Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

17 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є дядьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідач, [PERSON] , є батьком дитини та його братом. Мати неповнолітньої померла [INFO] , після чого відповідач втратив будь-який інтерес до дитини, не цікавиться її життям, не виконує свої обов`язки щодо її виховання, матеріально не забезпечує. На теперішній час дитина мешкає разом з ним, він займається її вихованням. Відповідач склав письмову відмову від доньки. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просив суд позбавити його батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з нього аліменти на її утримання у розмірі ј частини заробітку. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, в письмових заявах позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу без їх участі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради Мамаєва С.В. до суду не з`явилася, надіславши до адреси суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення просила максимально врахувати інтереси неповнолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 955 від 19.12.2005 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 03 вересня 2018 року Лівобережним районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1472, [PERSON] померла [INFO] . В матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] на адресу суду, в якій він просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, а також зазначає, що не вважає своєю донькою [PERSON] , яка проживає в сім`ї позивача. З наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони є рідними братами по матері, тобто неповнолітня [PERSON] є племінницею позивача. Відповідно до акту про фактичне проживання, складеного головою КСН «Правий берег» 09.09.2019, [PERSON] мешкає разом з тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 03.02.2020 року № 01.2-01-09-14, після смерті матері, яка настала [INFO] , неповнолітня [PERSON] проживає в родині позивача [PERSON] , який є її рідним дядьком. Батько дитини, [PERSON] , участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки не приймає. Встановлені факти можуть бути достатньою підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини, [PERSON] , [INFO] . Отже, матеріали справи свідчать, що неповнолітня [PERSON] проживає в сім`ї позивача [PERSON] . Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він не опікується її долею, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, неповнолітня дитина не отримує від нього тепла та батьківської турботи, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Як вбачається зі змісту ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України та приходить до висновку про можливість стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, такими чином, вважає, враховуючи викладене, що з відповідача на утримання його неповнолітньої доньки підлягають стягненню аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved