Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

В лютому 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м.Києва із позовною заявою, в якій уточнивши вимоги, просить присудити йому грошову компенсацію у розмірі 50% вартості автомобіля Seat Leon 2007 р. № шасі [NUMBER] у сумі 135 790,0 5 грн (50% від 271 518,10 грн), який був придбаний під час шлюбу та на момент розірвання шлюбу був зареєстрований та знаходиться у фактичному володінні відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що під час проживання у шлюбі, а саме 10.08.2007 р. нами набуто автомобіль Seat Leon 2007 р. № шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , який був зареєстрований на відповідача. Добровільно відповідач не бажає сплатити позивачу його частку в спільному майні подружжя, яку позивач оцінив в 120 000,0 грн ( 50% від вартості автомобіля) відповідно до цін на аналогічну модель випущені в цей же рік, які виставлені на продаж на сайтах продажу автомобілів. Провести експертне дослідження вартості авто не має можливості оскільки автомобіль не знаходиться у його володінні. Отже, як позивач та відповідач має право власності на автомобіль у рівних частках, розмір яких становить від вартості спірного майна кожного із подружжя і поділ якого здійснюється з розрахунку саме таких часток позивача та відповідача. Ухвалою від 05.03.2018 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, які були усунуті позивачем у встановлений законом строк (суддею Войтенко Т.В.). Ухвалою суду від 20.04.2018 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 02.07.2018 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М. В липні 2018 р. [PERSON] - позивач за зустрічним позовом, звернулась із зустрічною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 197 600,0 грн або вартості 50% вартості автомобіля AUDI, модель А6, об`єм двигуна 2,8, легковий седан, номер кузова [NUMBER] , сірого кольору, д.н.з [NUMBER] , 2008 р., який був придбаний під час шлюбу та на момент розірвання шлюбу був зареєстрований та знаходився у фактичному володінні [PERSON] . Позов мотивує тим, що 23.07.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] у відділу реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 671 та видано свідоцтво про шлюб. 24.02.2015 р. рішенням Подільського районного суду міста Києва шлюб з [PERSON] було розірвано. 08.04.2008 р. в період перебування у шлюбі з [PERSON] , було придбано автомобіль марки AUDI, модель А6, об`єм двигуна 2,8, легковий седан, номер кузова [NUMBER] , сірого кольору, д.н.з [NUMBER] , 2008 р.в. зареєстрований за [PERSON] та в момент розірвання шлюбу знаходився у його фактичному володінні. Провести експертне дослідження вартості авто не має можливості оскільки автомобіль не знаходиться у його володінні. Беручи для розрахунку інформацію з відкритих джерел, а саме сайти по продажу автомобілів також року випуску та відповідної комплектації позивачка за зустрічним позовом оцінює автомобіль марки Ауді в розмірі 16 500,0 дол. США, що еквівалентно 429 000,0 грн. 15.02.2018 р. укладено між [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідчений договір про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за яким була розділена придбана ними в період перебування шлюбу трикімнатна квартира. Інше майно набуте ними в період перебування в шлюбі , а саме автомобілі за цим договором не поділялися. Що стосується розподілу спільно придбаного під час перебування у шлюбі автомобілю марки Seat модель Leon, про поділ якого просить [PERSON] , просила врахувати те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначений транспортний засіб було сильно пошкоджено, фотографія зроблена після цієї дорожньо-транспортної пригоди додається до цієї позовної заяви. Через те що автомобіль Seat модель Leon не був придатний для ремонту та подальшого використання, [PERSON] була вимушена його продати, на підтвердження чого надає суду копію дублікату довіреності та копію розписки про продаж автомобілю за 1 300,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 33 800, 00 грн. Низька ціна продажу автомобілю обумовлена його значними пошкодженнями при дорожньо-транспортній пригоді. Враховуючі наведені вище обставини розрахунок суми що підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом виглядає наступним чином: вартість автомобілю AUDI, А-6 становить 16 500,00 доларів США або 429 000,00 грн, якщо виходити з того, що частки чоловіка та дружини при розподілі спільного майна є рівними, то сума компенсації їй за цей автомобіль має становити - 214 500,00 грн. При цьому, ринкова вартість автомобілю Seat Leon на момент продажу становила - 1300,00 доларів США або 33800,00 грн, і якщо виходити з того, що частки чоловіка та дружини при розподілі спільного майна є рівними, то сума компенсації [PERSON] становить - 16 900, 00 грн. Таким чином, якщо відняти суму її компенсацію йому від суми його компенсації їй маємо 214 500,0 -16 900,0 = 197 600,0 грн. В квітні 2019 р. позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якій просить закрити провадження за зустрічним позовом. Мотивуючи ти, що предметом розгляду в Оболонському районному суді міста Києва по справі № 756/15554/15-ц був автомобіль AUDI 2009 р.в., який є предметом спору в даному провадженні. В липні 2019 р. позивачем за зустрічним позов [PERSON] подано відповідь на відзив на позовну заяву за зустрічним позовом, в якій не погоджується з доводами відповідача за зустрічним позовом та, яка є аналогічна зустрічний позовній заяві. В липні 2019 р. позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, які є аналогічні відзиву на зустрічну позовну заяву. В підготовчому засіданні 31.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07.07.2021 р. провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя закрито. У судовому засіданні позивач підтримав первісний позов, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, в зустрічному позові просив відмовити. Відповідач та в судовому засіданні заперечував проти первісного позову, пояснення надав аналогічні, зазначеним у відзиві на позовну заяву, зустрічний позов просив задовольнити з підстав, викладених в заяві. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] - 23 липня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 671, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.07.2015 р., що міститься в матеріалах справи. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24.02.2015 р. року (справа № 758/340/15-ц) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про реєстрацію № [NUMBER] транспортний засіб Seat Leon 2007 р. № шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , зареєстрований 04.09.2007 р. на [PERSON] . Вищевказаний автомобіль придбаний в період шлюбу сторін. Даний факт не оспорюється сторонами та підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з договору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, який укладено 15.02.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] . За цим договором поділу полягає трикімнатна № 80 в буд. [ADDRESS] . 17.03.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] укладена мирова угода по цивільній справі № 756/15554/15-ц стосовно трикімнатної квартири [ADDRESS] та автомобіля марки AUDI, д.н.з [NUMBER] , 2008 р.в. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21.03.2016 р. (справа № 756/15554/15-ц) закрито провадження у справі. Відповідно до висновка експерта № ЕС-1707-2-1198.18 від 11.12.2018 р. ринкова вартість автомобіля Seat Leon 2007 р. № шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , становить 271 580,10 грн. У своїх позовних вимогах позивач просить здійснити його поділ шляхом визнання за ним право власності на 1/2 частину автомобіля Seat Leon 2007 р. № шасі [NUMBER] у сумі 135 790,05 грн (50% від 271 518,10 грн), який був придбаний під час шлюбу та на момент розірвання шлюбу був зареєстрований та знаходиться у фактичному володінні відповідача [PERSON] . В судовому засіданні позивач зазначав, що через те, що автомобіль Seat Leon 2007 р., д.н.з [NUMBER] , не був приданий до ремонту після ДТП, що сталася в листопаді 2015 року, позивачка його продала його [PERSON] за 1 300,0 дол. США, що підтверджується розпискою від 22.11.2015 р. Крім того, згідно довіреності від 22.11.2015 р. [PERSON] уповноважила [PERSON] користуватися та розпоряджатися належним їй автомобілем Seat Leon 2007 р. № шасі [NUMBER] на праві власності. Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд враховує наступні вимоги чинного законодавства. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України). Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджується в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 161/8116/19 в постанові від 09.07.2021 р., в якій досліджував питання поділу майна подружжя. ВС підкреслив, що конструкція норми статті 60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Верховний Суд зазначив, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, то презумпція права спільної сумісної власності подружжя не спростована. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності сторін у справі та підлягає поділу між ними. Визначаючи розмір часток при поділі спільного майна подружжя, суд виходить з такого. Статтею 70 СК України врегульовано питання розміру часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: 1. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 2. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 3. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Крім того, у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Як встановлено по справі, автомобіль Seat Leon 2007 р. № шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] придбаний в період шлюбу сторін. Вказане є підтвердженням придбання майна подружжям в спільну сумісну власність відповідно до зазначених вище вимог Закону. Стороною відповідача в суді не спростовано презумпцію набуття майна в спільну сумісну власність подружжя за час шлюбу (ст. 60 СК України). Відповідач як на підставу відступлення від засади рівності часток, просив врахувати, що на його утриманні знаходяться їх спільна з позивачем дитина. Однак, суд вважає, що таку обставину не можна вважати підставою для відступлення від засади рівності часток подружжя відповідно до ст.70 СК України, оскільки відповідачем не додано доказів суми заборгованості по сплаті аліментів, при цьому така сума має бути співмірною для відступлення від рівності часток. В судовому засіданні встановлено, що за час шлюбу шлюбний договір (контракт) сторони не укладали та домовленості між ними не було, передбачені законом підстави для відступлення від засад рівності часток вістуні, а тому при поділі вказаної квартири між подружжям суд виходить з рівності часток сторін у справі в об`єкті спільної сумісної власності, тобто по 1/2 частині кожному. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача в частині розподілу майна підлягають задоволенню частково, а саме: в порядку розподілу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частки у спільному майні подружжя - автомобіля марки «SEAT LEON», д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в розмірі 29 392,06 грн. Отже, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 939,2 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 63, 68-70 СК України, ст.ст.15, 16, 29, 317, 319, 321 368, 369, 372 ЦК України,

Outcome: partial