Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю між ним та його колишньою дружиною. Дана квартира була придбана під час шлюбу. Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2010 року йому в квартирі [ADDRESS] належить 1/2 частка квартири. Проживання в одній квартирі з відповідачкою є неможливим, оскільки він веде своє господарство окремо від неї і в них часто виникають конфлікти ; під час користування нерухомим майном, а саме квартирою між ним часто виникають конфлікти стосовно того хто повинен оплачувати комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Вказує, що він неодноразово намагався вирішити дане питання без звернення до суду, але всі його намагання виявилися марними і в даний час між ними не досягнуто згоди про те, як вони повинні користуватися квартирою, а саме як вони повинні розподіляти витрати на оплату за комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Він запропонував відповідачці добровільно визначити порядок користування квартирою, однак вона відмовилася. 24 липня 2013 року заявою через приватного нотаріуса [PERSON] він повідомив (як першочергового покупця) [PERSON], що він має намір продати свою частку в зазначеній квартирі та запропонував її викупити, відповіді до цього часу він не отримав. Вважає її відмову безпідставною, виходячи із наступного. Двокімнатна квартира загальною площею 58,5 кв. м. складається із двох ізольованих кімнат житловою площею 18,8 кв. м. і 13,2 кв. м., кухні, коридору, ванної кімнати і вбиральні. Він має право на 1/2 частину спірної квартири і виходячи з цього пропонує надати йому у володіння і користування ізольовану кімнату житловою площею 13,2 кв. м., а відповідачці [PERSON] - ізольовану кімнату житловою площею 18,8 кв. м.; кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у їх загальному користуванні. Позивач вказує, що оскільки житлові кімнати різні по величині і його житлові умови буде погіршено (він отримає у володіння та користування частку квартири в натурі на 5,6 кв. м. меншу), то вважає, що відповідачка має сплатити йому комерційну вартість різниці в частках, що становить 37 822,50 гривен, що відповідає висновку про вартість майна від 16 квітня 2013 року, який надано ТОВ "Оціночна компанія "Місто". Позивач просив виділити йому у володіння і користування ізольовану кімнату житловою площею 13,2 кв. м., а відповідачці [PERSON] ізольовану кімнату житловою площею 18,8 кв. м. в квартирі [ADDRESS]; кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у їх загальному користуванні; стягнути з відповідача на його користь компенсацію в різниці розміру житлових кімнат (5,6 кв. м.) в розмірі 37 822,50 гривен; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В подальшому під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та, посилаючись на зазначені вище обставини, просив виділити йому у володіння і користування ізольовану кімнату житловою площею 13,2 кв. м., а відповідачці ізольовану кімнату житловою площею 18,8 кв. м. в квартирі [ADDRESS]; кухню, коридор і вбиральню залишити у їх загальному користуванні; стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний у встановленому законом порядку 10 вересня 2008 року. Встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя позов [PERSON] задоволено, розділено спільне майно подружжя, виділивши [PERSON] у власність наступне майно : два телевізори "LG", холодильник двокамерний "Снайге", мікрохвильову піч "LG", електроплиту "Індезіт", пральну машину "Індезіт", принтер" Hewlett -Packard", набір корпусних меблів, тумбу, стіл дерев'яний розсувний, тумбу під телевізор, а всього майна на суму 14 297,40 гривен; виділено [PERSON] у власність автомобіль "Шевролет-Лачетті 1.8" 2005 року випуску р. н. [NUMBER] вартістю 65 798,16 гривен; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за перевищення частки 18 601,68 гривен. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково; розділено спільне майно подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] 1/2 частину гаража [ADDRESS], 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0030 га для будівництва гаража по [ADDRESS]; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] 1/2 частину гаража [ADDRESS]. Гостомель Київської області, 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0030 га для будівництва гаража по [ADDRESS]; в решті позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2010 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2010 року залишено без змін. Встановлено, що згідно Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" від 23.01.2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2010 року. Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачка [PERSON], позивач [PERSON], син - [PERSON] та онука [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні також встановлено, що 24 липня 2013 року позивач [PERSON] через приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] направив [PERSON] заяву , в якій повідомляв про свій намір продати належну йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] за суму 197 555,0 гривен та просив не пізніше одного місяця від дня отримання цього оповіщення повідомити приватного нотаріуса [PERSON] про свій намір чи відмову придбати вказану частку квартири за 197 555,0 гривен. Наведені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про розірвання шлюбу, технічного паспорту на квартиру, рішення Ірпінського міського суду від 28.09.2010 року ухвали Апеляційного суду Київської області від 20.12.2010 року, витягу про Державну реєстрацію прав, іншими матеріалами справи. У відповідності до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідачка є співвласниками квартири [ADDRESS] та кожному з них належить по 1/2 частині цієї квартири. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що слід визначити між сторонами порядок володіння та користування спірною квартирою, виділивши позивачу у володіння та користування в квартирі [ADDRESS] ізольовану кімнату житловою площею 13,2 кв. м., а відповідачці ізольовану кімнату житловою площею 18,8 кв. м., що відповідає їх часткам у праві власності на дану квартиру; кухню, коридор, ванную кімнату і вбиральню залишити у їх загальному користуванні. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судові витрати у сумі 243,60 гривен. Таким чином суд задовольняє заявлений позов. На підставі ст. 358 ЦК України,

Outcome: approved