Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати незаконним та скасувати рішення Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 360-13/2017 від 06.10.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та передачу земельних ділянок у власність [PERSON] ; визнати незаконним та скасувати рішення Старомізунської сільської ради № 497-20/2018 від 15.07.2018 року «Про затвердження детального плану території»; визнати незаконним та скасувати рішення Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 539-24/2018 від 05.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38105488 від 14.11.2017 року щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером: 2622086201:01:005:0956, площею 0,3705 га, розташованої за адресою: Івано-Франківська обл., Долинський р-н, с. Старий Мізунь Вигодської селищної ради, урочище «Селище», власник [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером: 2622086201:01:005:0956, площею 0,3705 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] ; визнати незаконною та скасувати в Державному земельному кадастрі, Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі, Поземельній книзі в паперовій формі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2622086201:01:005:0956, площею 0,3705 га, розташованої за адресою: Івано-Франківська обл., Долинський р-н, с. Старий Мізунь Вигодської селищної ради, урочище «Селище», власник [PERSON] . В обгрунтування позову [PERSON] покликається на те, що він являється користувачем земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1643 га за адресою: Івано- Франківська обл, Долинський р-н, с. Старий Мізунь Вигодської селищної ради, урочище "Скондющина». Вказана земельна ділянка була передана у приватну власність його батькові [PERSON] на підставі рішення Старомізунської сільської ради від 02.12.1993 року. Рішенням Старомізунської сільської ради № 456-17/2012 від 30.12.2012 року дана земельна ділянка передана йому у власність та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності. Одним із суміжних землекористувачів, а саме-земельної ділянки площею 0,3705 га для ведення особистого селянського господарства, був [PERSON] , який помер [INFO] . Навесні 2018 року він звернув увагу на те, що на частині належної йому ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1643 га за адресою: Івано- Франківська обл, Долинський р-н, с. Старий Мізунь Вигодської селищної ради, урочище "Скондющина", яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,3705 га [PERSON] , висаджено саджанці дерев. Він звернувся до матері [PERSON] [PERSON] за поясненнями з цього приводу, яка відповіла, що вони розберуться з даною проблемою. Через декілька днів йому зателефонував батько відповідачки [PERSON] , який в той час перебував у Республіці Чехія і попросив почекати до його повернення, щоб з`ясувати, в чому є проблема та як її вирішити. Наступного ж дня після розмови з [PERSON] він зустрів чоловіка відповідачки [PERSON] , який йому сказав, що нічого про вказану проблему не знає, і йому потрібно будуватись. Під час особистої зустрічі з [PERSON] він повідомив його про те, що нічого змінити не може, тому що не піде проти дітей, які на спірній ділянці розпочали будівництво житлового будинку. Після цього він звернувся зі скаргою на захоплення частини його ділянки до Старомізунської сільської ради. Вказав, що актом від 08.05.2018 року комісії Старомізунської сільської ради встановлено, що при порівнянні площ земельних ділянок, площа його земельної ділянки зменшилась на 293 кв.м. В акті зазначено про те, що при обмірах земельної ділянки [PERSON] та встановленні її меж для приватизації він не був присутній, оскільки експлікацію угідь, акт встановлення та погодження меж земельних ділянок від 10.01.2017 року, акт прийомки-передачі межових знаків від 10.01.2017 року він підписав ще наприкінці 2016 року на прохання батька [PERSON] (його хресної дочки) [PERSON] , свого кума, повіривши йому «на слово». Таким чином, йому стало відомо про те, що внаслідок обману його батьком відповідачки [PERSON] , який, користуючись його довірою та їхніми близькими стосунками, змусив його підписати експлікацію угідь, акт встановлення та погодження меж земельних ділянок від 10.01.2017 року, акт прийомки-передачі межових знаків від 10.01.2017 року технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), на підставі яких було прийнято рішення Старомізунської сільської ради № 360-13/2017 від 06.10.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та передачу земельних ділянок у власність [PERSON] , та рішення Старомізунської сільської ради № 539-24/2018 від 05.11.2018 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 2622086201:01:005:0956 площею 0, 3705 та [PERSON] в [ADDRESS] , а пізніше зареєстровано речове право на вказану земельну ділянку, чим позбавлено частини його земельної ділянки загальною площею 0,0281 га. З метою приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 1643 га за адресою: Івано- Франківська обл, Долинський р-н, с. Старий Мізунь Вигодської селищної ради, урочище «Скондющина» він звернувся до сертифікованого інженера-землеупорядника. Внаслідок проведення геодезичних обмірів та складання плану земельної ділянки за результатами обмірів фактичного користування було визначено площу 0,1656 га, з яких 0,0281 накладається на приватизовану земельну ділянку відповідача [PERSON] . Зазначив, що актом комісії Вигодської селищної ради від 06.12.2019 року встановлено факт захоплення [PERSON] частини належної йому земельної ділянки пл. 0,281 га. Таким чином, через порушення закону відповідачами він не має можливості приватизувати та внести дану належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру, оскільки частина його земельної ділянки захоплена відповідачем - [PERSON] . Вважає дії відповідачки незаконними і такими, що порушують його права, оскільки підписання наведених вище документів ним внаслідок обману не є його вільним волевиявленням. Переконаний, що рішення Старомізунської сільської ради № 360-13/2017 від 06.10.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та передачу земельних ділянок у власність [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню. Ствердив, що в наслідок обману батьком відповідачки [PERSON] , який скористався його довірою та їхніми близькими стосунками, він ще восени 2016 року підписав експлікацію угідь, акт встановлення та погодження меж земельних ділянок від 10.01.2017 року, акт прийомки-передачі межових знаків від 10.01.2017 року технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), на підставі яких було прийнято рішення Старомізунської сільської ради № 360-13/2017 від 06.10.2017. Також зазначив, що в порушення положень діючого на той час законодавства, він, як користувач суміжної земельної ділянки, не був повідомлений виконавцем робіт фізичною особою - підприємцем та відповідачкою про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки площею 0, 3705 та в урочищі "Селище" ("Скондющина") в с. Старий Мізунь - дані про повідомлення його відсутні в матеріалах технічної документації. Вказав, що в порушення приписів законодавства приватним підприємством «Геоукрпроект», та виконавцем робіт [PERSON] , ніяких межових знаків, якими було визначено в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 0, 3705 га в урочищі "Селище" ("Скондющина") в с. Старий Мізунь , взагалі встановлено не було. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було здійснено виконавцем без його присутності як користувача суміжної земельної ділянки або уповноваженої ним особи. Повідомлення виконавця його, як користувача суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) він не отримував взагалі. Таким чином вважає, що в установленому законом порядку земельна ділянка площею 0, 3705 га в рочищі "Селище" ("Скондющина") в с. Старий Мізунь [PERSON] в натурі (на місцевості) не відводилась. Переконаний, що внаслідок цього відбулось включення без його відома частини земельної ділянки, що перебуває у його правомірному користуванні, до складу земельної ділянки, яка на даний час незаконно перебуває у власності відповідачки [PERSON] . Тому у зв`язку з наявністю вказаних вище порушень вимог закону, допущених при виготовленні технічної документації, сільська рада не мала права приймати рішення № 360-13/2017 від 06.10.2017. Рішення Старомізунської сільської ради № 539-24/2018 від 05.11.2018 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 2622086201:01:005:0956 площею 0, 3705 га [PERSON] , цільове призначення якої змінюється із земель «для ведення особистого селянського господарства» на «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» в [ADDRESS] , (виконавець робіт фізична особа-підприємець [PERSON] ) вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки під час прийняття рішення громадські слухання у визначеному законом порядку проведені не були. У відповідь на запит про надання інформації та документів від 24.02.2020 року щодо проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації, а саме при розробленні та затвердженні детального плану території забудови по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельної ділянки пл. 0,3705 га [PERSON] , згідно інформації Вигодської селищної ради від 02.03.2020 року, надано тільки протокол громадських слухань від 29.06.2018 року без надання будь-яких інших, визначених законом документів та інформації про дотримання Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року №555. Окрім того, в матеріалах вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 2622086201:01:005:0956 площею 0, 3705 га [PERSON] , цільове призначення якої змінюється із земель «для ведення особистого селянського господарства» на «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», відсутні акт прийомки-передачі межових знаків, матеріали перенесення меж в натурі з посиланням на те, що вказані процедури були проведені при розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки в натурі пл.0,3705 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Селище" [PERSON] . Оскільки при розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки в натурі пл.0,3705 га для ведення особистого селянського господарства, були допущені порушення вимог закону (погодження меж, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було здійснено виконавцем без його присутності, переконаний, що вказаний проект землеустрою не відповідає закону і не може слугувати підставою для прийняття радою рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 2622086201:01:005:0956 площею 0, 3705 га [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник згідно ордеру серії ІФ №002495 від 09.09.2019 та договору про надання правової допомоги №15 від 09.09.2019 (а.с.38-39) адвокат Давимука В.Я. заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник згідно ордеру серії ІФ №074040 від 29.04.2020 та договору про надання правової допомоги від 29.04.2020 (а.с71-72) адвокат Керніцький В.М. у судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю. В судовому засіданні представники відповідача Вигодської селищної ради Долинського району згідно довіреностей (а.с.69-70) [PERSON] та [PERSON] також заперечили щодо позову, просили відмовити в його задоволенні. 11.03.2020 відповідно до ухвали Долинського районного суду прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Відповідачам запропоновано подати відзив на позов в строк до п"ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, якими вони скористалися. 25.03.2020 представник відповідача Вигодської селищної ради подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до рішення 7 сесії сьомого скликання Старомізунської сільської ради від 22.12.2016 року №215-7/2016 [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0.3705 га для ведення особистого селянського господарства в с.Старий Мізунь ур."Селище". Згідно матеріалів справи технічна документація із землеустрою щодо погодження (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,3705 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON] виготовлена 10.01.2017 року ПП «Геоукрпроект». Зважаючи на це, Старомізунською сільською радою на сесії було прийнято рішення від 06.10.2017 року №360-13/2017 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та передачу земельних ділянок у власність [PERSON] , яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,3705 га для ведення особистого селянського господарства в с.Старий Мізунь ур."Селище" та передано у власність [PERSON] на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відмовлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розробленої ПП «Геоукрпроект» (а.с.43). 06.04.2020 відповідачка [PERSON] подала відзив на позов, згідно якого вимоги, які викладені в позовній заяві, не визнає повністю як такі, що є необгрутованими та безпідставними, виходячи із наступного. Рішенням Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 25.12.1997 року земельну ділянку площею 0,3705га передано у користування її дідусеві [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, який помер у 2014 році. Дана земельна ділянка мала свої чітко визначені межі, нею користувалася їхня родина та постійно обробляли її. Жодних претензій із сторони сусідніх землекористувачів про порушення меж даної земельної ділянки не поступало, ніхто не звертався ані до них, ані в органи місцевого самоврядування. Рішенням Старомізунської сільської ради від 22.12.2016 року № 215-7/2016 їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж цієї ж земельної ділянки площею 0.3705га для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Старомізунської сільської ради від 06.10.2017 року № 360-13/2017 « Про надання у власність (користування) земельної ділянки пллощею 0,3705га в урочищі "Селище" ("Скондющина") в с. Старий Мізунь» передано у їй власність. Також рішенням Старомізунської сільської ради від 25.05.2018 року № 461/17/2018 їй надано дозвіл на розробку проекту детального плану забудови в [ADDRESS] ,б, площа земельної ділянки 0,3705га. Рішенням Старомізунської ради від 15.07.2018 року № 497-20/2018 затверджено детальний план території із забудові по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельної ділянки площею 0,3705га в урочищі Селище (Скондющина ). Рішенням Старомізунської сільської ради від 05.11.2018 року № 539-24/2018 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 2622086201:01:005:0956 площею 0.3705га [PERSON] , цільове призначення якої змінюється із земель «для ведення особистого селянського господарства» на «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Також зазначила, що відведення їй земельної ділянки площею 0,3705га здійснювалось не інакше, як по межі земельної ділянки, яка належала її дідусеві [PERSON] та впродовж багатьох років він та його родина безперешкодно нею користувалася. У матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що раніше були порушені межі користування земельною ділянкою, зокрема ті, які межують позивачем. Вказала, що до позовної заяви не долучено доказів і такі не надані позивачем про те, що при прийнятті рішень Старомізунською сільською радою мало місце порушення актів земельного законодавства при прийнятті рішень та порушувалися його, позивача, права саме як землекористувача спірної земельної ділянки. В позовній заяві позивач посилається на те, що він з метою приватизації земельної ділянки площею 0,1643 га за адресою Івано-Франківська область Долинський район с. Старий Мізунь Вигодської селищної ради урочище «Скондющина» звернувся до сертифікованого землевпорядника і внаслідок геодезичних обмірів та складання плану земельної ділянки за результатами обмірів було визначено площу у розмірі 0,1656га, із яких нібито 0,0281 накладається на приватизовану її земельну ділянку. Вважає, що таке твердження є надуманим та безпідставним, тому що в порушення ст. 118 ЗК України позивач, нехтуючи зверненням до органу місцевого самоврядування та неподавши заяву про намір приватизувати земельну ділянку відповідної площі, самовільно виявив бажання звернутися до земельної організації для проведення проектно-пошукових робіт. Зазначила, що посилання позивача на виготовлений інженером - землевпорядником нібито документу із землеустрою погодження меж земельної ділянки не є тим доказом, що свідчить про порушення сільською радою актів цивільного законодавства при прийнятті оспорюваного рішення. Чинне законодавство України надає можливість усім громадянам, у користуванні яких є відповідні земельні ділянки, здійснити їх приватизацію. Відповідно, якщо [PERSON] не користувався земельною ділянкою, то і відсутні правові підстави для надання йому у власність певної земельної ділянки, а процедуру отримання у власність земельної ділянки слід здійснювати у визначеному законом порядку. Для захисту свого права вона змушена була звернутися до адвоката за наданням правової допомоги, витрати становитимуть орієнтовно більше 8000 ( восьми тисяч ) грн., які просить стягнути із позивача. Також просить відмовити [PERSON] у задоволенню позовних вимог повністю за безпідставністю таких (а.с.45-46). 06.05.2020 представник відповідача державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Долинської районної адміністрації Даниляк В.В. також подала відзив на позов, в якому зазначила, що ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, вважає позовну заяву необґрунтованою відносно визнання незаконними дії державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Даниляк В.В. щодо проведення реєстрації 09.11.2017 р., номер запису про право власності 23340835 та скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно за [PERSON] виходячи з наступного. Так, у листопаді 2017 року до центру надання адміністративних послуг Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області звернулася громадянка [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, а саме земельна ділянка з кадастровим номером 2622086201:01:005:0956, розташована за адресою [ADDRESS] . Передача майна у власність підтверджувалась рішенням органу місцевого самоврядування від 06 жовтня 2017 року, реєстраційний номер 360-13/2017, підписаним сільським головою Р.Сащин. Під час формування та реєстрації заяви щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримуються відомості Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку, утому числі з метою перевірки її кадастрового номера щодо його наявності та автентичності, а також з метою встановлення наявності відомостей про власників, користувачів такої земельної ділянки, перенесених з державного реєстру земель, що містяться в Державному земельному кадастрі, та відповідності таким відомостям про власників, користувачів відомостей, зазначених заявником у заяві. Відповідно до п. 812 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органумісцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування. Ч.2. ст.22 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначеного відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Таким чином, реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] було проведено відповідно до чинного законодавства. В задоволенні позовної заяви [PERSON] частині визнання незаконними дії державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Даниляк В.В. щодо проведення реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2622086201:01:005:0956 за [PERSON] просила відмовити та залучити її як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предметспору (а.с.55-57) . 06.05.2020 позивачем на адесу суду скеровано заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просить накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером: 2622086201:01:005:0956, площею 0,3705 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , до набрання законної сили рішенням суду та заборонити [PERSON] та іншим особам здійснювати будь-які дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером: 2622086201:01:005:0956, площею 0,3705 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , до набрання законної сили рішенням суду (а.с.59-60). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2020 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Замінено процесуальний статус Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Долинської районної держаної адміністрації Івано-Франківської області Даниляк Вікторії Василівни з відповідача на третю особу без самостійних вимог щодо предмету спору. Роз`яснено третій особі, яка залучена до участі у справі, її право ознайомитися з матеріалами справи, а також надіслати (надати) до суду пояснення щодо позову протягом трьох днів з дня одержання копії цієї ухвали. 06.05.2020 відповідно до ухвали Долинського районного суду заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером: 2622086201:01:005:0956, площею 0,3705 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , до набрання законної сили рішенням суду та заборонено [PERSON] та іншим особам здійснювати будь-які дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером: 2622086201:01:005:0956, площею 0,3705 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , до набрання законної сили рішенням суду. 30.07.2020 позивачем подано письмові пояснення, відповідно до яких останній вказав, що [PERSON] ніколи не була користувачем спірної земельної ділянки, чого вона не заперечувала й в судовому засіданні 26.05.2020. Отже, право отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі має лише її користувач. Таким чином, [PERSON] повинна була звернутись до ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З огляду на наведене, надання дозволу Старомізунською сільською радою [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,3705 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Селище відповідно до рішення Старомізунської сільської ради від 22.12.2016 року № 215-7/2016 є протиправним (а.с.82-83). Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши надані докази у повній сукупності, вважає що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних міркувань : Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Старомізунської сільської ради Долинського району № 456-17/2012 від 30 грудня 2012 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с.Старий Мізунь урочище "Селище" ("Скондівщина") площею 0,1643 га рілля (а.с.15). З матеріалів справи вбачається про те, що Актом комісії Старомізунської сільської ради від 08.05.2018 року встановлено, що площа земельної ділянки відповідачки [PERSON] збільшилась на 36 кв.м., а ділянка позивача [PERSON] зменшилась на 293 кв.м. Також комісія прийшла джо висновку, що встановити межу між суміжними ділянками [PERSON] та [PERSON] вольовим методом немає можливості і схилити їх до згоди теж неможливо, а влаштувати виїзд на дорогу можливо тільки за згоди власника приватизованої земельної ділянки [PERSON] (а.с.29). Разом з тим позивачем долучено до матеріалів справи повідомлення Вигодської селищної ради №1492(1)02-14 від 06.12.2019 на його заяву від 08.10.2019 №К-696 щодо погодження межі земельної ділянки загальною площею 0,1645га в урочищі "Селище" ("Скондющина") с.Старий Мізунь зі сторони межівника [PERSON] , з якого встановлено про те, що межі земельної ділянки в документації погоджено суміжним землекористувачем [PERSON] (а.с.31). З метою приватизації земельної ділянки позивач [PERSON] звернувся до сертифікованого інженера-землевпорядника, що є виконавцем робіт із землеустрою. Фізичної особою-підприємцем [PERSON] була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в с.Старий Мізунь урочище "Селище" ("Скодівщина") Долинського району Івано-Франківської області (а.с.34). Згідно кадастрового плану земельної ділянки вбачається про те, що за результатами обмірів визначено площу земельної ділянки в розмірі 0,1656 га, з яких 0,0281 га накладається на приватизовану земельну ділянку відповідачки [PERSON] за кадастровим номером 2622086201:01:005:0956 (а.с.35). В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Старомізунської сільської ради № 215-7/2016 від 22.12.2016 року відповідачці [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Селище", так як вказаною земельною ділянкою користувався її дід [PERSON] . Згідно із рішенням Старомізунської сільської ради № 360-13/2017 від 06.10.2017 року [PERSON] передано у власність (користування) земельну ділянку площею 0,3705 в урочищі "Селище" ("Скондющина"), що в с. Старий Мізунь (а.с.20). Рішенням Старомізунської сільської ради № 497-20/2018 відповідачці [PERSON] затверджено детальний план території забудови по [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельної ділянки пл. 0, 3705 га в урочищі "Селище" ("Скондющина") в с. Старий Мізунь (а.с.26). На підставі рішення Старомізунської сільської ради № 539-24/2018 від 05.11.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 2622086201:01:005:0956 площею 0, 3705 га [PERSON] , цільове призначення якої змінюється із земель «для ведення особистого селянського господарства» на «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» в [ADDRESS] (а.с.27). Як на підставу порушення його прав, позивач [PERSON] покликається на те, що відповідачка [PERSON] , при розробленні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж своєї земельної ділянки і отриманні такої у приватну власність, не погодила з ним межі своєї земельної ділянки, що призвело до порушення розміру і конфігурації належної йому земельної ділянки площею 0,1643 га. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Залежно від установленого, суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10.01.2017 вбачається, що межі земельної ділянки площею 0,3705 га, яка знаходиться с.Старий Мізунь урочище "Селище", закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка (дерев`яними стовпами) у кількості 7 штук. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок жодних претензій до існуючих меж не заявлено, про що свідчий підпис позивача [PERSON] (а.с. 19). Актом встановлення та погодження зовнішніх меж земельних ділянок, передачі на збереження довгострокових межових знаків від 10.01.2017 встановлено узгодження земельної ділянки [PERSON] ( [PERSON] ) із суміжними землекористувачами, зокрема з позивачем [PERSON] (а.с.18). Таким чином на підставі рішення Старомізунської сільської ради №215-7/2016 від 22.12.2016 [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства (а.с.17). Згідно з положеннями статті 55 Закону № 858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьомустаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18). Щодо твердження позивача [PERSON] про те, що він не погоджував меж земельної ділянки відповідачці, то суд зазначає, що акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10 січня 2017 року є частиною технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельну ділянку у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію, на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. У той же час, непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є саме по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність. Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі коле її суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові № 346/4408/15-ц від 18.04.2018 року, яка є обов`язковою для врахування судами України. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 14 статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності. Водночас відповідно до прецедентної практики Європейської суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна. Таким чином, суд доходить висновку, що твердження позивача [PERSON] про не повідомлення його про час виконання робіт із встановленням меж земельних ділянок не може слугувати підставою для відмови відповідачки [PERSON] на отримання земельної ділянки у власність і не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки відповідачкою, в тому числі і прийняття відповідних рішень органом місцевого самоврядування. Той факт, що акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, акт встановлення та погодження меж земельних ділянок від 10 січня 2017 року, а також експлуатацію угідь позивач [PERSON] підписав під тиском і шляхом обману зі строни відповідачки [PERSON] не доведені жодним доказом, натомість спростовані відповідачами та свідками у судовому засіданні, а відтак не є підставою для того, щоб вважати прийняті Старомізунською сільською радою рішення про приватизацію відповідачкою [PERSON] земельної ділянки незаконними. Відмовляючи позивачу в задоволенні первісної позовної вимоги, суд вважає, що інші позовні вимоги є похідними та не підлягають до задоволення. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює спеціалістом відділу земельних відносин Вигодської селищної ради. 10.01.2017 року він був в складі комісії по встановленню меж. Чи були довгострокові межові знаки йому невідомо, межі не були погоджені через відсутність розмірів земельної ділянки. Він був головуючим на громадських слуханнях. На громадських слуханнях були присутні голова сільської ради, секретар та депутати. Про те, що він керує громадськими слуханнями йому сказав голова. Про громадські слухання було розміщено оголошення на дошці оголошення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є суміжником земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Ділянками користувалися батьки [PERSON] і дід [PERSON] . Він є сусідом справа ділянки, протягом кількох років, він особисто, зі згоди користувача її обробляв. Ділянка була в користуванні в батька позивача. Межі ділянок йому показували тодішні землекористувачі. Коли була комісія він показував їм орієнтовані межі. На ділянці існували межі природні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона попередній землевпорядник. Про проведення обмірів земельної ділянки [PERSON] її повідомлено не було, при обмірі і встановленні меж ділянок вона присутня не була, оскільки в той час не працювала. Раніше між сторонами спорів з приводу меж земельних ділянок не існувало. Свідок [PERSON] зазначив, що він є чоловік відповідачки, та пояснив, що замір земельної ділянки проводився за межами, які були встановлені в 1993 році. Суміжна ділянка на його думку протягом останніх чотирьох років не використовувалася. Межі земельної ділянки після проведення обмірів підписав позивач без жодних зауважень. Претензії у позивача виникли тоді, коли він з дружиною почали використовувати земельну ділянку для проведення будівництва. Про проведень громадських слухань щодо зміни цільового призначення йому нічого невідомо. При проведення обмірів була присутня землевпорядник сільської ради [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є бабуся відповідачки. Раніше користувачем ділянки був її чоловік, який помер в 2014 році. Після смерті чоловіка земельна ділянка перейшла в користування її внучці - відповідачці. Межі ділянок встановлювалися в 90-х роках. Свідок [PERSON] вказав, що є батьком відповідачки. Користувачем земельної ділянки був [PERSON] . Після його смерті земельну ділянку надали в користування його дочці - відповідачці. Межові знаки були природні. Спеціальних межових знаків не існувало, земельною ділянкою користувалися в довільній формі. Погодив межі земельної ділянки позивач добровільно. Раніше між ними були добросусідські відносини. Вони з позивачем є кумами і були друзями. Щоб уникнути конфлікту позивачу надали частину ділянки для заїзду. Позивач згодом запропонував йому придбати його земельну ділянку за ціною 50 євро за сотку. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Вигодської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Долинської районної держаної адміністрації Івано-Франківської області Даниляк Вікторія Василівна, про скасування рішень Старомізунської сільської ради Долинського району та рішень про державну реєстрацію земельної ділянки, слід відмовити.

Outcome: dismissed