Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

В липні 2017 року ТОВ "Продінвест" звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] В обгрунтування позову зазначило, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 27.05.2015 року з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Продінвест" було стягнуто грошові кошти в розмірі 114809 грн. 09 коп. за договором позики. Однак, рішення суду відповідачем не виконане. Вказувало, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору позики, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тому, позивач має право на отримання трьох процентів річних у сумі 6077 грн. 02 коп. та інфляційних втрат у сумі 23709 грн. 92 коп. за період з 27 травня 2015 року по 01 березня 2017 року. В судовому засіданні представник позивача ТОВ "Продінвест" Романішин О.О. позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В надісланій до суду письмовій заяві від 12.07.2017 року зазначив, що позовні вимоги не визнає та вважає наведені позивачем розрахунки невірними. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Вказана правова позиція передбачена постановами Верховного Суду України 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі № 3-142гс11. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Встановлено, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 09 вересня 2015 року, з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Продінвест» заборгованість за договорами безпроцентної позики від 19 жовтня 2012 року, 31 січня 2013 року та 30 травня 2013 року в розмірі 113672 грн. 37 коп. та 1136 грн. 72 коп. судових витрат, а всього - 114809 грн. 09 коп. Згідно зі змісту зазначеного рішення, в результаті невиконання відповідачем [PERSON] умов вищевказаних договорів станом на січень 2015 року у нього склалась заборгованість перед ТОВ «Продінвест» в розмірі 113672 грн. 37 коп., з яких 50181 грн. 38 коп. основна сума боргу, 50181 грн. 38 коп. сума штрафних санкцій (пеня та штраф), 3312 грн. 66 коп. - 3 відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов'язання, 9996 грн. 95 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції. На даний час відповідачем [PERSON] вказане рішення суду не виконано, відповідач відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів виконання ним належним чином обов'язку зі сплати грошової суми, зокрема основної суми боргу за договорами позики від 19 жовтня 2012 року, 31 січня 2013 року та 30 травня 2013 року. Із наявного в матеріалах справи та дослідженого судом розрахунку, проведеного позивачем станом на 01.03.2017 року, вбачається, що відповідач присуджену суму грошових коштів позивачу не відшкодував. Звертаючись з вказаним позовом до суду та обґрунтовуючи свої вимоги невиконанням відповідачем даного рішення суду, позивач, з посиланням на положення ст. 625 ЦК України, заявив свої вимоги щодо стягнення з відповідача на свою користь 29786 грн. 94 коп. ( 6077 грн. 02 коп. 3% річних та 23709 грн. 92 коп. інфляційних втрат), які, згідно наданого ним розрахунку, нараховані на загальну суму, стягнуту рішенням суду у розмірі 114809 грн. 09 коп. за період з 27 травня 2015 року по 28 лютого 2017 року включно. Вирішуючи даний спір та дійшовши висновку про часткове задоволення позову, суд вважає, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань з повернення боргу за договорами позики, стягнутого рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2015 року, правомірними є позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Продінвест» інфляційних втрат у сумі 8694 грн. 24 коп. та 2656 грн. 18 коп. 3% річних, нарахованих на суму основного боргу у розмірі 50181 грн. 38 коп. за період з 27 травня 2015 року по 28 лютого 2017 року включно. При цьому суд виходить з того, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Виходячи з аналізу ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування раніше стягнутих коштів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, за період з 27 травня 2015 року по 28 лютого 2017 року включно три проценти річних від простроченої суми основного боргу становить 2656 грн. 18 коп. (50181,38х3%:365х644), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також підлягають стягненню з відповідача 8694 грн. 24 коп. інфляційних втрат за період з 27 травня 2015 року по 28 лютого 2017 року включно, що нараховані на основну суму боргу 50181 грн. 38 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на решту суми у розмірі 64627 грн. 71 коп., що визначені попереднім судовим рішенням як штрафні санкції (пеня та штраф) у сумі 50181 грн. 38 коп., 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання у сумі 3312 грн. 66 коп., нарахування по індексу інфляції у сумі 9996 грн. 95 коп., судовий збір у сумі 1136 грн. 72 коп., то, виходячи з системного аналізу наведеного вище чинного законодавства, такі задоволенню не підлягають. Посилання позивача на застосування норм ст. 625 ЦК України до штрафних санкцій (пеня та штраф), 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання, інфляційних нарахувань та судового збору, які стягнуті рішенням суду, не узгоджуються з наведеним вище законодавством, а тому є помилковими. Зокрема, позивачем не прийнято до уваги, що неустойка є самостійною мірою цивільно-правової відповідальності, і на неї не нараховуються суми, які стягуються відповідно до ст. 625 ЦК України. З огляду на те, що позовні вимоги ТОВ «Продінвест» задоволені частково, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 609 грн. 76 коп. (38,11%).

Outcome: partial