Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бережинської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання свідоцтва на право власності на будівлю та договору дарування недійсними. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.05.1970 року виконавчим комітетом Кіровоградської районної ради на ім`я [PERSON] видано свідоцтво на забудову садиби в селі Бережинка Кіровоградського району Кіровоградської області на земельній ділянці колгоспу «Заповіт Леніна». Рішенням загальних зборів вказаного колгоспу [PERSON] виділено присадибну ділянку під будівництво житлового будинку розміром 0,24 га. У квітні 1989 року на ім`я [PERSON] бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Бережинської сільської ради №737 від 15.12.1997 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,24 га., призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У 2018 році через свого представника [PERSON] ознайомився з документами, які знаходяться в ОКП "Кіровоградське ООБТІ" та Державному архіві Кіровоградської області. Після чого [PERSON] стало відомо, що в 1987 році під час опису колгоспних дворів, без відома членів сім`ї, його сестра [PERSON] записала головою колгоспного двору, що знаходився за адресою: [ADDRESS] , їх матір [PERSON] . У свідоцтві на право власності на будівлю, яке оформлене Бережинською сільською радою 14.01.1988 року зазначено, що вказане домоволодінні належить на праві особистої власності [PERSON] . У травні 1993 року [PERSON] звернулась до Бережинської сільської ради, де посвідчено договір дарування на спірне домоволодіння, яке належало членам колгоспного двору на праві сумісної власності - сім`ї [PERSON] , в тому числі і [PERSON] . Згідно відомостей ОКП "Кіровоградське ООБТІ" право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] і [PERSON] , згідно договору дарування від 11.05.1993 року, проте до сьогодні ні позивачу, ні членам його сім`ї не було відомо про існування договору дарування. Позивач вважає, що зазначений договір дарування слід визнати недійсним, оскільки, згідно вказаного договору [PERSON] подарувала будинок у с. Бережинка своїй дочці [PERSON] та сину [PERSON] , що свідчить про помилку в написанні по-батькові дарувальника, яка є [PERSON] , а не [PERSON] . Крім того, в оспорюваному договорі дарування відсутні паспортні дані дарувальника та обдарованих. У графі підписи сторін зазначено дарувальник і тільки один обдарований і стоїть підпис [PERSON] . Жодного прізвища та імен по-батькові в договорі в цій графі не зазначено. У договорі зазначено, що договір складено у двох примірниках із яких перший залишається у сільській раді на зберігання, а другий примірник, що має силу оригіналу видається на руки дарувальнику, тобто [PERSON] , яка в подальшому використала договір дарування для реєстрації права власності. В оспорюваному договорі дарування не зазначена адреса домоволодіння, яке передається в дар, не зважаючи на те, що адреса на це домоволодіння вже була на час укладання оспорюваного договору дарування. Оспорюваний договір дарування не містить жодних відомостей про те, що його посвідчено посадовою особою, на яку рішенням виконавчого комітету Бережинської сільської ради покладено вчинення нотаріальних дій. Стосовно законності оформлення свідоцтва на право власності на будівлю та права власності на домоволодіння, яке стало предметом оспорюваного договору дарування, позивач зазначає, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності та не може бути визначено, як особисте майно [PERSON] . В оспорюваному договорі дарування відсутня інформація про згоду будь-кого з членів колгоспного двору на відчуження їхнього домоволодіння в будь-який спосіб. Також у договорі немає посилання на рішення Органу опіки та піклування про згоду на відчуження жилого будинку в якому зареєстрована та проживає малолітня дитина [PERSON] . На підставі викладеного позивач вважає, що свідоцтво на право власності на будівлю та договір дарування є недійсними та звернувся до суду для захисту порушених прав. Представник позивача - адвокат Курлейко О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а щодо доводів і доказів сторони відповідача, то вважає їх необґрунтованими, недоведеними належними та допустимими доказами (т.1, а.с.133-136). Відповідачем Бережинською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області надано заяву про розгляд справи без участі їх представника, а також не заперечували проти задоволення позовних вимог (т.1, а.с.26, 29, 206). У судовому засіданні секретар Бережинської сільської ради Бомбіна Л.Ф. пояснила, що сільська рада не має можливості надати витребувану судом і сторонами інформацію, оскільки рішення сільської ради, які ухвалено до 2015 року здані до архіву Кропивницької РДА. По суті справи надати пояснень не має змоги, оскільки перебуває на посаді секретаря не так давно. Всі облікові записи здійснювалися Бережинською сільською радою згідно інструкції з по-господарського обліку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за станом здоров`я, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подавав (т.1, а.с.221). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову. Надав суду відзив на позовну заяву та письмові заперечення у яких зазначив, що відсутні докази того, що [PERSON] і [PERSON] , а також позивач і члени його сім`ї були членами колгоспу. Згідно договору купівлі-продажу від 12.12.1968 року [PERSON] придбав у [PERSON] спірний житловий будинок, а тому вказаний будинок не має статусу колгоспного двору. Після смерті [PERSON] спадщину оформлено [PERSON] , а документи містять описки, які підлягають виправленню та не впливають на законність прийнятих рішень. Договір дарування відповідає вимогам чинного на момент його укладення законодавства. Факт дійсності намірів [PERSON] передати спірний будинок у спільну власність дітей підтверджується заповітом від 22.05.1992 року, згідно якого спадкоємцями є [PERSON] і [PERSON] у рівних частках. Зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності та відсутність поважних причин її пропуску, що є підставою для відмови у задоволенні позову (т.1, а.с.115-117, 121-123, 149, 181-185). Представник відповідача - адвокат Пантелєєв О.М. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки позовні вимоги не доведено належними та допустимими доказами, що вказано у відзиві наданому відповідачем, а також пропущено строк позовної давності без будь-яких поважних причин. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у період із 1947 року по 1968 рік проживала у будинку за адресою: [ADDRESS] , що розташований по сусідству з домоволодінням [ADDRESS] . У вказаний період за адресою: [ADDRESS] , було розташоване занедбане домоволодіння у виді сараю. Приблизно у 1968 році власниками вказаного домоволодіння стали [PERSON] і [PERSON] у яких було двоє дітей, а також із ними проживали дід і бабуся, загалом їх було шестеро чоловік. Одразу після цього, вони знесли сарай і почали будувати будинок, який закінчили приблизно через рік-два. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] відомий їй, як син [PERSON] , які проживали по сусідству. [PERSON] померла давно. Близько 25 років тому остання попросила її та ще одну знайому сходити разом із нею до будинку в с. Бережинка, Кіровоградського району Кіровоградської області, який мати подарувала [PERSON] та остання мала намір переїхати туди жити. Проте, на той час у будинку проживали брат [PERSON] разом із дружиною. [PERSON] дуже боялася невістку, а прийшовши до будинку остання вийшла на подвір`я та погрожуючи прогнала їх. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 11.05.1993 року, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Бережинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №21, [PERSON] подарувала дочці [PERSON] та сину [PERSON] жилий будинок із надвірними будівлями, а останні прийняли у дар вище вказане, що знаходиться в с. Бережинка, Кіровоградського району Кіровоградської області, що також підтверджується копією витягу з реєстру нотаріальних дій Бережинської сільської ради (т.1, а.с.9, 137-138). Згідно свідоцтва про право власності на будівлю від 14.01.1988 року житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності колгоспному двору головою якого є [PERSON] (т.1, а.с.10). Рішенням виконавчого комітету народних депутатів Кіровоградської районної ради «Про оформлення права власності на домоволодіння, що розташовані в с. Бережинка Бережинської сільської ради» №52 від 05.02.1987 року вирішено оформити право особистої власності на домоволодіння згідно списку та видати громадянам і головам колгоспних дворів свідоцтва про право особистої власності, зокрема [ADDRESS] , [PERSON] - колх. (т.1, а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Бережинської сільської ради Кіровоградського району №2 від 22.01.1970 року [PERSON] дозволено згідно житлового проекту будівництво нового житлового будинку на садибі, яка знаходиться на землі колгоспу «Заповіт Леніна» та розміщена між сусідами [PERSON] і [PERSON] (т.1, а.с.12). Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР свідчить, що [PERSON] дозволено будівництво у період із 1970 по 1972 роки житлового будинку у с. Бережинка, Кіровоградського району Кіровоградської області, згідно рішенням Бережинської сільської ради №2 від 22.01.1970 року, на садибі, яка знаходиться на землі колгоспу «Заповіт Леніна» та розміщена між сусідами [PERSON] і [PERSON] (т.1, а.с.13-14). Технічний паспорт на жилий дім індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , свідчить, що станом на квітень 1989 року проведено технічну інвентаризацію будівель за вказаною адресою, згідно якої вказано, що житловий будинок 1969 року побудови, а решта будівель побудовано після 1970 року (т.1, а.с.15-17) Рішенням Бережинської сільської ради Кіровоградського району №737 від 15.12.1997 року передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,24 га. за адресою: [ADDRESS] , призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1, а.с.18). Архівна довідка №47391 від 20.06.2018 року, видана ОКП "Кіровоградське ООБТІ", свідчить, що станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] , згідно договору дарування №21 від 11.05.1993 року, дата останньої інвентаризації 07.09.1993 року (т.1, а.с.19). Згідно довідки №1884 від 02.11.2018 року, виданої Бережинською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, станом на 15.04.1991 року по [ADDRESS] , згідно по-господарської книги №10 особового рахунку № [NUMBER] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1, а.с.20). Лист Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської №01-14/118/1 від 18.03.2019 року свідчить, що [PERSON] ), [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] (т.1, а.с.44). На запит суду Кіровоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області надано відповідь №464-14.9-04-08 від 20.03.2019 року та копію актового запису про смерть №12 від 20.04.1995 року, складеного виконавчим комітетом Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської на [PERSON] , яка померла [INFO] (т.1, а.с.46-47). Листом Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області №441-14.12-01/01-10 від 21.03.2019 року направлено повний витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022410059 від 21.03.2019 року, згідно якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Кіровоград, актовий запис №2311 (т.1, а.с.48-49). На запит суду Державним нотаріальним архівом у Кіровоградській області надано лист №264/01-21 від 04.04.2019 року, яким повідомлено, що відповідно до алфавітних книг спадкових справ із 1995 по 2003 роки другої кіровоградської державної нотаріальної контори, алфавітних книг спадкових справ із 1995 по 2004 роки кіровоградської районної державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не видавалися (т.1, а.с.58-61). На запит суду Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 надано лист №959/01-16 від 23.04.2019 року, яким повідомлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу №852/2005. Матеріали спадкової справи містять заяву [PERSON] про відмову від спадщини. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці не зверталися, заповіт відсутній (т.1, а.с.68-98, 155). Відповідно договору купівлі-продажу від 12.12.1968 року, який нотаріально посвідчений виконкомом Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок, що знаходиться в с. Бережинка та належить продавцю на підставі по-господарської книги та свідоцтва про право на спадщину (т.1, а.с.118). 22.05.1992 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Бережинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №35, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] порівну (т.1, а.с.119). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , працювали у колгоспі «Заповіт Леніна» Бережинської сільської ради Кіровоградського району, рік вступу в члени колгоспу 08.04.1968 року, що підтверджується копіями трудових книжок колгоспника, звільнені у зв`язку з виходом на пенсію (т.1, а.с.139-143). По-господарська книга №10 особовий рахунок № [NUMBER] свідчить, що домоволодіння (будинок) за адресою: [ADDRESS] , обліковувалось, як колгоспний двір, головою якого була [PERSON] , а членами були син [PERSON] , невістка [PERSON] , онук [PERSON] , онучка [PERSON] , правнучка [PERSON] (т.1, а.с.153-154). Витяг із протоколу загальних зборів колгоспників колгоспу «Заповіт Леніна» Бережинська сільська рада Кіровоградського району №31 свідчить, що колгоспнику [PERSON] виділено присадибну ділянку під будівництво житлового будинку в розмірі 0,24 га. між сусідами [PERSON] і [PERSON] (т.1, а.с.196). Довідка №717 від 27.05.2019 року, яку видано виконкомом Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що станом на 05.02.1987 року та 14.01.1988 року, згідно запису по-господарської книги №4 особовий рахунок № [NUMBER] головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , записано [PERSON] , а також були зареєстровані та проживали: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] (т.1, а.с.197). Довідка №718 від 27.05.2019 року, яку видано виконкомом Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що станом на 01.01.1991 року та 15.04.1991 року, згідно запису по-господарської книги №10 особовий рахунок № [NUMBER] головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , записано [PERSON] , а також були зареєстровані та проживали: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] (т.1, а.с.198). Довідка №719 від 25.07.2019 року, яку видано виконкомом Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що станом на 11.05.1993 року, згідно запису по-господарської книги №10 особовий рахунок № [NUMBER] головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , записано [PERSON] , а також були зареєстровані та проживали: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] (т.1, а.с.199). Довідка №783 від 04.06.2019 року, яку видано виконкомом Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що кожні п`ять років заповнюються нові по-господарські книги та змінюються номери особових рахунків, зокрема за адресою: [ADDRESS] , з 1986 року по 1990 рік особовий рахунок № [NUMBER] , а з 1991 року по 1995 рік №434 (т.1, а.с.200). Архівна довідка Державного архіву Кіровоградської області №Д-1124/2037/01-17 від 21.08.2019 року свідчить, що у документах архівного фонду «Колгосп ім. Леніна Бережинської сільської ради с. Бережинка Кіровоградського району Кіровоградської області» у протоколі засідання правління колгоспу №3 від 09.04.1968 року є рішення про прийняття [PERSON] (так у документі) у члени колгоспу з 27.03.1968 року (т.1, а.с.223). Листами Бережинської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №01-14/500/1 та №01-14/501/1 від 18.11.2019 року повідомлено, що житловий будинок, який згідно договору купівлі-продажу від 12.12.1968 року продано [PERSON] знаходиться у [ADDRESS] . Рішення про виділення земельної ділянки під забудову [PERSON] відсутнє, згідно запису по-господарської книги особовий рахунок із квітня 1995 року записано на [PERSON] у зв`язку зі смертю [PERSON] (т.2, а.с.13-14). Листом Бережинської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №01-14/526/1 від 09.12.2019 року повідомлено, що сільська рада не може надати рішення сесій сільської ради, якими присвоєно назву вул. Гагаріна та домоволодінню номер 79, оскільки рішення відсутні та здані в архів (т.2, а.с.13-14). Судом оглянуто та вивчено у судовому засіданні матеріали інвентаризаційної справи №243 на будинок за адресою: [ADDRESS] . Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будівлю від 14.01.1988 року, яке видано Бережинською сільською радою на ім`я [PERSON] , суд вважає обґрунтованими, оскільки свідоцтво видано на ім`я [PERSON] , проте в дійсності остання була [PERSON] , що підтверджується наведеними вище доказами. Крім цього, наведені вище матеріали справи свідчать, що будинок за адресою: [ADDRESS] , виходячи з записів у по-господарській книзі та рішення Кіровоградського райвиконкому №52 від 05.02.1987 року належав до суспільної групи колгоспний двір, а свідоцтво містить вказівку, що будинок належить [PERSON] на праві особистої власності, а далі у свідоцтві зазначено, що домоволодіння належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] , що суперечить викладеним вище вимогам законодавства, оскільки майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а [PERSON] не була єдиним членом колгоспного двору згідно наведених вище довідок сільської ради. Відповідно ст.48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Згідно ст.121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування від 11.05.1993 року суд вважає також обґрунтованими, оскільки згідно вказаного договору будинок належить дарувальнику на підставі по-господарської книги №10 особовий рахунок [NUMBER], проте вказаний запис у по-господарській книзі стосується [PERSON] , а дарувальником є [PERSON] . Будинок за адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи колгоспний двір і [PERSON] не була єдиним членом колгоспного двору, проте в оспорюваному договорі дарування відсутня інформація про згоду інших членів колгоспного двору на відчуження домоволодіння в будь-який спосіб. Договір дарування підписано дарувальником і лише одним обдарованим, а згідно договору обдарованими є двоє осіб. Витяг із реєстру нотаріальних дій Бережинської сільської ради, містить також лише підписи дарувальника та одного обдарованого [PERSON] Договір купівлі-продажу від 12.12.1968 року, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок у с. Бережинка, а також лист Бережинської сільської ради №01-14/500/1 від 18.11.2019 року щодо адреси будинку за вказаним договором суд оцінює критично, оскільки договір не містить адреси будинку, а інформація викладена у листі сільської ради не підтверджена первинними документами. Доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву про те, що спірний будинок не відноситься до суспільної групи колгоспний двір і позивач не є членом колгоспу є необґрунтованими та спростовуються наведеними вище доказами. До позовної заяви позивачем долучено заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання позову до суду, яку обґрунтовано тим, що належний його сім`ї будинок за адресою: [ADDRESS] , без його згоди було оформлено у 1993 році на нього та його сестру [PERSON] у рівних частках, про що йому стало відомо лише у 2018 році, після ознайомлення з документами в ОКП "Кіровоградське ООБТІ", а до цього часу ні він, ні члени його сім`ї не знали про існування договору дарування будинку від 11.05.1993 року (т.1, а.с.21). Відповідно пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Згідно ст.71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки, а ст.75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. За вимогами ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Відповідно ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення з позовом до суду посилаючись на те, що він дізнався про оскаржувані свідоцтво та договір лише у 2018 році. Право на позов у позивача виникло після 19.04.1995 року, трирічний строк позовної давності, встановлений ст.71 ЦК УРСР, 1963 року, минув до набрання чинності ЦК України. Оцінюючи доводи позивача про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, суд враховує, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача та до дня смерті проживала у спірному будинку, а після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на спірний будинок. Позивач постійно проживав у спірному будинку. Зважаючи на отримання свідоцтва на забудову, виготовлення технічного паспорта, отримання 15.12.1997 року у власність земельної ділянки на якій розташований спірний будинок, мав намір оформити право власності на спірний будинок, проте не оформив. Враховуючи пояснення свідка [PERSON] про супроводження у 1995 році [PERSON] до подарованого матір`ю будинку в с. Бережинка, Кіровоградського району Кіровоградської області, оскільки остання мала намір переїхати до вказаного будинку жити, проте там проживав брат [PERSON] , який із родиною перешкоджали. Отже саме з 19.04.1995 року позивач при оформленні спадщини повинен був і міг довідатися про порушення свого права та про особу, яка його порушила, а тому після вказаної дати підлягає обрахуванню загальний строк позовної давності тривалістю три роки. Натомість, позивач звернувся до суду з позовом лише 04.02.2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Поважних причин пропущення строку позовної давності, які підтверджені будь-якими доказами, позивачем і його представником суду не наведено. Наведені позивачем обставини не можуть бути визнані поважними. Обставини зупинення та переривання перебігу строку позовної давності не встановлено. Відповідачем і його представником заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, проте строк звернення з позовом до суду за захистом порушеного права позивач пропустив більше ніж на 20 років, а наведені причини пропуску не можуть бути визнані поважними, а тому він поновленню не підлягає. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення з підстав пропуску позовної давності. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, враховуючи рішення прийняте по суті, вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, що відповідає ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed