Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

15.08.2019 заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту точної площі земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2012 належить земельна ділянка площею 1,8395 га, яка розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявник звернулася до відділу державної реєстрації Радомишльської РДА Житомирської області з метою реєстрації права власності на спадкове майно, однак, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на земельну ділянку, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 093728 вказано невірно площу земельної ділянки, а саме замість «1,3489 га» вказано «1,8395 га». Вказана помилка створює труднощі в розпорядженні належним майном. Сторони у судове засідання не з`явилися, проте надіслали до суду заяви в яких просили суд розглянути справу за їх відсутності. 18.09.2019 через канцелярію суду від представника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській надійшли пояснення на заяву, в яких зазначено, що ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI, який набув чинності 01.01.2013, перерозподілено повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування, тобто ГУ Держгеокадастру у Житомирській області розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Житомирської області уповноважено лише з 01.01.2013. При вирішенні справи, покладається на розсуд суду. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.06.2003 серії ЖТ № 093728, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15.05.2003 № 135, належала земельна ділянка площею 1,8395 га, кадастровий номер 1825087400:07:000:0071, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.6). 08.11.2012 державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Бернацькій Р.В. було видано Свідоцтво право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-1285, на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 1,8395 га, кадастровий номер 1825087400:07:000:0071, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.14). Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ -1809194482019 від 09.07.2019, земельна ділянка з кадастровим номером 1825087400:07:000:0071, розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області має площу 1,3489 га, власником якої є [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2012 (а.с.7-9). Встановлення факту точної площі земельної ділянки має для заявника юридичне значення, оскільки вона має намір розпорядитись належним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Статтями 125-126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявницею, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах Закону, в даному випадку мала місце технічна помилка при зазначенні площі належної спадкодавцю земельної ділянки, що не може бути підставою для обмеження прав [PERSON] у користуванні та розпорядженні належного їй майна. Що ж стосується клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору (а.с.17), суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, заявником сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. за подачу до Радомишльського районного суду Житомирської області заяви про встановлення факту дійсних розмірів і площі земельної ділянки(а.с.1). Згідно п.п. 4 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить у 2019 році 384,20 грн. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про повернення судового збору підлягає задоволенню, оскільки заявником сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved