Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

26 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Микитівська дистанція колії ДП «Укрзалізниця», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області про зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона працює в Державному підприємстві «Донецька залізниця» (далі - ДП «Донецька залізниця») на посаді чергової по переїзду 3 розряду дільниці з поточного утримання колії №1 та входить до штату відокремленого підрозділу «Микитівська дистанція колії» ДП «Укрзалізниця». 18 червня 2015 року о 23 годині 40 хвилин під час перебування на робочому місці при виконанні трудових функції з нею стався нещасний випадок, про який було повідомлено чергову по станції Сіль та дорожнього майстра. Відповідач відповідно до вимог ст.171 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці», Постанови Кабінету Міністрів №1232 від 30 листопада 2011 року «Про порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» вимог законодавства не виконав, не створив повноважну комісію з розслідування вказаного нещасного випадку й не склав акти за формою Н-5 та акт за формою Н-1 відповідно до чинного законодавства. 03 вересня 2015 року відповідач вручив їй акти за формою Н-1 та Н-5, які датовані 25 червня 2015 року та 24 червня 2015 року відповідно, які за змістом та формою не відповідають законодавству України та складені неповноважною комісією, яка створена всупереч законодавству України. Дані акти складені без участі представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області за місцезнаходженням підприємства, участь якого у складанні відповідних актів згідно з п.11 Порядку є обовязковою. Разом з тим зі змісту вказаних актів вбачається, що вони створені комісією, призначеною відповідно до рішення незаконного утворення «Донецька Народна Республіка», а відтак є нікчемним та не породжують жодних прав та обовязків. Порушення ДП "Донецька залізниця" обов'язку щодо створення повноважної комісії та складання актів за формою Н-1 та Н-5 відповідно до чинного законодавства України унеможливлює: її звернення до МСЕК для встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності; розгляд Фондом питання про здійснення їй страхових виплат, повязаних з нещасним випадком на виробництві; виплату вказаних сум. Таким чином, відповідачем порушені права позивачки щодо розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався з нею, що унеможливлює складання актів за формою Н-1 та Н-5 відповідно до чинного законодавства, внаслідок у неї відсутні правові підстави на отримання належних їй страхових виплат. Тому, позивачка звернулась до суду, оскільки її права підлягають захисту шляхом зобовязання відповідача створити законну та повноважену комісію з розслідування нещасного випадку та складання у відповідності до чинного законодавства України актів за формою Н-1 та Н-5. Також просила поновити строк звернення до суду з даним позовом. У подальшому неодноразово уточнюючи позовні вимоги, позивачка змінила коло учасників процесу, а саме предявила позов до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Державного підприємства «Донецька залізниця», треті особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області, Головне Управління Держпраці Донецькій області та просила: - визнати причини звернення до суду з даним позовом поважними; - зобов'язати ПАТ "Українська залізниця" утворити відповідно до чинного законодавства України комісію для проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався з нею, із залученням представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області; - зобов'язати ПАТ "Українська залізниця" скласти відповідно до чинного законодавства України акт проведення нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, за формою Н-5 щодо нещасного випадку на виробництві, який стався з нею із залученням представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області; - зобов'язати ПАТ "Українська залізниця" скласти відповідно до чинного законодавства України акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 щодо нещасного випадку на виробництві, який стався з нею із залученням представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області; - вирішити питання про судові витрати. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Державного підприємства «Донецька залізниця», треті особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області, Головне Управління Держпраці Донецькій області, про зобовязання вчинити певні дії - відмовлено. Не погодившись з рішенням суду позивачка [PERSON] через свого представника [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає наступне: - суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних зазначив, що відповідач ПАТ «Українська залізниця» не є належним відповідачем, але даний висновок суду не відповідає чинному законодавству, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців 21 жовтня 2015 року вчинено запис в реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи ПАТ «Українська залізниця», де зазначено що це підприємство є правонаступником ДП «Донецька залізниця»; - необґрунтованим є посилання суду першої інстанції, що майно підприємств залізничного транспорту загального користування, яке розміщено на території проведення антитерористичної операції, не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця», оскільки предметом позову у даній справі є не майно відповідача, а зобовязання вчинити певні дії щодо проведення розслідування нещасного випадку; В судове засідання не зявилися представники відповідача Державного підприємства «Донецька залізниця», третьої особи Головне Управління Держпраці Донецькій області, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать телефонограма в матеріалах справи, яка зареєстрована у журналі телефонограм за № 2828 (а.с.146 Т.2). До апеляційного суду надійшла заява від третьої особи Головне Управління Держпраці Донецькій області про розгляд справи за його відсутності (а.с.162 Т.2). Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. У судовому засідання апеляційної інстанції позивачка [PERSON] та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Представники відповідача ПАТ «Українська залізниця» та представники Фондів соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області та м. Артемівську Донецької області просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вислухавши суддю - доповідача, позивачку [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача ПАТ «Українська залізниця», представників відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови « Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2015 року о 23 годині 40 хвилин під час перебування на робочому місці на виконання трудових функції з позивачкою [PERSON] стався нещасний випадок. Відповідно до копії актів за формою Н-1 та Н-5, які датовані 25 червня 2015 року та 24 червня 2015 року у графі «найменування та місцезнаходження підприємства, де стався нещасний випадок» зазначено Микитівська дистанція путі «Державне підприємство» Донецька залізнична дорога Донецька Народна Республіка (а.с.9-12 Т.1). Зі змісту листа Артемівської центральної районної лікарні за №2445 від 09 грудня 2015 року вбачається, що [PERSON] зверталася до травматологічного пункту Артемівської центральної районної лікарні запис №4880 по журналу звернень у травмпункт 19 червня 2015 року о 01.30 годині, зі слів якої 18 червня 2015 року о 23 годині 40 хвилин під час обходу свого периметру переїзду №469 підвернула ногу і впала. Їй встановлено діагноз: закритий перелом обох щиколоток, розрив дистального міжгомілкового синдесмозу, підвивих стопи назовні і вкінці та госпіталізована до травматологічного відділення, виписана 22.06.2015 рекомендовано оперативне лікування, При цьому, про даний випадок повідомлені: міський відділ міліції, фонд соціального страхування, повідомлення прийняв експерт Єрьоменко. На лист Микитівської дистанції колії від 19 червня 2015 року №181/335 видане повідомлення №14 про тяжкість виробничої травми. На паперовому носії передано повідомлення в районне управління праці (т.1, а.с.80). З копії листків непрацездатності вбачається, що позивачка [PERSON] перебула на лікуванні з діагнозом: закритий перелом обох щиколоток зі зміщенням, розрив ДМБС правої гомілки, причина непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його наслідки у період з 19 червня 2015 року по 27 вересня 2015 року (а.с.13-19 Т.1). З витягу з Єдиного реєстру державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Державне підприємство "Донецька залізниця" (код ЄДРПОУ:01074957) знаходиться за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, 68, відокремленим підрозділом якої, зокрема, є Микитівська дистанція колії "Державного підприємства "Донецька залізниця"; 01075193, Донецька область, м. Горлівка, вул. Бубнова, 32 та з 25 листопада 2014 року перебуває в стані припинення (а.с.226-233 Т.1). Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником «Державного підприємства «Донецька залізниця» (а.с.52-66 Т.2). Зі Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України» від 2 вересня 2015 року №735 Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворено відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (п.1). Товариство є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту» (п.2) (а.с.186-205 Т.1). Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання вчинити певні дії, обґрунтовано виходив з того, що відповідач ПАТ «Українська залізниця» не є належним відповідачем. Відповідно до ст.37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" визначені правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі Товариство). Згідно зі ст. 2 вказаного Закону утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Згідно з положеннями ст. 107 ЦК України, якою закріплено порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу). Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб правонаступників. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", вирішено утворити публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1. За змістом пунктів 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200, проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються) та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця". Разом з тим, в п.п.4 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з подальшими змінами, визначено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 Постанови КМ № 604 від 12 листопада 2014 року (а.с.147-158 Т.2). У п.1 ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що під час проведення інвентаризації та оцінки майна: необхідно сформувати окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобовязань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобовязань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку надавалася фінансова звітність; сформувати окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України; У п.2 ч.2 цієї Постанови зазначено, що після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно із законодавством (а.с.159 Т.2). Згідно із ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Юридична адреса відокремленого підрозділу «Микитівська дистанція колії" Державного підприємства "Донецька залізниця" є Донецька область, м. Горлівка, вул. Бубнова, 32, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, тому ДП «Донецька залізниця» в частині зазначеного відокремленого підрозділу не бере участь в процедурі реорганізації та правонаступництва ПАТ «Укрзалізниця». Отже, майно відокремленого підрозділу «Микитівська дистанція колії" Державного підприємства "Донецька залізниця" (активи, власний капітал та зобовязання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця». Крім того, відповідно до витягу з протоколу №1 засідання правління ПАТ «Українська залізниця» від 21 жовтня 2015 року «Про організаційні питання проведення першого засідання правління ПАТ «Українська залізниця» та затвердження його порядку денного, визначення попередньої дати початку фінансово господарської діяльності», визначено, що датою початку фінансово господарської діяльності ПАТ «Українська залізниця» є 01 грудня 2015 року (а.с.137 Т.2) Згідно з витягу з протоколу №6 засідання правління ПАТ «Українська залізниця» від 26 листопада 2015 року «Щодо прийняття рішення про створення регіональної філії «Донецька залізниця» зазначено, що про створення регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та визначити місце її розташування м. Красний Лиман, вул. Кірова,22 (а.с.138). Як у суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції представник відповідача ПАТ «Українська залізниця» стверджував, що на даний час є два підприємства, які є юридичними особами ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Українська залізниця» згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відокремлений підрозділ «Микитівська дистанція колії ДП «Донецька залізниця» (в штаті якого перебувала позивачка), знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, а тому ДП «Донецька залізниця» в частині зазначеного відокремленого підрозділу не бере участь в процедурі реорганізації та правонаступництва ПАТ «Укрзалізниці». Інвентаризація майна відокремленого підрозділу «Микитівська дистанція колії ДП «Донецька залізниця» в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 не проводилась, передавальні акти не складалися і не затверджувалися, отже майно та майнові права і зобовязання ДП «Донецька залізниця» в частині відокремленого підрозділу «Микитівська дистанція колії» не увійшли до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця». ДП «Донецька залізниця» разом з відокремленим підрозділом «Микитівська дистанція колії» продовжує функціонувати на непідконтрольної території, як окрема юридична особа, не виключена з ЄДРПОУ, тому ДП «Донецька залізниця» володіє повною правоздатністю та самостійно має нести відповідальність як сторона у справі в трудових правовідносинах із працівниками. Представник також зазначив, що датою початку фінансово господарської діяльності ПАТ «Українська залізниця» є 01 грудня 2015 року та створена регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка не є юридичною особою і визначено місце її розташування м. Красний Лиман. Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог зобовязання вчинити певні дії, оскільки відповідач ПАТ «Українська залізниця» є неналежним відповідачем у справі, є законним і обґрунтованим, а саме ПАТ «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обовязків до ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 р. № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції. Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі, поновив позивачки строки звернення до суду, визнавши їх поважними посилаючись на вимоги ст.233 КЗпП України. Але, колегія апеляційного суду з таким висновком суду не погоджується. Відповідно до вимог ст.234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Строки можуть бути поновлені судом при наявності поважних причин. Пропуск строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, який допустив працівник або власник, не є підставою для відмови в прийнятті позовної заяви (заяви). При пропуску місячного, тримісячного та річного строків, встановлених ст. 233 КЗпП, суд при розгляді трудового спору повинен з'ясувати всі обставини справи. При необґрунтованості вимог працівника або власника по суті суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог саме з цієї підстави. Якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановлений ст. 233 КЗпП, пропущено без поважних причин, суд також відмовляє у позові, але вже з інших мотивів: у зв'язку з пропуском встановленого строку. При обґрунтованості позовних вимог і пропуску строку з поважних причин строк для звернення до суду поновлюється, а позовні вимоги задовольняються. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд прийшов до висновку, що відповідач є неналежним відповідачем по справі, тому вимоги позивачки є необґрунтованими. Отже, відповідно до вимог ч.1 ст.234 КЗпП України, суд першої інстанції зобовязаний був відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог саме з цієї підстави не поновлюючи пропущені строки звернення до суду. Виходячи з вимог закону, апеляційний суд, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині поновлення строку звернення до суду підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні в цій частині. Доводи апеляційної скарги, про те що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог прийнятий в порушенні чинного законодавства, оскільки згідно з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, проведена державна реєстрація юридичної особи ПАТ «Українська залізниця», де зазначено що це підприємство є правонаступником ДП «Донецька залізниця», є необґрунтованим оскільки вказані факти були предметом дослідження суду першої інстанції, їм була дана належна правова оцінка. Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, про відсутність зобовязань відповідача вчинити певні дії щодо складання актів через не передачу майна є необґрунтованим, оскільки ПАТ «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, через не завершення процедури реорганізації підприємств відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 р. № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Outcome: partial