Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на той факт, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] 03.02.2012 року уклали договір №б/н. Згідно вказаного договору ПАТ "ПриватБанк" надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобовязання не виконав, тому просив суд стягнути заборгованість у сумі 11094 грн. 10 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився; подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав, зазначених в ньому, проти заочного розгляду справи не заперечив (а.с. 39). Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується письмовими поштовими повідомленнями, які є в матеріалах справи (а.с. 46, 51, 55). Судові повістки про виклик відповідача повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України\~вважається, що відповідач був повідомлений належним чином за адресою проживання (а.с. 42), зареєстрованою у встановленому порядку. З письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224\~та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] 03.02.2012 року уклали договір № б/н. Згідно вищевказаного договору ПАТ "ПриватБанк" зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що повинна відповідать строку дії картки (а.с. 6-32). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525,\~526 ЦК України\~ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 4-5) станом на 30 квітня 2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк за кредитним договором № б/н від 03.02.2012 року у сумі 11094 грн. 10 коп., яка з складається з наступного: - 336 грн. 05 коп. заборгованість за кредитом; - 6753 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею; - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 504 грн. 48 коп. штраф (процентна складова). Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку порушення позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 28). Разом з тим згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема\~ст. 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. У відповідності до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial