Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

До суду 07.12.2020 року надійшов позов [PERSON] , пред`явлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за яким просила суд визнати її, [PERSON] , такою, що проживала разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 26 липня 2005 року до 31 грудня 2017 року як член сім`ї (дружина) та мала право на утримання від нього з 28 лютого 2006 року як непрацездатна особа. Згідно обґрунтування позовних вимог, між нею, [PERSON] , та [PERSON] був укладений шлюб 15 травня 1976 року, про що свідчить відмітка в її паспорті на аркуші 10. Вказувала, що їх шлюб формально декілька разів розривався та поновлявся. Остання реєстрація шлюбу відбулась 22 липня 2004 року, а остання реєстрація розірвання шлюбу відбулась 26 липня 2005 року. Проте, незважаючи на офіційне переривання шлюбних відносин весь цей час вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки в утриманні сім`ї. Посилалась на те, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним актовим записом № 4 від 03 січня 2017 року та свідоцтвом про смерть, виданим 03 січня 2017 року виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (серія [NUMBER] ). За життя [PERSON] був інвалідом війни 2 групи з правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни; отримував пенсію військовослужбовця з врахуванням 2 групи інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вона, [PERSON] , вийшла на пенсію 28 лютого 2006 року, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України від 05 травня 2006 року та пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України 03 травня 2006 року (серія [NUMBER] ). Отже стала непрацездатною особою відповідно до термінології Закону № 1058-IV протягом одного року від дня розірвання шлюбу (26 липня 2005 року). Посилалась на те, що за їх згодою з [PERSON] вона отримувала від нього утримання у натуральній формі, оскільки проживала з ним разом однією сім`єю та він міг надавати мені матеріальну допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Після смерті [PERSON] вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - ГУ ПФУ) із заявою про перехід на пенсію померлого чоловіка. Між тим, 05 листопада 2020 року листом 10442-10467/Б-02/8-1500/20 ГУ ПФУ повідомило їй, що оскільки вона на момент смерті чоловіка не знаходилась в зареєстрованому шлюбі, правових підстав для призначення їй пенсії у разі втрати годувальника не має. За викладеного, позивач вважає, що порушенні її законні права та інтереси та наявні підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених прав шляхом встановлення факту її перебування на утриманні [PERSON] . Матеріали позову суддя отримала 08.12.2020р.. 10.12.2020р. суддя перебувала у відпустці. Ухвалою суду від 17.12.2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до судового засідання на 18.01.2021 року. Представник ГУ ПФУ в Одеській області 06.01.2021 року на електронну адресу суду надав відзив, в якому просив в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі (а.с.34-36). Як на підстави для відмови у задоволенні позову посилались на те, що позивачка мала звернутись із відповідними вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю не в позовному провадженні, а за правилами окремого провадження. Також вважають не доведеними вимоги позивачки із приводу того, що вона перебувала на утриманні її чоловіка та його кошти були єдиними засобом для існування, оскільки [PERSON] , починаючи із 28.02.2006 року, вона також отримувала пенсію. За викладеного, просили відмовити у задоволенні позову. Представник [PERSON] - [PERSON] 16.01.2021 року на електронну адресу суду надав відповідь на відзив (а.с.42-66), в якій не погодився із запереченнями, викладеними представником пенсійного органу у відзиві на позов, та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Посилався на те, що в порядку окремого позовного провадження можуть розглядатись справу у випадку відсутності спору, між тим як вбачається з позиції пенсійного органу ними оспорюється факт перебування позивача на утриманні колишнього чоловіка, а отже спір підлягає розгляду в позовному провадженні. Окрім того, дійсно позивачка отримує пенсію у розмірі 1834,20 грн., проте остання є нижче рівня виживання в Україні, та саме пенсія колишнього чоловіка надавала їй разом із ним основні засоби до існування як особи, що перебувала на його утриманні. У судове засідання 18.01.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 18.03.2021 року. Представник [PERSON] - [PERSON] 18.03.2021 року на електронну адресу суду надав заяву про виклик свідків, в якій просив викликати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Також, 18.03.2021 року представник позивача на електронну адресу суду надав заяву, в якій просив залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON] . Крім того, представником позивача на електронну адресу суду18.03.2021 року надано клопотання про витребування доказів, в якому просив визнати поважною причину пропуску процесуального строку на подання зазначеного клопотання та витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк Світлани Василівни належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . У судове засідання призначене на 18.03.2021 року з`явився представник [PERSON] - [PERSON] , підтримав клопотання про залучення третіх осіб, виклику свідків та витребування доказів, просив їх задовольнити. Представник ПФУ в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Протокольною ухвалою від 18.03.2021 року задоволено клопотання представника позивача та згідно ст.54 ЦПК України залучено 3-їх осіб на боці позивача без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] .. Вирішив викликати у якості свідків [PERSON] та [PERSON] .. Ухвалою суду від 18.03.2021 року за клопотанням представника позивача було поновлено строк на звернення до суду з клопотанням про витребування доказів. Вирішено питання про витребування доказів у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк Світлани Василівни. Розгляд справи відкладено на 13.04.2021 року. У судове засідання 13.04.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Вимоги ухвали суду від 18.03.2021 року із приводу витребування доказів також виконана не була. Ухвалою суду від 13.04.2021 року розгляд справи за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особи: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 17.05.2021 року. Вимоги ухвали суду від 18.03.2021 року про витребування доказів були виконанні приватний нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. 14.04.2021 року та надано до суду належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с.132-143). Представник ГУ ПФУ в Одеській області 27.04.2021 року на електронну адресу суду надав відзив (а.с.128-131), в якому просив відмовити [PERSON] у задоволені позову в повному обсязі. У підготовче засідання 17.05.2021 року [PERSON] не з`явилася, представник позивачка - [PERSON] надав до суду заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її розгляду по суті. Також просила справу розглядати за відсутністю сторони позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 17.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті на 13.07.2021 року. У судовому засіданні були представник позивача - [PERSON] , який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити; також з`явився [PERSON] та надав свої письмові пояснення як третя особа; надали свої пояснення свідки [PERSON] та [PERSON] .. Через неявку відповідача по справі було оголошено перерву до 21.09.2021 року. У судовому засіданні 21.09.2021 року були присутні представник позивачки - [PERSON] , який позов підтримав та просив задовольнити, та позивачка, яка також підтримала позов. Додатково позивачка пояснила, що її чоловік - [PERSON] був військовим, учасником бойових дій та інвалідом 2 групи. Вони прожили разом весь час із моменту укладення першого разу (в 1976 році) шлюбу, проте через сварки (чоловік інколи випивав, почав зраджувати) в 2004 році вони розірвали шлюб. При цьому після цього все ж таки проживали разом та в 2005 році знову розписались, потім така ж сама історія повторилась (чоловік почав випивати, сваритись), проте все ж таки завжди жили разом та і молодший син з ними також. Якби її чоловік не помер, вони б знову розписались. Зазначила, що загалом жили на кошти чоловіка,який окрім пенсії також ще працював охоронцем, її кошти витрачали лише на продукти. Позивачка зазначила, що разом із ними жив їх син [PERSON] , а зараз він знімає квартиру, а вона проживає разом із іншим старшим сином - [PERSON] . Пояснила, що у Карпатах була квартира старшого сина та її чоловік виписався з квартири по м. Одесі, щоб сплачувати менші кошти по комунальним послугам; а в Карпатах вони відпочивали разом, періодично приїздили туди разом на неділю, а потім разом повертались до м.Одеси до свого житла. Поховали чоловіка у Карпатах тому що він 26.12.2017 року поїхав туди заплатити комунальні послуги, а 30.12.2017 року подзвонив сину сусід та повідомив, що не бачив [PERSON] протягом доби, а потім повідомив, що знайшов чоловіка померлим. Оскільки це були новорічні свята, було вкрай тяжко на свята займатися похованням в м.Одесі, тому саме сусід організували послуги моргу, і поховали вже 03 січня. Від представника пенсійного органу до суду надійшла заява, згідно якого просили справу розглядати за їх відсутності та відмовити у задоволенні позову за обставин, викладених ними у відзиві. У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Із урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, належного сповіщення сторін, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи с наступного. Із матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 15 травня 1976 року, зареєстрований відділом РАГС Томашпільського району Вінницької області, про що свідчить відмітка в паспорті [PERSON] на аркуші 10 (а.с.8). Згідно пояснень позивача та третьої особи [PERSON] , який є сином сторін, шлюб [PERSON] та [PERSON] формально декілька разів розривався та поновлявся. Суд вбачає, що остання реєстрація шлюбу між сторонами відбулась 22 липня 2004 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.07.2004 року (а.с.12), а остання реєстрація розірвання шлюбу відбулась 26 липня 2005 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.07.2005 року (а.с.13). Сторони мали спільних дітей : [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31.07.1992 року (а.с.20)) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.03.1988 року (а.с.21)). Суд вбачає, що за життя [PERSON] був інвалідом війни 2 групи з правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни; отримував пенсію військовослужбовця з врахуванням 2 групи інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", про що свідчать довідка МСЕК №073336 від 06.10.2013 року (а.с.17), посвідчення серії [NUMBER] від 06.10.2003 року та посвідчення серії [NUMBER] від 24.05.2004 року (а.с.18). [PERSON] , вийшла на пенсію 28 лютого 2006 року, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України від 05 травня 2006 року та пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України 03 травня 2006 року (серія [NUMBER] ). Отже стала непрацездатною особою відповідно до термінології Закону № 1058-IV протягом одного року від дня розірвання шлюбу ( [INFO] ). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним актовим записом № 4 від 03 січня 2017 року та свідоцтвом про смерть, виданим 03 січня 2017 року виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (серія [NUMBER] ) (а.с.19). Суд вбачає, що [PERSON] зверталась до ГУПФУ в Одеській області із заявою про перехід на пенсію померлого чоловіка, проте листом від 05.11.2020 року вих. № 10442-10467/Б-02/8-1500/20 ГУ ПФУ повідомило, що оскільки вона на момент смерті чоловіка не знаходилась в зареєстрованому шлюбі, правових підстав для призначення їй пенсії у разі втрати годувальника не має. Суд вбачає, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Зі спадкової справи №5/2018, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. 28.02.2018 року, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулись син померлого - [PERSON] . Вирішуючи справу суд виходить із наступного. За змістом статей 15, 16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Згідно з ч. ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права на спадкування. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що, будучи зареєстрованими за різними адресами, [PERSON] та [PERSON] не припиняло сімейних стосунків, вони спільно вели господарство, проводили відпустки та інший вільний від роботи час разом, їх поєднував спільний побут. Згідно письмових пояснень третьої особи - [PERSON] (а.с.151-153), які також останній підтвердив в судовому засіданні 13.07.2021р., він є сином покійного [PERSON] та позивачки по справі - [PERSON] . Зазначив, що відносини між батьками були непрості та їх сварки інколи закінчувались розірванням шлюбу, він пам`ятає біля трьох розірвань шлюбу. При цьому потім шлюб поновлювався та батьки завжди жили разом, були пов`язані спільним побутом та мали спільні обов`язки, спільних дітей. Батько завжди піклувався та підтримував мати (позивачку по справі), у сім`ї був єдиний бюджет та пенсії не ділились. Зазначив, що за проходження служби у 1999-2004 роках він отримав квартиру у м. Івано-Франківськ та під час відповідного конфлікту між батьками в 2009 році, він, [PERSON] , запропонував батьку пожити в його квартирі в Прикарпатті (при цьому також батько міг допомоги по благоустрою квартири та за життя в Прикарпатті була передбачена надбавка до пенсії), а тому його батько був прописаний за його адресою з 2010 року. Між тим, дану квартиру батько сприймав як загородній дім та його постійним місцем проживання була для нього квартира в м. Одесі. При цьому батько завжди матеріально забезпечував дружини, щоб вона ні про що не піклувалась. Зазначив, що у 2017 році (під час чергової сварки) батько знову переїхав із м. Одеси до Карпат. Проте, останні місяці життя батько часто говорив про укладання шлюбу з матір`ю, говорив, що буде хоч пенсію більшу отримувати, проте офіційно оформити відносини не встигли. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 13.07.2021 року пояснила, що була знайома з позивачкою, [PERSON] та [PERSON] із 1992 року, оскільки вони разом отримали квартиру у [ADDRESS] (вона на 10 поверсі, родина [PERSON] на 9 поверсі). Вони дружили та їх діти росли разом. Вказувала, що між [PERSON] та [PERSON] були відносини як між чоловіком та дружиною (разом жили, були пов`язані спільним побутом) та свідку не було відомо, шо шлюб між ними було розірвано. Зазначила, що [PERSON] жив як у м. Одесі, так і в м. Івано-Франківськ, останнього разу бачила його роки 4 тому (відомо що помер не в Одесі). Свідку відомо, що [PERSON] працювала та отримувала пенсію, при цьому матеріально її утримав також [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні 13.07.2021 року пояснив, що із родиною [PERSON] мешкають в одному будинку із 1992 року, коли свідок туди вселився; також він знайомий із синами [PERSON] та [PERSON] . Зазначив, що між ними були добрі дружні відносини. Свідку зазначив, що [PERSON] весь час жив у [ADDRESS] разом із [PERSON] , а інколи їздив до квартири сина в Карпати (допомагав по ремонту квартири та був деякий час на природі). Свідку не було відомо, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, оскільки вони жили як подружжя. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позивачка [PERSON] довела факт спільного проживання із [PERSON] , оскільки вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки із липня 2005 року по 31 грудня 2017 року. Зазначене не було спростовано зі сторони відповідача будь-якими доказами. Окрім того, ураховуючи той факт, що позивачка є непрацездатною особою (пенсіонер) і отримує пенсію у розмірі, що є значно меншим, ніж щомісячне довічне грошове утримання [PERSON] як військовослужбовця, який помер [INFO] , суд приходить до висновку, що вона була на повному утриманні свого чоловіка і отримувала від нього допомогу, яка була для них постійним і єдиним джерелом доходів, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved