Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначають, що відповідачка є матір'ю, малолітнього [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON] з березня 2017 року перебуває на профілактичному обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, як такий,що опинився у складних життєвих обставинах, з причин неналежного виконання матір'ю своїх батьківських обов'язків. На час відбування покарання [PERSON] в місцях позбавлення волі, а саме з 2007 року по 2012 рік/, [PERSON], яка є рідною тіткою відповідачки, виконувала обов'язки опікуна. Після повернення [PERSON] з місць позбавлення волі, дитину було передано матері на виховання, але батьківські обов'язки відносно малолітнього сина [PERSON] не викунувались. Відповідачка мешкає окремо від дитини, інтересу до життя та здоров'я сина не проявляє , не надає будь якої матеріальної допомоги на його утримання. Оскільки [PERSON] не є законним представником малолітнього [PERSON], вона не може вирішувати питання щодо навчання та лікування дитини. Відповідно до інформації Заводського відділення поліції [PERSON] у 2013 році була засуджена, діючих адміністративних стягнень не має. Питання стану виконання батьківських обов'язків матір'ю [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питання захисту прав дитини , під час засіданні комісії [PERSON] підтвердив те що його мати [PERSON] вже тривалий час з ним не проживає, не телефонує та не приходить до нього, виявив бажання проживати з бабусею [PERSON] На підставі вищевикладеного просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про дату, місце та час слухання справи повідомлялась, однак на адресу суду повернувся конверт з позначкою «за зазначеною адресою не проживає». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 227 ЦПК України. Суд, заслухавши поснення представника позивача, показання свідка [PERSON] вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO].(а.с.5). Відповідно до висновку № 01-17/0740 від 27.09.2017 року, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO] року. (а.с.4) Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS], за якою проживає [PERSON] з бабусею [PERSON], у квартирі чисто, речі впорядковані. (а.с.10). Згідно з листом Національної поліції України [PERSON] судима у 2013 році, діючих адміністративних стягнень не має (а.с.11). Рішенням Заводського районного суду м. запоріжжя від 10.11.2017 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], рішення набрало законної сили 21.11.2017 року. (а.с. ) Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка працює психологом ЗНВК «Барвінок», пояснила, що відповідач [PERSON] не займалась вихованням дитини, до навчального закладу де навчається її син не приходила та не цікавилась навчанням малолітнього [PERSON] Вихованням дитини займається лише його бабуся [PERSON], якій рекомендовано було пройти медико-педагогічну комісію та отримати консультацію психо- невролога, проте це виявилося неможливим оскільки вона не є опікуном дитини, а мати батьківські обов'язки не виконує в тому числі щодо забезпечення дитині необхідного медичного огляду. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і розумовий розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов'язання піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Судом встановлено, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться долею сина, не піклується про його розвиток, разом з дитиною не проживає, в підготовці до самостійного життя участі не приймає, не забезпечує дитині необхідного медичного огляду та допомоги. Тому, враховуючи відношення відповідачки до дитини та в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved