Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідач ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів по банківським строковим вкладам ( депозитам) . Свої вимоги мотивував тим, що 25.12.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в особі відділення № 10 Філії «Центральне РУ» було укладено Договір-заява №300937/82164/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" терміном на п'ять місяців в національній валюті , відповідно до п. 1. якого, ним було внесено, а Відповідачем було прийнято, у відповідності до Квитанції № 1 від 25 грудня 2014 року, грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок № 2630.1.147165.014 у сумі 50 000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень,00 копійок на строк з 25 грудня 2014 року по 25 травня 2015 року під 25,00 % річних. Крім того, цього ж 25.12.2014 року між ним та Відповідачем було укладено другий Договір -заява №300937/82135/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" терміном на п'ять місяців в національній валюті , відповідно до п. 1. якого, ним було внесено, а Відповідачем було прийнято, у відповідності до Меморіального ордеру №202253318 від 25 грудня 2014 року, грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок № 2630.1.147165.014 у сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень, 00 копійок на строк з 25 грудня 2014 року по 25 травня 2015 року під 24,00 % річних. Отже, по зазначеним вище Договору 1 та Договору 2 ним було внесено у якості грошового вкладу (депозиту), а Відповідачем було прийнято грошові кошти на загальну суму 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень, 00 копійок. Вказане підтверджується банківськими виписками від 25 травня 2014 року. В останній день розміщення вказаних вище вкладів, у відповідності до умов вказаних Договорів та Основних умов, він звернувся до Відповідача з заявами - вимогами про повернення розміщених грошових коштів, у зв'язку з небажанням подальшого продовження строку їх дії, що підтверджується відповідними документами. Натомість в порушення своїх зобов'язань Відповідач без будь-яких пояснень відмовився виконувати умови Договорів, в частині повернення грошових вкладів після закінчення строку дії Договорів. Вважає, що його права та законні інтереси були порушені. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 10 Філії «Центральне РУ» надав йому банківську послугу, яка зводилася до прийняття Відповідачем від нього грошових сум з обов'язком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеними Відповідачем з ним договорами банківського вкладу (депозиту). Після укладення Договорів між Банком та ним виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладених договорів банківських вкладів (депозитів). Відповідно до п. 7 Основних умов, у випадку невиконання або неналежного виконання умов Договору, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Так, відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Отже, вважає, що має право на відшкодування на його користь вказаної пені, яка на момент подачі позову розраховується за період з 26 травня 2015 року по 02 червня 2015 року (7 днів, а отже , розрахунок пені становить: 80 000 грн.(сума основного боргу) х 3% (пені) х 7 днів (прострочки) = 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) гривень. А тому, просить стягнути з Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (Юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 31, р/р 2909600090004, МФО 300937, код СДРПОУ 25745867) на його користь грошові кошти за Договором-заявою №300937/82164/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" від 25 грудня 2014 року в сумі 50 000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень,00 копійок, а також за Договором-заявою №300937/82135/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" від 25 грудня 2014 року в сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень, 00 копійок та пеню в розмірі 3 % за кожен день прострочки виконання умов договору, за користування грошовими коштами в період з 26 травня по 02 червня 2015 року в розмірі 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) гривень, 00 копійок. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах.. Відповідач належним чином повідомлений про час та день розгляду справи, однак свого представника в судове засідання не направив. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. 25.12.2014 року між позивачем та відповідачем укладено Договір-заява №300937/82164/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші", згідно з яким банк зобов'язався прийняти від позивача грошові кошти в сумі 50 000 грн.з кінцевим терміном повернення 25 травня 2015 року (а.с. 8). Згідно квитанції № 1 від 25 грудня 2014 року позивач перерахував кошти на депозитний рахунок, згідно Договору-заяви №300937/82164/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" ( а.с. 10) . Крім того, цього ж 25.12.2014 року між позивачем та відповідачем укладено Договір -заява №300937/82135/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт", згідно з яким банк зобов'язався прийняти від позивача грошові кошти в сумі 30 000 грн.з кінцевим терміном повернення 25 травня 2015 року (а.с. 13). Згідно меморіального ордеру №202253318 від 25 грудня 2014 року позивач перерахував кошти на депозитний рахунок, згідно Договору -заяви №300937/82135/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" укладеної між позивачем та відповідачем у розмірі 30 000 грн.(а.с. 15). Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. 25 травня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлено лист-вимогу про повернення коштів у розмірі 50 000,00 грн., на підставі Договору-заяви №300937/82164/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" укладеної між позивачем та відповідачем та про повернення коштів у розмірі 30 000,00 грн., на підставі Договору-заяви №300937/82135/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" укладеної між позивачем та відповідачем (а.с. 12; 17). Згідно виписки по особовому рахунку станом на 25 травня 2015 року вхідний залишок коштів позивача в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» становить 50 000 грн.(а.с. 11). Згідно виписки по особовому рахунку станом на 25 травня 2015 року вхідний залишок коштів позивача в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» становить 30 000 грн.(а.с. 16). Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у ст.1 ч.І Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і, таким чином, як власність. Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Отже, на законодавчому рівні встановлено обмеження, за умови існування яких допускається обмеження права розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку позивача. Судом встановлено, що позивач звернувся до банку з письмовою вимогою про видачу банківських вкладів, чим засвідчив свій намір припинити дію договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти за його вимогою відповідно до договору банківського вкладу, чим порушив свої грошові зобов'язання. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором-Заявою №300937/82164/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" від 25. 12. 2015 року у розмірі 50 000( п"ятдесят тисяч)гривень 00 копійок та Договором - Заявою №300937/82135/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" від 25.12. 2014 року у розмірі 30 000( п"ятдесят тисяч)гривень 00 копійок підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач також пред»явив вимоги про стягнення пені у сумі 16 800 ,00 грн. за сім днів прострочки з 25.05. 2015 року по 02.06. 2015 року. За змістом статті 546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою,порукою,гарантією,заставою,при триманням,задатком. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошо). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Підставою для нарахування пені позивач зазначає положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуг згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Проте, позивачем надмірно висока розрахована пеня, яку він просить стягнути, замість 168 гривень, він зазначив 16 800 гривень . Разом з тим, Договором-Заявою №300937/82164/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" від 25. 12. 2015 року та Договором - Заявою №300937/82135/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" від 25.12. 2014 року, які укладені між позивачем та відповідачем , не передбачені штрафні санкції у вигляді пені, а Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, а умови укладеного між сторонами договору не передбачаються стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково про стягнення строкових вкладів, а в решті позовні вимоги не підлягають задоволенню. При поданні позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3, ст. 2 , Закону України "Про захист прав споживачів" та п.17 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" . Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654,00 грн.). Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 800,00 гривень.

Outcome: partial