Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2010 року в розмірі 14576 грн. 43 коп. Одночасно позивач просить стягнути із відповідача судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим,\~що 03.09.2010 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання, щодо повернення кредиту та сплати\~\~відсотків за користування кредитними коштами, належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої, станом на 30.04.2016 року, складає 14576.43 грн. (заборгованості за кредитом 5602,44 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 6603,68 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом та пенею 1200,00 грн., фіксована частина штрафу 500,00 грн., процентна складова штрафу 670,31 грн.), яку відповідач добровільно не погашає. Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобовязань, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь зазначену суму заборгованості. 21.05.2018р.\~Публічне Акціонерне\~Товариство [PERSON] "ПриватБанк\~"(скорочена\~назва -\~ПАТ КБ\~"ПриватБанк\~")\~змінило назву\~на Акціонерне\~Товариство [PERSON] "ПриватБанк\~"\~(скорочена\~назва -\~АТ КБ\~"ПриватБанк\~")в ході розгляду цього судового провадження вирішено враховувати нове найменування позивача для уникнення перешкод у виконанні рішення суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі пославшись на доводи викладені в позові та у відповіді на відзив. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце судового засідання у судове засідання не зявилась, надавши письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову в повному обсязі при цьому зазначила, що надані позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 відповідачем не підписувались, а заява-анкета не може виступати договором так як це суперечить вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України про укладення кредитного договору виключно в письмовій формі. Також вказує, що позивач звертаючись до суду з вимогами щодо стягнення штрафу та пені фактично просить застосувати подвійну цивільно- правову відповідальність одного й того виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором №б/н від 03.09.2010 року не стосується підписання анкети на отримання карти від 03.09.2010 року, а тому не може бути застосований як доказ для підтвердження розрахунку заборгованості. Судом встановлено, що 03 вересня 2010 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Однак, зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує. У звязку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 14576,43 грн., з яких: - 5602,44 грн. заборгованість за кредитом; - 6603,68 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 1200,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн.- штраф(фіксована частина); - 670,31 грн. штраф (процентна складова). На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та наявності заборгованості по погашенню, представник позивача надав суду завірену анкету заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03 вересня 2010 року; завірену копію паспорта [PERSON].; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8,9,10-34). Як вбачається з матеріалів справи, 03 вересня 2010 року відповідачем складена та підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Розмір кредитного ліміту в анкеті-заяві зазначено 1000 грн. Згідно інформації викладеної у вказаній заяві [PERSON] підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам'ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг. В той же час, ПАТ КБ ПриватБанк не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, що в сукупності із заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг та про досягнення згоди між сторонами щодо всіх умов кредитування. В позовній заяві ПАТ КБ ПриватБанк посилається на те, що наявна анкета-заява про приєднання відповідача до умов та правил надання банківських послуг, в якій виражена згода останнього з тим, що ця заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг, під чим зокрема стоїть підпис останнього. Цим підписом відповідач засвідчив, що йому були надані для ознайомлення в письмовому вигляді умови та правила надання банківських послуг. Однак, самі умови та правила надання банківських послуг не містять жодних відміток [PERSON] щодо ознайомлення із ними, або підпису позичальника щодо згоди із ними. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви-анкети позичальника, останній разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг не містить підпису [PERSON], суд приходить до висновку, що ПАТ КБ ПриватБанк не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач [PERSON] була ознайомлена саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг. Окрім того у листі на виконання ухвали суду позивач зазначив, що оригінал кредитної справи в архівах банку взагалі відсутній. З огляду на вище викладене судом вбачається, що між сторонами не було укладено у належній формі кредитного договору. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обовязок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в\~ст. 81 ЦПК України. Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом . Окрім вище викладеного, позивачем суду не надано доказів того, що відповідна банківська картка передбачена умовами заяви-анкети, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії цієї картки, що є істотними умовами договору, також не надано доказів зарахування кредитних коштів на картку (встановлення кредитного ліміту у розмірі т.п.). У позовній заяві зазначено, що відповідачу позивачем було надано кредит у розмірі 5800,00 гривень, при цьому із дослідженої в судовому засіданні анкети-заяви, розмір кредитного ліміту визначений у розмірі 1000 грн. Також, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Крім того, розрахунок заборгованості не є первинним документом, що підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~визначає що\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.\~ На підставі викладеного та

Outcome: dismissed