Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

11.04.2017 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку магазину промислових товарів, складських приміщень, ларька, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В ході судового розгляду справи позивач уточнила заявлені позовні вимоги та просить суд: - у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку магазину промислових товарів, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку магазину промислових товарів, розташованого за адресою: [ADDRESS], із виплатою йому грошової компенсації у розмірі 600000,00 грн.; - визнати за [PERSON] право власності на магазин промислових товарів, розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 02.09.1995 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Під час шлюбу сторони за спільні кошти побудували магазин промислових товарів, який позивач має намір поділити. Поділити майно шляхом укладення договору сторонам не вдалося. У зв'язку з тим, що сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна позивач звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Зазначила, що в якості грошової компенсації сплатила відповідачу 600000,00 грн. за 1/2 частку магазину промислових товарів за його згодою. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Просила мирову угоду, надану сторонами раніше не затверджувати та не розглядати, про що надала відповідну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень визнав, проти їх задоволення не заперечував. Також не заперечував проти розгляду справи в загальному позовному провадженні без затвердження складеної мирової угоди, про що надав відповідну письмову заяву. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.09.1995 року, відповідно до актового запису про шлюб №656, складеного Херсонським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2011 року власником магазину промислових товарів за адресою [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідач не спростовував ту обставину, що вказаний магазин промислових товарів було придбано в період шлюбу з позивачем за спільні кошти, та він є спільним майном подружжя. Позивачем до суду надано заяву про затвердження мирової угоди між сторонами від 05.09.2017 року. Враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, суд погоджується з тим, що відсутня необхідність затверджувати раніше подану сторонами мирову угоду. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що магазин промислових товарів набутий сторонами за час шлюбу - він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, зробленого ПП "Вікторія-Експерт" станом на 24.04.2017 року ринкова вартість магазину промислових товарів складає 466143,00 гривень. Судом встановлено, що позивачем сплачено відповідачу за його згодою 600000,00 грн. в якості грошової компенсації за 1/2 частку магазину промислових товарів, що підтверджується письмовою заявою його представника від 04.10.2018 року. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом припинення права власності Відповідача на 1/2 частку магазину промислових товарів, визнання за позивачем права власності на магазин промислових товарів, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial