Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до НАСК «Оранта», про стягнення страхового відшкодування в розмірі 31183 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 01 серпня 2012 року близько 18 години 50 хвилин на 22 км + 21,7 м., а/д Київ - Харків, відбулася ДТП за участю автомобілів «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER] під його керуванням та «ВАЗ-210070» д. р. н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-21070» д. р. н. [NUMBER]. під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників дорожньою руху, здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER], чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху. Як наслідок обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На час заподіяння шкоди цивільна відповідальність водія [PERSON], як номінального користувача (законного володільця) джерела підвищеної небезпеки, а саме ТЗ «ВАЗ - 21070» д. р. н. [NUMBER], була застрахована згідно діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/2127723), укладеного з відповідачем. Одразу ж після дорожньо-транспортної пригоди позивач звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП, а в подальшому 06.11.2012 року із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи. У подальшому в телефонному режимі працівниками відповідача позивачу було повідомлено про те, що його справа зареєстрована за № 12723, всі необхідні документи надані до страхової компанії, рішення про виплату страхового відшкодування буде прийматися після розрахунку розміру вартості відновлювального ремонту ТЗ «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER]. Однак на даний час страхового відшкодування позивач не отримав. Згідно ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 16.08.2012 року- вартість ремонту ТЗ «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER]. внаслідок його пошкодження склала 31 183,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись, на те, що позов поданий неналежним позивачем, просив в позові відмовити та розглядати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 26.1 ст. 26 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судовим розглядом беззаперечно встановлено, що 01 серпня 2012 року близько 18 години 50 хвилин на 22 км + 21,7 м., а/д Київ - Харків, відбулася ДТП за участю автомобілів «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER] під керуванням позивача та «ВАЗ-210070» д. р. н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (надалі - винуватець ДТП). [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-21070» д. р. н. [NUMBER]. під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників дорожньою руху, здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER], чим порушив п. 10.. Правил дорожнього руху. Як наслідок обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Як свідчить постанова Солом'янського районного суду м. Киева у справі про адміністративне правопорушення № 2609/19329/12 від 31 серпня 2012 року, [PERSON], визнано винним в порушенні ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого Харківським ВРЕР № 1 ГУМВС України 18 листопада 2008 року власником автомобіля «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER] являється [PERSON]. Судом в судовому засіданні встановлено, що ТЗ «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER] був переданий позивачу [PERSON], у законне володіння, користування та розпорядження, разом із техпаспортом в порядку передбаченому законодавством, а саме п. 2.2 ПДР. добровільно та без будь- яких застережень. Ч.1 ст. 319 ЦК України - передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 397 ЦК України - говорить, що законним володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном (в даному разі ТЗ «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER]) вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У відповідності до п. 2.2 ПДР (в редакції чинній на момент аварії та укладення (дії) договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АВ 2127723),- власник ТЗ, а також особа, яка використовує такий ТЗ на законних підставах, можуть передавати керування ТЗ іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено - що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 ПДР України (посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії та реєстраційного документа на ТЗ). Тобто, на час ДТП, яка мала місце 01 серпня 2012 року позивач являвся законним володільцем автомобіля «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER], а саме користувався зазначеним транспортним засобом добросовісно та в порядку визначеному Законом. Про це також свідчить договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (поліс № АВ/0656976) від 02.11.2011 року виписаний на позиача. Крім того, [PERSON], було відступлено позивачу право вимоги щодо відшкодування завданої йому матеріальної шкоди в результаті ДТП, яка мала місце 01.08.2015 року, на підставі договору від 05.10.2012 року. Згідно з частиною другою ст. 1187 ЦК України,- під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності, тощо). У відповідності до вимог ч. 1 та 2 сг. 1166 ЦК України,- майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. На час заподіяння шкоди автомобіль «ВАЗ - 21070» д. р. н. [NUMBER], був забезпечений, згідно діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/2127723), укладеного з відповідачем.. Отож, цивільна відповідальність водія [PERSON], як номінального користувача (законного володільця) джерела підвищеної небезпеки, а саме ТЗ «ВАЗ - 21070» д. р. н. [NUMBER], була застрахована. Пунктом 1.12 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від 1 липня 2004 року N 1961-IV передбачено, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. У відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону, - потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу. Згідно, ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - страховим випадком є ДТП. що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно, ст. 1994 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 (п'ятдесят тисяч гривень) на одного потерпілого, а за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого 100 000,00 (сто тисяч гривень). Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від 1 липня 2004 року N 1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку Страховик відповідно до страхових сум. зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 16.08.2012 року- наданої позивачу відповідачем вартість ремонту ТЗ «NISSAN NAVARA» д. р. н. [NUMBER]. внаслідок його пошкодження склала 31 183,00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про отримання страхового відшкодування. Проте, відповідач - НАСК «Оранта» всупереч Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не здійснило виплату страхового відшкодування позивачу. Відповідно до ст12. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно розрахунку страхового відшкодування розмір франшизи за полісом АВ 2127723 від 13.12.2011 року становить 510 грн. Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути страхове відшкодування за виключенням франшизи в розмірі 30673 грн.

Outcome: approved