Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, посилаючись на те, що відповідно до умов договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва на аукціоні від 26.05.1998 р. за № 989, укладеного позивачем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, як продавцем, та [PERSON], як покупцем, покупець отримав у власність обєкт приватизації у вигляді незавершеного будівництва "Дитячий садок ясла на 380 місць", розташований за адресою: м. Кривий Ріг, 102 мкр., № 3, на земельній ділянці 0,1 га. Господарським судом Дніпропетровської області рішенням від 11.06.2009 року вказаний договір було розірвано, зобовязано покупця [PERSON] повернути обєкт незавершеного будівництва "Дитячий садок ясла на 380 місць", розташований за адресою: м. Кривий Ріг, 102 мкр., № 3, на земельній ділянці 0,1 га. Даний обєкт було без згоди позивача, [PERSON]Й продано відповідачеві Каїрському.О.О. на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року за № 3408, який на підставі договору дарування від 16.08.2007 року за № 2665, подарував його відповідачці [PERSON], а остання на підставі договору іпотеки від 27 грудня 2007 року № 04/0303/10/1143/1 передала його в іпотеку відповідачеві ПАТ «[PERSON] [PERSON]», як майновий поручитель боржника за кредитним договором відповідача [PERSON], що перешкоджає виконанню рішення господарського суду. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 12 квітня 20111 року договір купівлі-продажу від 12.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 грудня 2011 року витребувано від відповідачки [PERSON]О обєкт незавершеного будівництва "Дитячий садок ясла на 380 місць", розташований за адресою: м. Кривий Ріг, 102 мкр., № 3. Проте, відповідно до Інформаційної довідки станом на 21.06.2016р., нерухоме майно, яке повинно бути витребувано у [PERSON], перебуває в іпотеці «[PERSON] [PERSON]», згідно договору іпотеки від 27.12.2007 року, укладеного між вказаним банком та [PERSON] 08.12.2016 року між АТ «[PERSON] [PERSON]» та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до якого [PERSON] відступив право вимоги ПАТ «Вектор Банк» до боржників. Також, 08.12.2016 року між Пат «Вектор Банк» та ТОВ ФК «Форінт» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «[PERSON] банк» відступив ТОВ ФК «Форінт» право вимоги до боржників за кредитними договорами. Тому позивач просить визнати недійсним договір іпотеки від 27 грудня 2007 року № 014/03/10/1143/1, укладений між ПАТ « [PERSON] [PERSON]» та [PERSON]; витребувати в ТОВ «ФК Форінт» обєкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць», розташований за адресою: м. Кривий Ріг, 102 мікрорайон, №3 на земельній ділянці 0,1 га (нова адреса: м. Кривий Ріг, вул. 27 партзїзду, 9-б); зняти заборону на відчуження предмету іпотеки - обєкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць», розташований за адресою: м. Кривий Ріг, 102 мікрорайон, №3 на земельній ділянці 0,1 га (нова адреса: м. Кривий Ріг, вул. 27 партзїзду, 9-б). Представник позивача - регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив визнати недійсним договір іпотеки від 27 грудня 2007 року № 014/03/10/1143/1, укладений між ПАТ « [PERSON] [PERSON]» та [PERSON]; витребувати в ТОВ «ФК Форінт» обєкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць», розташований за адресою: м. Кривий Ріг, 102 мікрорайон, №3 на земельній ділянці 0,1 га (нова адреса: м. Кривий Ріг, вул. 27 партзїзду, 9-б); зняти заборону на відчуження предмету іпотеки - обєкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць», розташований за адресою: м. Кривий Ріг, 102 мікрорайон, №3 на земельній ділянці 0,1 га (нова адреса: м. Кривий Ріг, вул. 27 партзїзду, 9-б). Представник відповідача ТОВ ФК Форінт в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що заявлені вимоги у повному обсязі є необґрунтованими, оскільки предметом договору купівлі-продажу від 26.05.1998р. за № 989, який розірваний рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2009 року був обєкт приватизації у вигляді незавершеного будівництва "Дитячий садок ясла на 380 місць", розташований за адресою: м. Кривий Ріг, 102 мкр., № 3 на земельній ділянці 0,1 га., ступінь будівельної готовності дитячого саду-ясла на 380 місць складала 15%. І саме цей обєкт зобовязано [PERSON] повернути позивачеві цим рішенням господарського суду. Також саме цей обєкт витребувано у [PERSON]О відповідно до рішення Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 8 грудня 2011 року. Обєктом договору іпотеки від 27 грудня 2007 року №04/03-03/10/1143/1, який оспорюється позивачем, як зазначено вище, є незакінчена будівництвом нежитлова будівля, готовністю 87% за адресою м. Кривий Ріг, вул. 27 партзїзду , 9-б. Тобто обєкт іпотеки не тотожний обєкту приватизації за розірваним договором купівлі-продажу від 26.05.1998р. за № 989, який підлягає поверненню позивачеві. Та обставина, що адреса м. Кривий Ріг, 102 мкр., № 3 змінена на м. Кривий Ріг, вул. 27 партзїзду , 9-б,не дає підстав вважати, що за цією адресою знаходиться обєкт приватизації за розірваним договором купівлі-продажу, оскільки за вказаною адресою на даний час знаходиться зовсім інший обєкт нерухомості, який і є обєктом іпотеки. Проте ТОВ «ФК «Форінт» не володіє обєктом нерухомості, на яке претендує позивач. ТОВ «ФК «Форінт» є іпотекодержателем майна, і жодним чином не може повернути те майно, яким не володіє. Також зазначає, що вимога про зняття заборони на відчуження предмету іпотеки не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Суди загальної юрисдикції не наділені повноваженнями накладати або знімати заборони на відчуження нерухомого майна. Просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, просив суд застосувати позовну давність, обґрунтовуючи тим, що спори стосовно майна відбуваються з 2007 року, останнє рішення стосовно [PERSON] було винесено 08.12.2011 року. Оспорюваний договір іпотеки було укладено 27.12.2007 року. Інформація в Єдиний державний реєстр прав на нерухоме майно стосовно укладання такого договору була внесена 10.01.2008 року. Даний реєстр є відкритим, і позивач за належної обачності міг знати про існування такого договору. Тому, на момент звернення до суду із даним позовом, позивачем пропущені строки позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Вказані обставини викладені в письмовому запереченні, які додані до матеріалів справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити. В судове засідання 22.03.2018р. не з,явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився, повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Відзив не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явилась, повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Відзив не подала. Представник третьої особи ПАТ [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. В судове засідання 22.03.2018р. не з,явився. Представник третьої особи ПАТ «Вектор Банк» в судове засідання не з,явився, повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (Продавцем) та [PERSON] (Покупцем) було укладено договір купівлі-продажу об,єкта незавершенного будівництва на аукціоні 26 травня 1998 року, за умовами якого Продавець зобов,язався передати у власність Покупця об,єкт незавершенного будівництва - «Дитячий садок-ясла на 380 місць», розташований за адресою: м.Кривий ріг, 102, м-н № 3, а Покупець прийняти об,єкт і сплатити за нього ціну на умовах Договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 989 (а.с.8-9т.1). 12 квітня 2007 року між [PERSON]Й.(Продавцем), від імені якого діяв [PERSON] та [PERSON] (Покупцем) було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого представник Продавця продав, а Покупець купив належну Продавцю незакінчену будівництвом нежитлову будівлю готовністю 46%, розташовану за адресою: м.Кривий Ріг, вул. 27 Партз,їзду, 9-Б. Договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3408 (а.с.92т.2). 16 серпня 2007 року між [PERSON] та його донькою [PERSON] укладено договір дарування, за умовами якого [PERSON] (Дарувальник) подарував, а [PERSON] (Обдаровувана) прийняла в дар належну Дарувальнику незакінчену будівництвом нежитлову будівлю готовністю 46%, розташовану за адресою: м.Кривий Ріг, вул. 27 Партз,їзду, 9-Б. Договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2665 (а.с.93т.2). 27.12.2007 року між АТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] було укладено генеральну кредитну угоду № 014/03-03/10/1143, в рамках якої з відповідачем було укладено два кредитні договори та видано кредити. Для забезпечення виконання зобов,язань за Генеральною кредитною угодою та кредитними договорами між АТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 014/03-03/10/1143/1 від 27.12.2007 року, згідно якого в іпотеку [PERSON] було передано незакінчену будівництвом нежитлову будівлю готовністю 87% за адресою: м.Кривий Ріг, вул.. 27 Партз,їзду, 9-Б (а.с.98-101т.2). Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2009 року позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу обєкта приватизації задоволено. Договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва на аукціоні, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та [PERSON] розірвано. Відповідач зобов,язаний повернути «Дитячий садок-ясла на 380 місць», розташований за адресою: м.Кривий Ріг, 102, м-н № 3, до державної власності (а.с.16-18т.1). 08 вересня 2010 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки (незакінчену будівництвом нежитлову будівлю за адресою: м.Кривий ріг, вул.. 27 Партз,їзду, 9-Б, який належить [PERSON] на користь АТ «[PERSON] [PERSON]» в сумі 2\~594\~472, 11 грн., на підставі якого видано виконавчий лист. 08.12.2016 р. між АТ «[PERSON] [PERSON]» та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого (п.п.2.1, 2.2) ПАТ «Вектор Банк» зобов,язалось передати АТ «[PERSON] [PERSON]» загальну суму фінансування, а АТ «[PERSON] банк [PERSON]» зобов,язувалось відступити ПАТ «Вектор Банк» права вимоги до Боржників (портфельне відступлення прав вимоги) за кредитними договорами згідно реєстру відступлених прав. Права вимоги були відступлені як за основними зобов,язаннями так і за забезпечувальними, а саме були укладені Договір відступлення прав за іпотечними договорами, договорами застави та поруки. 08.12.2016 р. між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ ФК Форінт було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого (п.п.2.1, 2.2) ТОВ ФК Форінт зобов,язалось передати Пат «Вектор Банк» загальну суму фінансування, а ПАТ «Вектор Банк» зобов,язалось відступити ТОВ ФК Форінт права вимоги до боржників (портфельне відступлення прав вимоги) за кредитними договорами згідно реєстру відступлених прав. Права вимоги були відступлені як за основними зобов,язаннями так і за забезпечувальними, а саме були укладені Договір відступлення прав за іпотечними договорами, за договорами застави, за договорами застави, що нотаріально посвідчені й Договір відступлення прав за договорами поруки. На виконання умов факторингу ТОВ ФК Форінт здійснило розрахунок у повному обсязі та було відступлено заборгованість [PERSON] за Генеральною кредитною угодою № 014/03-03/10/1143 ввід 27.12.2007 року, кредитними договорами № 014/03-03/10/1148 ввід 27.12.2007 року та № 014/11-11/006/08 від 26.06.2008 року. 02.02.2017 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ ФК Форінт було укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами і ТОВ ФК Форінт набуло всіх прав на іпотечне майно, яке належало [PERSON] майновому поручителю по зобов,язанням [PERSON] (а.с.212-221т.1, 223-231т.1, 232-239т.1). Згідно архівної справи станом на 31.12.2012р. право власності на нерухоме майно за адресою м.Кривий Ріг, [PERSON] (до перейменування 27 Партз,їзду), буд.9-б зареєстровано 23.01.2007р. в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на ім,я: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу об,єкту незавершеного будівництва на аукціоні, посвідченого 26.05.1998р. [PERSON], приватним нотаріусом Інгулецького міського нотаріального округу Інгулецького району м.Кривого Рогу, реєстр № 989. В результаті укладення договору купівлі-продажу нерухомості, посвідченого 12.04.2007р. [PERSON], приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, реєстр № 3408 право власності перейшло до [PERSON]. Шляхом укладення договору дарування незакінченої будівництвом нежитлової будівлі, посвідченого 16.08.2007р. [PERSON], приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, реєстр № 2665 право власності перейшло до [PERSON] (а.с.89-93т.2). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна щодо об,єкта нерухомого майна від 21.06.2016р., майно - незакінчена будівництвом нежитлова будівля готовністю 87% належить на праві приватної власності [PERSON], на яке накладено арешт (а.с.36-38т.1). При дослідженні в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження № 48140132 по виконанню виконавчого листа виданого на підставі рішення суду від 08.09.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, відкрито постановою державного виконавця Інгулецького ВДВС 15.07.2015 року, що триває по цей час. Постановою державного виконавця Інгулецького ВДВС від 02.09.2015 року, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та оголошено про заборону його відчуження. Проведено опис майна. Здійснено звіт про оцінку майна окремо розташованої нежилої будівлі літ. «А-2», загальною площею 3488,9 кв.м., розташована за адресою Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. 27 Партз,їзду, буд.9б, визначено ринкову вартість об,єкта оцінки для цілей виконавчого провадження. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами. Відповідно до ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Згідно зі ст. 18. Закону України «Про іпотеку» Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити істотні умови. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2011 року договір купівлі-продажу об,єкта незавершеного будівництва між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований в реєстрі № 3408, визнано недійсним. У позовних вимогах про визнання недійсним договору дарування від 16.08.2007р. між [PERSON] та [PERSON] відмовлено у зв,язку з тим, що оспорюваний правочин вчинений після недійсного (а.с.19-20т.1). Заочним рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2011 року витребувано із незаконного володіння [PERSON] на користь держави Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області обєкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць» за адресою м.Кривий Ріг, 102, мікрорайон № 3 (а.с.21-22т.1). Стаття 204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З вказаного видно, що договір іпотеки укладено після правочинів, які визнано недійсними, та з чого випливає, що відповідач не мала право укладати іпотечний договір, оскільки спірне майно їй не належало. Підставою для звернення до суду з цим позовом представник позивача зазначила, що вказані судові рішення, на стадії виконання, вони не можуть бути виконані за існування іпотечного договору та заборони на відчудження майна, і таким чином спірне нерухоме майно немає можливості повернути до фонду державного майна. Таким чином суд зазначає, що дійсно існує спір, та дійсно у позивача виникла необхідність звернення до суду для вирішення цього питання. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, яка містить загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, встановлено, що : 1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Хоча зміст спірного договору іпотеки відповідає вимогам закону щодо змісту іпотечного договору, укладений у встановленій законом формі, передане в іпотеку майно відповідачкою [PERSON] - незакінчена будівництвом нежитлова будівля, готовністю 87% за адресою м. Кривий Ріг, вул. 27 партзїзду, 9-б, відноситься до переліку майна, яке може бути передано в іпотеку, фактично на той час належало їй на праві власності на підставі договору дарування від 16.08.2007 року, якому передували декілька право чинів, та перший з яких визнаний недійсним, що тягне за собою недійсність і договору дарування [PERSON] спірного майна, та відповідно договору іпотеки, оскільки вона не мала права на це майно. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки первісний правочин визнано недійсним, а оспорюваний правочин потребує визнання його недійсним в судовому порядку для можливості виконання попередніх рішень судів у даному загальному спорі, та задля повернення майна у фонд державного майна. Питання, щодо компенсування коштів, які були вкладені у ремонт, реконструкцію будівлі, оскільки на момент перебування у фонді державного майна спірне майно мало готовність 15, 46 %, а на час укладання іпотечного договору 87%, - це може бути предметом окремого позову осіб, що здійснювали такі витрати. Щодо твердження, що такого приміщення, як дитячий садок ясла не існує, та його витребувати неможливо, - суд зазначає, що це залишається тією ж будівлею, але з іншим рівнем готовності, з тією ж адресою. Зазначення того, що [PERSON] є добросовісним набувачем та їй підлягає виплаті компенсація, суд зазначає, що це не є предметом розгляду у даній справі, та може бути предметом окремого позову. Згідно ст.ст. 257, 259, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, подію, яка має неминуче настати. Представник відповідача заявив клопотання про застосування позовної давності. З досліджених доказів видно, що в 2009 році наявне перше рішення суду зі спірних подій, в 2011 році наявні рішення Інгулецького районного суду стосовно спірного нерухомого майна, та з цих рішень видно, що позивачу з цього часу вже було відомо про спірний договір іпотеки, про наявність заборон на відчудження, та з цього моменту до звернення позивача в суд із цим позовом минуло більше ніж 3 роки. Представники позивача не надали жодних пояснень з приводу пропуску строку позовної давності, з приводу поважності причин пропуску цих строків, не просили поновити строки звернення до суду з даним позовом, у зв,язку з чим, суд вважає необхідним відмовити у позові у зв,язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed