Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та пені, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кіцманського районного суду від 29.03.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно. 23.05.2016 року державним виконавцем ВДВС Кіцманського РУЮ відкрито виконавче провадження, щодо стягнення з [PERSON] аліментів. Посилається на те, що відповідач тривалий час не здійснював проплат по аліментах згідно виконавчого листа, а тому виникла заборгованість, яка станом на 01.01.2017 року становить 6100 гривень. Також вказує на те, що при виникненні заборгованості, вона має право на стягнення неустойки (пені), у розмірі 1795 гривень, яку також просить стягнути з відповідача. Позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав наведених в ньому. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив що він сплачує аліменти втому обсязі який може собі дозволити, оскільки офіційно він не працює та не має джерела доходів. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області 29.03.2016 року по справі №718/214/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 700 гривень щомісячно до її повноліття, починаючи стягнення з 08.02.2016 року. Державним виконавцем Кіцманського районного відділу ДВС 23.05.2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №718/214/16-ц, виданого 30.03.2016 року Кіцманським районним судом Чернівецької області. Згідно довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем Кіцманського районного відділу ДВС №14.8-37-64, станом на 01.01.2017 року заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить 61000 гривень. Згідно ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. Передбачена ст.196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась із незалежних від нього причин, у зв"язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримки або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплатир аліментів. За змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов"язано з тим, що у відповідності зі ст. 61 Коституції України ніхто не можу бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж правопорушення, а за змістом ч.2 ст.550 ЦК України відсотки на неустойку(як повторна пеня) не нараховуються. У зв"язку із цим сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до суми, яку належить сплатити у наступному місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того, скільки днів прострочено до повної сплати заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання, не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішення суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Аліменти призначаються та повинні сплачуватись щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватись щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд першої інстанції повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 22 Постанови №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. З огляду на вищенаведене суд бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментах та погоджується з методикою нарахування позивачкою неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за правилами ст. 196 СК України, з урахуванням загальної кількості днів, за якою загальний розмір неустойки складає 1795 гривень та яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням вище викладених обставин, на підставі представлених позивачем доказів.. Відповідно до ч.7 ст. 74 ЗУ"Про виконавче провадження" суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, всебічно, повністю і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved