Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № 407 від 15.11.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000,00 грн., що еквівалентно 4950,5 доларів США, строком на 36 місяців з 15.11.2006 року по 15.11.2009 року із сплатою 60 % річних, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування таким, та інші платежі за кредитним договором у розмірі і термінах встановлених договором. Відповідно до видаткового касового ордеру від 15.11.2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 25000,00 грн. Відповідач не виконував взятих на себе зобов'язань, порушив умови і строки повернення кредиту, ухилявся від виконання зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту. Договір складається із Заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Станом на 14.01.2014 року відповідач [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором № 407 від 15.11.2006 року, яка становить 70000,00, в тому числі: 25000,00 грн.-тіло кредиту; 45000,00 грн.- заборгованість по відсотках. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий суд задоволити. Представник позивача Верцімага О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав аналогічні пояснення,як і в позовній заяві, та просив суд позовні вимоги задоволити та стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки "Християнська злагода" заборгованості за договором про надання кредиту №407 від 15.11.2006 року в розмірі 70 000,00 грн., з яких : 25000,00 грн.-тіло кредиту; 45000,00 грн.- заборгованість по відсотках. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, щодо позовних вимог заперечив, та суду пояснив що він дійсно кошти отримав, однак такі брав не для себе, такими сам не розпоряджався . На даний час коштів для повернення кредиту немає. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, щодо позовних вимог заперечив, додатково суду пояснив, що окрім відповідача [PERSON] є поручитель [PERSON], тобто боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники . Окрім того, укладено договір застави. Також вважає, що минув строк позовної давності минув , про що подав письмові заперечення . А тому вважає, що потрібно солідарно стягнути заборгованість із [PERSON] та [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків . Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 15.11.2006 року між [PERSON] та Кредитною спілкою "Християнська злагода" було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60 % на рік на суму заборгованості за кредитом. Згідно п.2.3. Кредитного договору з метою своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в забезпечення виконання Договору позичальником прийнято поруку поручителя. Відповідно до п.2.4. Кредитного договору Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед спілкою. Поручитель відповідає по зобов'язаннях Позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, процентів за його користування, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору. Одночасно пунктом 4.2.9. Кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю кредит та плату за користування кредитом в розмірах та в терміни визначені в графіку погашення кредиту. Згідно ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичав ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст.629 ЦК України. Із видаткового ордеру від 15.11.2006 року, вбачається, що відповідач [PERSON] 15.11.2006 року отримав кошти в розмірі 25 000, 00 грн. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Кредитна спілка "Християнська злагода" свої зобов'язання за Договором та угодою виконала в повному обсязі, а саме надала Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 14.01.2014 року має заборгованість за Кредитним договором № 407 від 15.11.2006 р. становить 70 000,00 грн., в тому числі: 25 000,00 грн.-тіло кредиту; 45 000,00 грн.- заборгованість по відсотках. Відповідно до п.4.2.9 зазначеного кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю кредит та плату за користування кредитом в розмірах та в терміни, визначені в графіку погашення кредиту . Згідно п. 6.4. строк дії Договору встановлюється, з дня надання кредиту і до повного погашення кредиту та відсотків по ньому. Згідно із ст. ст. 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в такій же сумі, в строк та в порядку встановленому договором, якщо позикодавець не повернув суму позики, то відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний нести відповідальність за порушення зобов'язання за прострочення платежу та сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення, незалежно від сплати процентів, а якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, а також позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики. 13.05.2014 року відповідач по справі [PERSON] заявив клопотання про залучення по справі в якості співвідповідача поручителя по вищевказаному кредитному договорі [PERSON], про що представник позивача Верцімага О.М. не заперечив та таке клопотання підтримав. 13.05.2014 року ухвалою судді було залучено до участі в справі в якості співвідповідача - [PERSON] . Згідно ст.ст.553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. За ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно роз'яснень п.24 Постанови Пленуму ВССУ №5 сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Відповідно до п. 2.1 та 3.1. Договору поруки Поручитель бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що випливають із Договору позики № 407 від 15.11.2006 року. Згідно п.3.2. Договору поруки, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Станом на 14 січня 2014 року, заборгованість [PERSON] за Договором кредиту № 407 від 15.11.2006року становить 70 000 грн. 00 коп. Однак, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вищезазначеним договором поруки не встановлено строку його закінчення, а тому кредитор повинен був пред'явити вимогу до поручителя не пізніше шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - з 15.11.2009 року. Таким чином, позивач пропустив строк звернення з вимогами до поручителя [PERSON] за зобов'язаннями [PERSON], термін якого закінчився 15.05.2010 року. Однак, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] про те, що позивач пропустив строк позовної давності з огляду на наступне. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі змісту п.6.4 Договору про надання кредиту вбачається, що строк дії договору встановлюється з дня надання кредиту і до повного погашення кредиту та відсотків по ньому. Згідно ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період в часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Таким чином, умова договору про його дію до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами кредитним договором строком виконання договору. Зі змісту ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд України у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого, якщо, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у справі, до ухвалення судом рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Як вбачається із клопотання представника позивача, слідчим управління ГУ МВС України у Львівській області розслідується кримінальна справа №141-2596 (та інші виділені із неї справи) щодо розкрадання коштів колишнім керівництвом кредитної спілки. В процесі розслідування вказаної кримінальної справи справи у березні 2009 року було вилучено оригінали кредитних справ, в тому числі всі документи по Договору про надання кредиту №407 від 15.11.2006 року . А тому у зв"язку із таким просить поновити строк позовної давності для звернення до суду по даній справі . А тому враховуючи дане клопотання представника позивача , суд вважає що причини пропуску строку звернення до суду були поважними та такий строк позовної давності слід відновити. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Також, згідно ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А від так, суд прийшов до переконання, що з відповідача в користь держави слід стягнути 700,00 грн. судового збору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог Кредитної Спілки "Християнська злагода" .

Outcome: approved