Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

14 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ДП "Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів" в особі арбітражного керуючого [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 червня 2017 року по 14 вересня 2018 року включно в розмірі 45376 грн. 46 коп. та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з квітня 2017 року по серпень 2018 року в розмірі 6386 грн. 79 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він в період з 04.03.1986 року по 04.09.2013 року, працював головним інженером ДП «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» та був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. При звільненні йому була видана трудова книжка, але не було проведено розрахунку по заробітній платі. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення складала 49129 грн. 17 коп. З підстав порушення відповідачем норм ст.ст. 115 та 117 КЗпП України він неодноразово звертався до суду з позовами відповідно до яких рішеннями суду, які набрали законної сили було стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за періоди: з жовтня 2013 року по лютий 2015 року, з березня 2015 року по січень 2016 року та з 28 квітня 2016 року по 30 квітня 2017 року стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Однак станом на 14 вересня 2018 року розрахунок з позивачем так і не був проведений, в звязку з чим позивач знову був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 19 вересня 2018 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 27 вересня 2018 року, після усунення недоліків позовної заяви у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін по справі. Позивач до судового розгляду по справі, 24 вересня 2018 року подав до суду письмові доповнення до позовної заяви відповідно до яких просить суд додатково стягнути з відповідача компенсацію втрати частини грошового доходу (додаткової заробітної плати) в зв'язку з порушенням термінів її виплати, а саме: за період з квітня 2015 року по серпень 2018 року в сумі 15471 грн. 99 коп. (а.с.32-38) Позивач заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подав. Надав до суду заяву про те, що в разі неподання позивачем відзиву на позовну заяву проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.54) Відповідач заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не подав. Позовну заяву з доданими документами позивачем отримано, що підтверджується поштовими повідомленнями. (а.с.52, 53). За таких обставин, відповідно до ухвали від 09 листопада 2018 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши докази які містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно наказу Державного підприємства "Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів" № 11-к від 04 вересня 2013 року позивач звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України., що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.14-15) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 березня 2015 року у справі № 2/401/280/15, 401/78/15-ц, стягнуто з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» на користь [PERSON] за період з 05 вересня 2013 року по 25 березня 2015 року, заборгованість по заробітній платі в сумі 49129 грн. 17 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 62692 грн. 86 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 18177 грн. 79 коп.. Рішення набрало законної сили 07 квітня 2015 року. (а.с. 17-18) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2016 року у справі № 2/401/461/16, 401/771/16-ц, стягнуто з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» на користь [PERSON], за період з 26 березня 2015 року по 27 квітня 2016 року, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 43869 грн. 05 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 16703 грн. 92 коп.. Рішення набрало законної сили 11 травня 2016 року.(а.с.19-20). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 червня 2017 року у справі № 2/401/900/17, 401/1174/17, стягнуто з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» на користь [PERSON], за період з 28 квітня 2016 року по 20 червня 2017, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 43396 грн. 95 коп., в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, позивачу відмовлено. Рішення набрало законної сили 07 вересня 2017 року.(а.с. 21-23) Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року у справі №22-ц/781/1541/17, рішення Світловодського міськрайонного суду від 20 червня 2017 року у справі № 2/401/900/17, 401/1174/17 в частині відмови стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, скасовано. Стягнуто з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» на користь [PERSON], за період з травня 2016 року по березень 2017 року включно, 8529 грн. 24 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Рішення набрало законної сили 07 вересня 2017 року.(а.с.24-26). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення позивачеві не виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 49129 грн. 17 коп., що підтверджується зазначеними вище рішеннями суду, які станом на день звернення до суду залишаються не виконані відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. З підстав ст. 117 КЗпП України позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь час до проведення повного розрахунку, відтак його вимоги про стягнення середнього заробітку за період з 21 червня 2017 року по день звернення до суду тобто до 14 вересня 2018 року є обґрунтованими. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна\~\~заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Згідно наданого позивачем розрахунку на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 червня 2017 року по 14 вересня 2018 року в сумі 45376 грн. 46 коп. (298 робочих днів ? 152 грн. 27 коп. середньоденна заробітна плата встановлена в рішенні суду від 20 червня 2017 року справі № 2/401/900/17, 401/1174/17 = 45376 грн. 46 коп), що відповідає нормам закону. Згідно зі ст. 115 КЗпПУ та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором (або нормативним актом роботодавця, погодженим з профспілкою), не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати регулюється ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, незалежно від вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Відповідно до вказаних нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Таким чином право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Використане у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-58цс11, у постанові від 11 липня 2017 року по справі №21-2003а16). Згідно наданого позивачем розрахунку компенсація втрати частини заробітної плати враховуючі попередні рішення суду за період з квітня 2017 року по серпень 2018 року складає 6386 грн. 79 коп. (49129грн. 17 коп. заборгованість по заробітній платі ? 13 індекс інфляції з квітня 2017 року по серпень 2018 року / 100); 10361 грн. 34 коп. (18177 грн. 79 коп. компенсація стягнута за рішенням суду від 25 березня 2015 року у справі № 2/401/280/15, 401/78/15-ц ? 57 індекс інфляції з квітня 2015року по серпень 2018 року / 100); 4343 грн. 02 коп. (16703 грн. 95 коп. компенсація стягнута за рішенням суду від 27 квітня 2016 року у справі № 2/401/461/16, 401/771/16-ц ? 26 індекс інфляції з травня 2016 року по серпень 2018 року / 100); 767 грн. 63 коп. (8529 грн. 24 коп. компенсація стягнута за рішенням суду від від 07 вересня 2017 року у справі №22-ц/781/1541/17 ? 9 індекс інфляції з липня 2017 року по серпень 2018 року / 100); Загальна сума компенсації складає 21858 грн. 78 коп. (6386 грн. 79 коп. +10361 грн. 34 коп. + 4343 грн. 02 коп. +767 грн. 63 коп. ) Враховуючи надані позивачем докази та розрахунки та відсутність спростувань та заперечень з боку відповідача позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved