таке визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому може бути прийнято судом.

Outcome: approved