Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, зменшивши заявлені позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, на ? частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], інша ? частка зазначеної квартири належить його матері [PERSON]. Померлою було складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього належного їй майна, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося, та взагалі всього того, на що вона матиме за законом право, є [PERSON].В установлені законом строки він звернувся до приватного нотаріусу. Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чекіда О.А. 23.06.2016р. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що у спадкоємця [PERSON] відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. У зв'язку з чим він не має можливості оформити право власності на спадкове майно та просить суд визнати за ним право власності на ? частки квартири№ [ADDRESS] в порядку спадкування та повернути йому зайве сплачений судовий збіру сумі 504,80грн. В судовому засіданні представник позивача[PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві про зменшення позовних вимог, заяву просила задовольнити. В судове засідання представник відповідача Маріупольської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просиввирішити справу на розсуд суду. Третя особа [PERSON] до суду надала заяву якою просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], на підставі права власності на житло № [NUMBER] від 24.11.1993р., виданого держпідприємством «Житловик», що підтверджується висновком про реєстрацію домоволодіння № 36378 Маріупольського БТІ від 20.12.1993 року (а.с. 44). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON]померла [INFO] року (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частки належної їй на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно заповіту [NUMBER] від 30.03.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON]усе майно заповіла [PERSON](а.с. 20). Як вбачається зі спадкової справи № 02/2013 від 30.01.2013 року, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO], [PERSON] встановлений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини (а.с. 50-65). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чекіда О.А. від 23.06.2016 року за № 253/02-14 позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві (а.с. 65). Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже за таких умов позивач, як єдиний спадкоємець, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], є єдиним спадкоємцем за заповітом всього майна після смерті спадкодавця. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та визнання за ним права власності на ? частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами відповідно до ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що визнання права власності в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Правилами ч.3 ст.80 ЦПК України, визначено, що у разі зменшення розміру позовних вимог питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону. Відповідно дост. 7 Закону України "Про судовий збір"сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, і яка становила 551,20 грн., оскільки позивачем було використане надане йому ст.31 ЦПК України право на зменшення розміру позовних вимог, тому суд прийшов до висновку, що належна плата судового збору становить - 551,20грн., а поверненню позивачу підлягає сума у розмірі 449,36 грн.

Outcome: approved