Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачів на користь КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/4 частини на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, в якому перебуває дитина. Позов обґрунтований тим, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO]. 11 березня 2001 року відповідачі написали заяви про відмову від виховання та утримання дитини. [PERSON] було влаштовано до інтернатного закладу на повне державне забезпечення. У теперішній час неповнолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на повному державному утриманні в КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат». Батьки дитину жодного разу не відвідували, не цікавилися умовами проживання та утримання дитини, та його станом здоров'я. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачів відносно [PERSON], [INFO], та стягнути з них аліменти на утримання дитини на користь комунальної установи, в якій перебуває дитина. Від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Від прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури - Чеканової С.С. до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. У зв'язку з неявкою відповідачів та на підставі заяви представника позивача та прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачі по справі є батьками [PERSON], [INFO]. \\а.с. 4\\ Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 126 СК України. \\а.с. 5, 6\\ 11 березня 2001 року [PERSON] написав заяву на ім'я Головного лікаря Мелітопольської дитячої лікарні про те, що він відмовляється від виховання і утримання своєї дитини - [PERSON], [INFO], який перебуває в дитячій лікарні м. Мелітополя, та просить влаштувати дитину у дитячий заклад на державне забезпечення. \\а.с. 7\\ 11 березня 2001 року [PERSON] написала заяву на ім'я Головного лікаря Мелітопольської дитячої лікарні про те, що вона відмовляється від виховання і утримання своєї дитини - [PERSON], який перебуває в дитячій лікарні м. Мелітополя, та просить влаштувати дитину у дитячий заклад на державне забезпечення. \\а.с. 8\\ Розпорядженням Голови Комунарської районної державної адміністрації Запорізької міської ради від 12 квітня 2005 року, малолітнього [PERSON] влаштовано до інтернатного закладу на повне державне забезпечення. \\а.с. 9\\ Відповідно до Довідки директора КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» від 05.05.2010 року, [PERSON], [INFO], знаходиться в даному закладі на повному державному забезпеченні з 28 липня 2005 року. За станом здоров'я дитина не навчається. \\а.с. 11\\ Згідно Акту про невідвідування дитини батьками з КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради від 30.01.2015 року, в даному закладі на вихованні та повному державному забезпеченні знаходиться [PERSON], [INFO]. За час перебування дитини в будинку-інтернаті з 28 липня 2005 року і по дату складання акту [PERSON] та [PERSON] дитину не відвідували, умовами проживання та утримання, станом здоров'я не цікавились. Письмових та усних запитів про дитину на адресу інтернату від батьків не надходило, жодного разу до дитини не приїжджали. Дитина вважається покинутою і залишеною без батьківського піклування. \\а.с. 10\\ Відповідно до висновку від 30 квітня 2015 року № 62/2 Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO]. Рішенням Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 62/2 від 30 квітня 2015 року про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і розумовий розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов'язання піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 ч.1 п. 6 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Слід зазначити, що з моменту народження дитина перебувала в лікарні і була позбавлені піклування з боку батьків. З цього часу дитина виховувалась іншими особами, які працюють в спеціалізованих закладах. З часу написання заяв про відмову від дитини, відповідачі дитину не відвідували, умовами проживання та утримання, станом здоров'я не цікавились. Письмових та усних запитів про дитину на адресу інтернату від батьків не надходило, жодного разу до дитини не приїжджали. Дитина вважається покинутою і залишеною без батьківського піклування. А тому позовні вимоги позивача в частині позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованими. Статтею 166 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає також необхідним стягнути з відповідачів аліменти в розмірі по 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини на користь КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради, щомісячно, починаючи з 31 березня 2015 року і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при пред'явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачів в рівних частках на користь держави також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved