Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

03 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу у розмірі 30000 грн. 17 червня 2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить визнати відповідача винним у невиконанні умов договору банківського вкладу. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача, з підстав ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", пеню за порушення строків повернення депозиту у розмірі 18900 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем було укладено договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 7 місяців в національній валюті, умови якого відповідачем не виконуються, на її вимогу депозитні кошти відповідачем не повертаються. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27 жовтня 2014 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 7 місяців в національній валюті № 300131/123817/7-14, відповідно до п.п. 1, 2 якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти у розмірі 30000 грн. на вкладний рахунок [NUMBER] на строк з 27 жовтня 2014 року по 27 травня 2015 року. За час користування коштами, банк нараховує та виплачує проценти у розмірі 23,10% річних. Копією меморіального валютного ордеру № 32979 від 27 жовтня 2014 року підтверджується перерахування [PERSON] грошових коштів на депозитний рахунок згідно договору банківського вкладу (а.с. 8). Згідно п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу,отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою. Вказану письмову вимогу вкладник зобов'язаний надати банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається банком, а другий - повертається вкладнику з відміткою банку про отримання письмової вимоги. Копією вимоги від 27 травня 2015 року, підтверджується, що [PERSON] зверталася до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з вимогою про повернення банківського вкладу у сумі 30000 грн. розміщеного згідно договору банківського вкладу (а.с. 9). Вказана вимога виконана не була, сума банківського вкладу відповідачем не повернута. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Ч. 1 та 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Європейський суд з прав людини у справі "Золотас проти Греції" № 2 (скарга № 66610/09) зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином вимоги позивача щодо повернення суми вкладу у розмірі 30000 грн. за договором про банківський строковий вклад є правомірними та підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення в силу ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пені за неналежне виконання зобов'язання є безпідставними та задоволенню не підлягають, зважаючи на таке. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини. За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( стаття 525 ЦК України). Зазначена вимога, обґрунтована позивачем на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», не може бути задоволена з огляду на те, що даний Закон не поширюється на спірні правовідносини, а умови укладеного договору банківського вкладу не передбачають стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання банком зобов'язання. Правовідносини сторін за договором банківського вкладу врегульовано законодавцем у параграфі 3 глави 71 ЦК України. Додатково ці правовідносини та відповідальність в даному випадку ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не регулюються. Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Укладеним між сторонами договором не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення його умов, як не передбачено таке відшкодування й законодавством щодо банківської діяльності. Відтак правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди відсутні. Щодо позовної вимоги про визнання відповідача винним у невиконанні умов договору банківського вкладу, то даний спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений ст. 16 ЦК України, не породжує ніяких юридичних наслідків для позивача, а тому у задоволені даної позовної вимоги необхідно відмовити. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial