Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

25 вересня 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності та визначення порядку користування квартирою та просили встановити , що частки у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS], що розташована на третьому поверсі дев"яти поверхового будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рівними, а саме [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка вищезазначеної квартири . А також визначити порядок користування квартирою , виділити в користування [PERSON] кімнату 2 житловою площею 12.7 кв.м., [PERSON] кімнату 6 житловою площею 17.2 кв.м., [PERSON] виділити кімнату 5 житловою площею 7,5 кв.м., інші приміщення: ванну, вбиральню, вбудований шаф, коридор, кухню залишити в спільному користуванні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказали, що в їхній спільній сумісній власності знаходиться квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 442 від 22.11.2002 року. Вважають, що частки у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] є рівними , а саме по 1/ 3 частці кожному. Крім того у квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] і неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб. Кімнатою № 6 17.2 кв.м. користуються [PERSON]Ю, [PERSON] , кімнатою № 2 12.7 кв.м. користується [PERSON]Г, та [PERSON], відповідач [PERSON] користується кімнатою № 5 7,5 кв.м. Із технічного паспорту квартири вбачається, що спірна квартира складається з трьох жилих кімнат площами 17,2 кв.м., 12.7 кв.м. та 7,5 кв.м., тобто на кожного із власників припадає 12,46 кв.м., житлової площі. З урахуванням сталого порядку користування квартирою позивачі вважають, що їм має бути віділені кімнати в наступному порядку: [PERSON] кімнату 2 житловою площею 12.7 кв.м., [PERSON] кімнату 6 житловою площею 17.2 кв.м., [PERSON] виділити кімнату 5 житловою площею 7,5 кв.м., інші приміщення: ванну, вбиральню, вбудований шаф, коридор, кухню залишити в спільному користуванні. В судовому засіданні 16 03 2016 року позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, надалі надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 16 03 2016 року позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти позовних вимог про визначення часток у спільній сумісній власності , в іншій частині позову просив відмовити. Пояснив, що на даний час в квартирі мешкає лише він і займає більшу кімнату. Надалі надав заяву про розгляд справи у його відсутність. 21 03 2016 року сторони до суду не з"явилися, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до норм Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно -правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що частки співвласників - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у праві спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS] є рівними, тому необхідно виділити (визначити) по 1\\3 частині вказаної квартири за кожним співвласником. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п. 14 Постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22 грудня 1995 року, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до технічного паспорту житла, квартира за адресою: № 47 будинку № 6 по вул.. Водоп"янова, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., складається з трьох жилих кімнат площами 17,2 кв.м., 12.7 кв.м. та 7,5 кв.м., тобто на кожного із власників припадає 12,46 кв.м., житлової площі. При чому кожна кімната ізольована одна від одної. Встановлено, що між сторонами склалися непорозуміння та суперечки з приводу користування власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України " Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними ". Оскільки домовитись сторони про спільне користування квартирою не можуть, то суд вважає необхідним встановити порядок користування власністю, не порушуючи права всіх співвласників житла, а саме визначити порядок користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., складається з трьох жилих кімнат площами 17,2 кв.м., 12.7 кв.м. та 7,5 кв.м., згідно якого виділити : [PERSON] кімнату № 5 житловою площею 7,5 кв.м., [PERSON] кімнату № 6 житловою площею 17.2 кв.м., [PERSON] виділити кімнату № 2 житловою площею 12.7 кв.м., інші приміщення: ванну, вбиральню, вбудований шаф, коридор, кухню залишити в спільному користуванні. При встановлені саме такого порядку суд враховує, що на час розгляду справи в квартирі мешкає лише відповідач і зазначений у позові нібито встановлений порядок користування кімнатами ні чим не підтверджений, а спростований у судовому засіданні поясненнями сторін, також враховано що у позивача [PERSON] є на утриманні неповнолітні діти. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 84 ЦПК України підлягають стягненню витрати на правову допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial