Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що сторони 5.09.2008 року уклали між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.02.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. З цього часу сторони не проживають разом. Відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання дитини. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісяця з дня звернення її до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 800 грн. щомісяця, так як позивачка знаходиться у відпустці до догляду за дитиною і перебуває у скрутному матеріальному становищі, а відповідач має можливість надавати таку допомогу. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду пояснення частково аналогічні поясненням позивачки, додавши, що позивач працює лікарем ДЗ „Спеціалізована медико-санітарна частина №10 МОЗ України", отримуючи в середньому заробіток за останніх 6 місяців в сумі 1506 грн. 47 коп., а також працює за сумісництвом в ТОВ „Стоматологія „Смайл", отримуючи в середньому 846 грн. 09 коп. щомісяця. Після розірвання шлюбу він надавав позивачці допомогу на утримання дитини по 500 грн. на місяць, а також купував продукти харчування, засоби гігієни, іграшки для розвитку дитини, тощо. Тому відповідач не уникає і не ухиляється від утримання дитини і надає все необхідне для сина. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, то він не має такої можливості її утримувати, так як він утримує своїх непрацездатних батьків і за відрахуванням витрачених коштів на дитини у нього залишається незначна сума для проживання. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Як встановлено в судовому засіданні, сторони 5.09.2008 року уклали між собою шлюб (а.с.5). Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.02.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" - установити у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1176 гривень, з 1 липня - 1207 гривень, з 1 жовтня - 1256 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1032 гривні, з 1 липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень, з 1 липня - 1320 гривень, з 1 жовтня - 1373 гривні. Відповідач [PERSON] працює лікарем ДЗ „Спеціалізована медико-санітарна частина №10 МОЗ України", отримуючи в середньому заробіток за 6 місяців в сумі 1506 грн. 47 коп. (а.с.26; 37), а також працює за сумісництвом в ТОВ „Стоматологія „Смайл", отримуючи в середньому 846 грн. 09 коп. щомісяця (а.с.27; 38), тобто має постійний щомісячний дохід. Однак після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, при цьому дитина залишилась проживати з матір'ю, і відповідач надавав і позивачці допомогу на утримання дитини по 500 грн. на місяць за березень, квітень та травень 2014 року (а.с.28; 39), а також купував продукти харчування, засоби гігієни, іграшки для розвитку дитини, тощо, що підтверджується фіскальними чеками (а.с.29-34). Позивачка не заперечувала про отримання нею вказаних сум та предметів. Однак вона наполягає і бажає отримувати аліменти на утримання сина в судовому порядку. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, наявність у нього на даний час постійного щомісячного доходу та стан, його здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я сина, задовольнити позов частково і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісяця на користь позивачки для утримання дитини з 2.04.2014 року - дня подачі позову до суду до його повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" для дітей такого віку (з 1 січня - 1032 гривні, з 1 липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні), який не є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в решті розміру аліментів необхідно відмовити. Як наголошує ч.2, ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч.2, ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається з матеріалів справи відповідач проживає після розірвання шлюбу в будинку [ADDRESS] (а.с.40) разом зі своїми батьками, які є пенсіонерами за віком (а.с.43), і утримує їх, враховуючи незадовільний стан здоров'я батька (а.с.41-42) та необхідність придбання для нього певної кількості медичних препаратів щомісяця (а.с.44-46). Позивачка ж отримує допомогу по догляду за дитиною від держави до досягнення нею трирічного віку (а.с.9). Враховуючи описані вище обставини, розмір щомісячного доходу відповідача та стягнення в майбутньому з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісяця, суд вважає, що підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3 років в розмірі 800 грн. необхідно відмовити, поскільки сукупний його щомісячний дохід не дає можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial