Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначили, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.06.2008 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.03.2018 має заборгованість - 117000 грн., яка складається з наступного: 5919,28 грн. - заборгованість за кредитом; 111080,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просять стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ "ПриватБанк") змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (скорочена назва АТ КБ "ПриватБанк"). В ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: 31.07.2018 Канівським міськрайонним судом було винесено заочне рішення по справ, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь АТ КБ «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО 305299, адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. (а.с.41-43). Ухвалою суду від 05.09.2019 поновлено [PERSON] пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.07.2018 у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 20.09.2019. Представник позивача Петрашевич С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, щодо застосування судом строку позовної давності, зазначив, що позов подано в межах строку передбаченого законом, який необхідно відраховувати від дня закінчення строку дії кредитної картки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні надав письмові пояснення на позов, пояснив, що позовні вимоги визнає частково, а саме він не заперечує, що заборгованість за тілом кредиту складає 5919,28 грн. Не визнає позовні вимоги в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Пояснив, що на даний час він не має кредитної картки та не пам`ятає, коли останній раз нею користувався, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю зі спливом позовної давності. Суд, вислухавши думку представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.06.2008 між сторонами укладено договір б/н на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карки (а.с.10-17). Відповідно до анкети від 17.06.208 позичальник [PERSON] виразив свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Тарифами, Пам`яткою клієнта та Умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України зобов`язують боржника належним чином виконувати свої зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. За змістом частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, з якими відповідач [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його підпис на заяві від 17.06.2008 та Тарифах (а.с.10,11). Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 5.8 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості, що надано позивачем (а.с.6-9) вбачається, що станом на 25.03.2018 загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком за договором № б/н від 17.06.2008 становить 117000,00 грн., яка складається з наступного: 5919,28 грн. - заборгованість за кредитом; 111080,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. Стосовно загальної суми заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до анкети-заяви від 22.02.2011 позичальник [PERSON] повторно виразив свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які діяли на той момент, а саме затверджені наказом від 06.03.2010, що відповідно складає між сторонами кредитний договір (а.с.101-125). Станом на день укладення даного договору - 22.02.2011, заборгованість [PERSON] перед банком відсутня, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості та випискою за рахунками (а.с.6 на звороті, 97) З довідки позивача АТ КБ «ПриватБанк» №30.1.0.0/2-20180530/1739 від 08.05.2019 (а.с.95) вбачається, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) згідно кредитного договору б/н від 17.06.2008 отримав картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 10.2015 року. З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (рахунок 5577212903514225 від 18.06.2008 (а.с.10 на звороті) вбачається, що кредитною картою відповідача з 18.06.2008 встановлено кредитний ліміт у розмірі 1200 грн.; 02.03.2012 - розмір кредитного ліміту збільшено до 1700 грн.; 17.10.2012 - розмір кредитного ліміту збільшено до 3000 грн.; 09.03.2013 - розмір кредитного ліміту збільшено до 6000 грн., що також підтверджується інформацією з виписки по рахунках (а.с.96 на звороті, 97). Підписом у анкеті-заяві від 22.01.2011, відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, однак, з цієї заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту зазначеного в позовній заяві, а також не відмічено, яку саме банківську картку просив видати відповідач. Крім цього, в заяві відсутні відомості про домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та комісії. Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 22.01.2011 у вигляді заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Також, слід зазначити, що вказані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (17.06.2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві від 22.01.2011 домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, суд робить висновок, що позивачем не надано суду належних доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами, тому дана вимога не підлягає задоволенню. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14. Як вже зазначалося вище, з матеріалів справи вбачається, що строк дії перевипущеної картки, виданої [PERSON] відповідно до кредитного договору б/н від 17.06.2008 - до останнього дня жовтня 2015 року (а.с.95). Дані обставини щодо строку дії картки відповідачем не спростовуються. Банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом 28.05.2019, що підтверджується копією поштового відправлення (а.с.27), тобто в межах трирічного строку позовної давності, а тому клопотання відповідача про застосування судом строку позовної давності не підлягає до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" підлягають: 5919,28 грн. - заборгованість за кредитом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ВOJ64B1J66 від 24.04.2018 (а.с.1), оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 5,06% (5919,28х100:117000), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 89,16 грн. (1762х5,06:100).

Outcome: partial