Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

19.03.2019 Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з останнього на свою користь кошти в сумі 5022,73 грн. - сума страхового відшкодування та судові витрати у розмірі 1921 грн., а всього 6943,73 грн. У обґрунтування позову, вказує на те, що 30.09.2016 року о 10 год. 15 хв. в м.Києві на пр-ті Ватутіна, 16, [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos державний номер [NUMBER] , здійснив виїзд на головну дорогу з другорядної, чим створив аварійну обстановку, а саме змусив [PERSON] , водія автомобіля Toyota Camry державний номер [NUMBER] різко змінити швидкість та виконати екстренне гальмування. В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини [PERSON] підтверджується постановою Деснянського районного суду м.Києва від 31.10.2016, якою останнього визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП. Цивільну відповідальність водія автомобіля ЗАЗ Lanos державний номер [NUMBER] на момент ДТП , було застраховано ПП "Крес" в ПрАТ СК « ПЗУ Україна» за полісом АІ/8673426. Згідно з Звітом №3237/16 про визначення вартості матеріального збитку, складеним ТОВ "СОС Сервіс Україна" та страховим актом №UA2016100300005/L02/03 від 06.01.2017 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" сплатила страхове відшкодування в розмірі 5022,73 грн. Відповідач не повідомив позивача про настання страхової події своєчасно. Про наявність поважних підстав дій страховику невідомо. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою суду адресою. Окрім цього, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), однак в судові засідання такий не з`являвся. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Матеріалами справи встановлено, що постановою Деснянського районного суду м.Києва від 31.10.2016 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова винесена з тих підстав, що 30.09.2016 року о 10 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos державний номер [NUMBER] , в м.Києві на пр-ті Ватутіна, 16, здійснив виїзд на головну дорогу з другорядної, чим створив аварійну обстановку, а саме змусив водія [PERSON] , який керував автомобілем марки Toyota Camry державний номер [NUMBER] різко змінити швидкість та виконати екстренне гальмування. Своїми діями [PERSON] порушив п.10.3 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені у адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Цивільну відповідальність водія автомобіля ЗАЗ Lanos державний номер [NUMBER] на момент ДТП , було застраховано ПП "Крес" в ПрАТ СК « ПЗУ Україна» за полісом АІ/8673426., за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме : автомобіля ЗАЗ Lanos державний номер [NUMBER] . Згідно страхового акту №UA2016100300005/L02/03 від 06.01.2017 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" сплатила страхове відшкодування в розмірі 5022,73 грн. Відповідно до платіжного доручення №49530 від 10.01.2017 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодовано [PERSON] 5022,73 грн. Відповідно до регресної вимоги №1151-08/17 від 10.08.2017 року представником ТОВ "Бізнес Ассіст", яке діє на підставі договору доручення №1-2014 від 01.07.2014 року, на адресу відповідача було направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, однак, така повернута у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки позивач виплатив грошові кошти, він має право звернутися до відповідача з позовом про стягнення відшкодованих, понесених страховиком збитків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved