Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

3 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ Продюсерський центр «Ексклюзив» про захист честі гідності та ділової репутації, посилаючись на те, що [INFO] на телеканалі ТОВ ПЦ «Ексклюзив» вийшла передача, в якій відповідачі мешканці будинку [ADDRESS] дали інтерв'ю, внаслідок чого була поширена неправдива інформація, а саме, що «забудовник сам собі вирішив розширити площі і без жодних дозволів будує другий поверх», «на діалог із сусідами відповідає із сарказмом або нецензурною лексикою», «магазини та інша власність підприємця незаконно живиться електроенергією, теплом та водопостачанням». Розповсюдженням неправдивої інформації, позивачу, як громадському діячу було завдано моральної шкоди, розмір якої він визначив у сумі 50 000 грн., а розповсюдженням інформації наступного змісту «це активний член ради майдану [PERSON], на спілкування із людьми не іде. Це на публічних засіданнях можна перейматися проблемами хмельничан, а вдома за мурами і людьми їх не вважає» принижено його честь, гідність та ділову репутацію. Враховуючи вищевикладене, позивач просить його вимоги задовольнити, визнати недостовірною інформацію повідомлену в програмі ТОВ Продюсерський центр «Ексклюзив» та на його офіційному веб-сайті в понеділок [INFO] та спростувати її. В судовому засіданні позивачем було уточнено позовні вимоги, остаточно він просив спростувати недостовірну наступну інформацію «магазини та інша власність підприємця незаконно живиться електроенергією, теплом та водопостачанням», шляхом повідомлення в ефірі телеканалу та його офіційному веб-сайті про ухвалене судове рішення включаючи публікацію його тексту, та стягнути з ТОВ Продюсерський центр «Ексклюзив» моральну шкоду в сумі 50 000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] на веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив» було розміщено інформацію під назвою «Незаконна забудова на Зарічанській», в якій мова йшла про самочинне будівництво другого поверху над магазинами, аптекою, іншими приміщеннями по [ADDRESS] в якій по тексту було зазначене речення наступного характеру: «Кажуть, що магазини та інша власність підприємця незаконно живиться електроенергією, теплом водопостачанням». Такі самі відомості були розповсюджені і при трансляції сюжету в ефірі ТОВ Продюсерський центр «Ексклюзив», [INFO] о 19 год. 00 хв., 16 вересня 2014 року о 00 год. 00 хв., 7 год. 30 хв., 12 год. хронометражем 2 хв. 53 сек. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що розповсюджена відносно нього така інформація є недостовірною та є такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, як громадського діяча, на підтвердження зазначених обставини подав довідку Хмельницького міського району електромереж ПАТ «Хмельницькобленерго» №02/1153 від 25 травня 2014 року, з якої вбачається, що магазин по вул. Зарічанській 38 належний приватному підприємству «ІКІО» підключений до електромереж за договором про постачання електричної енергії №750 від 30 січня 20007 року, заборгованості станом на 25 вересня 2014 року немає, довідку МКП «Хмельницькобленерго» про те, що станом на 1 жовтня 2014 року заборгованості у абонента ПП «ІКІО» по [ADDRESS] не має. Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією розуміються документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. П.18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» звернуто увагу судів на те, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, і гарантовано ст. 34 Конституції України. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Крім того, у ст. ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, указується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Суд, вважає, що речення «Кажуть, що магазини та інша власність підприємця незаконно живиться електроенергією, теплом водопостачанням» не може бути витлумачене як таке, що містить фактичні дані, та порушує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], як громадського діяча, оскільки по своїй сутті є оціночним судженням, тому спростуванню не підлягає. В судовому засіданні не встановлено обставин, порушення ТОВ Продюсерський центр «Ексклюзив» прав, свобод та інтересів [PERSON], з огляду на що, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed