Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.07.2021 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, посилалась на наступні обставини: [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Просила визнати за нею, як за спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться у [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.07.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 14.09.2021 року (а.с.24-25). 14.09.2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.10.2021 року (а.с.31). В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с.40) надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги просить задовольнити (а.с.41). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.39) надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.42). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Малокобелячківською сільською радою (а.с.8) [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] . [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с.7), помер [INFO] . Право на спадкування одержують відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємці за законом першої черги, яким є позивач в силу ст.1261 ЦК України. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На час смерті [INFO] , згідно довідки виконавчого комітету Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-28/550 від 15.08.2019 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с.36). Крім того, позивачка звернулася й до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Так, з повідомлення приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу П`ятенко Л.І. (а.с.9), та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2021 (а.с.21) вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] заведена спадкова справа №72/2019. Згідно з матеріалами спадкової справи: єдиним спадкоємцем за закону є дружина [PERSON] - [PERSON] . Від спадщини відмовилися: [PERSON] та [PERSON] - дочки померлого Позивач звернувся до приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16.03.2021 року приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І. прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та державної реєстрації права власності спадкодавця (а.с.21). Як вбачається з даних, що містяться в довідці виконкому Новосанжарської селищної ради №02-28/393 від 15.09.2021 року, згідно з виписки із погосподарської книги, об`єкта погосподарського обліку №0225-1 та довідки виконкому Новосанжарської селищної ради №02-28/125 від 17.03.2021 року (а.с.16), [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, яким присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 06.02.2020 (а.с. 17) реєстрація права власності на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами станом на 31.12.2012 року не проводилась. Та згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.18) відомості про реєстрацію права власності на спірне майно також відсутні. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Враховуючи, що право власності на спірний будинок було набуте спадкодавцем на законних підставах, оскільки підтверджується випискою із погосподарської книги об`єкта погосподарського обліку №0225-1, а момент виникнення права власності на нього не пов`язане з його державною реєстрацією, а отже таке право увійшло до складу спадщини після його смерті. Відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно в органах БТІ не позбавляє спадкоємця права на спадкування нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Таким чином, враховуючи, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності, права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання права власності на житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , як за спадкоємицею після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та

Outcome: approved