Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головного управління Держземагентства в Дніпропетровській області, про визнання права на земельну частку (пай). В обгрунтування своїх вимог вказала, що 04 липня 1996 року померла її матір - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 18 по вул. Роздольній в с. Новостроївка Царичанського району Дніпропетровської області. Заповіт матір не складала. Зазначає, що являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Статтею 549 ЦК України в редакції 1961 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті матері вона вступила у володіння спадщиною - доглядала та ремонтувала будинок, обробляла земельну ділянку, сплачувала всі необхідні платежі, проте не оформила спадщину нотаріально. В квітні 2015 року дізналася про той факт, що її матір [PERSON] внесена до списку до Державного акту на право колективної власності на землю по колишньому КСП "Україна" Бабайківської сільської ради під номером 590. Розмір земельної частки (паю) становить 4,28 умовних кадастрових гектар. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вважає, що до неї, як спадкоємця, перейшло право її матері і на земельну частку (пай) з земель колишнього КСП "Україна". Прохає визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель запасу Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області розміром 4,28 умовних кадастрових гектар без визначення меж частки в натурі (на місцевості). В судовому засіданні представники позивача - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали повністю. Представник відповідача - Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу за його відсутності, позовні вимоги визнають. Представники відповідачів - Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Головного управління Держземагентства в Дніпропетровській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечують проти їх задоволення. Вважають, що померла [PERSON] та позивач втратилити своє право на земельну частку (пай), так як своєчасно не звернулись ні до суду, якщо вважали, що їх права порушені, так і до відповідних органів. Заслухавши представників позивача - [PERSON] та [PERSON], представників відповідачів - Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Головного управління Держземагентства в Дніпропетровській області, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. У судовому засіданні встановлено, що 26 липня 1995 року Бабайківською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області було видано державний акт на право колективної власності на землю КСП "Україна" серії ДП № 000002 (а.с.21). Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (втратив чинність з 01.01.2002 року на підставі Земельного кодексу України, прийнятого Верховною Радою України 25.10.2001 року, який набрав чинності з 01.01.2002 року), Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам ... Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства ... без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно довідки відділу Держземагентства в Царичанському районі Дніпропетровської області за № Б-20/0-18/6-15 від 02.04.2015 року гр. [PERSON] внесена до списку Державного акту на право колективної власності на землю по колишньому КСП "Україна" Бабайківської сільської ради під номером 590. Розмір земельної частки (паю) становить 4,28 умовних кадстрових гектар (а.с.8). Пунктами 2,3 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в т.ч. пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додаається до державного акта на право колективної власності на землю. Викладене свідчить про те, що право на земельну частку (пай) на час виникнення спірних правовідносин можливо було реалізувати лише за додержання таких обовязкових умов, як членство в колективному сільськогосподарському підприємстві та внесення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю. 03 липня 1996 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 069437, видане 04.07.1996 року) (а.с.3), тобто після розпаювання. За життя [PERSON] не отримала сертифікату на право на земельну частку (пай), так як при її житті сертифікат на право на земельну частку (пай) не був виготовлений, що підтверджується також відповіддю Царичанської РДА Дніпропетровської області на імя позивача [PERSON]І.(а.с.24). Встановлено, що після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею є її донька - позивач [PERSON] Після смерті матері [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком № 18 по вул. Роздольній в с. Новостроївка Царичанського району Дніпропетровської області, а саме доглядала та ремонтувала будинок, обробляла земельну ділянку, сплачувала всі необхідні платежі. Проте до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не зверталася, спадкова справа не заводилася(а.с.38,39). Статті 256, 257, 261 ЦК України передбачають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Починаючи з дня видачі Державного акта господарству, тобто з 26 липня 1995 року, сама - [PERSON] та після її смерті єдина спадкоємиця - її дочка [PERSON] в установлений законом строк не зверталися до правонаступників КСП "Україна" с.Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області, та вони не зверталися і до Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області чи до Царичанської РДА Дніпропетровської області з вимогою про визнання права на земельну частку (пай) та про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай). У разі виникнення спору спадкодавець та позивач мали право звертатися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), однак ні спадкодавець за свого життя, ні сама позивач [PERSON] після прийняття спадщини після смерті [PERSON] до суду не зверталися. Дійсно член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Однак починаючи з 1995 року, а саме з 26.07.1995 року (з моменту розпаювання), тобто дня, коли КСП « Україна» отримало державний акт на право колективної власності на землю, і саме з цього часу слід вважати, що спадкодавець [PERSON] та спадкоємець [PERSON] могли довідатись про порушене право, особи не зверталися до компетентних органів та не зверталися до суду з відповідним позовом, отже жодних дій з їх боку для належного оформлення за ними права на земельну частку ( пай) не було вчинено. Таким чином, враховуючи те, що позивач пропустила строк позовної давності без поважних причин, наявні підстави для відмови у задоволенні позову [PERSON] в цілому через пропуск строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed