Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», через свого представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІКЕ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2575 грн. 08 коп. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 04.06.2013 року о 9-00год. у м. Харкові по пр. Московський-Профсоюзннй, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу-велосипед, під керуванням [PERSON](далі - ДТП). Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 липня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. 15.04.2013 року між ПАТ "СК"Українська страхова група" (страховик) та ДП «Харківський академічний Театр Опери та Балету ім. М.В. Лисенко» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №28-0107-13-00151, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу "Хюндай" д.н.з.[NUMBER]. 04.06.2013 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодуванні й надав всі необхідні документи. ПАТ "СК"Українська страхова група" на виконання умов договору страхування, згідно рахунку №0000019090 від 18.09.2013р., на підставі страхового акту № ПССКА- 1496 від 26.09.2013р. та розрахунку суми страхового відшкодування перерахувала на рахунок ДП Автотрейдінг Харків», визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 2575 (дві тисячі п'ятсот сімдесят пять) грн. 08коп., що підтверджується платіжним дорученням №17166 від 27.09.2013р. Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення 2575 (дві тисячі пятсот сімдесят пять) грн. 08коп збитків в порядку регресу. Відповідно діючого законодавства до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. що страхувальник (чи інша особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Таким чином, в даному випадку виконавцем послуг з ремонту пошкодженою транспортного засобу складатися калькуляція або інші документи, які можуть бути належними доказами розрахунку вартості витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER]. При цьому, на думку позивача, слід також брати до уваги рахунок згідно рахунку №0000019090 від 18.09.2013р.. виставлений позивачу для оплати ремонтно- відновлювальних робіт, яким (рахунком) виконавець послуг фактично визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що 15.04.2013 року між ПАТ "СК"Українська страхова група" (страховик) та ДП «Харківський академічний Театр Опери та Балету ім. М.В. Лисенко» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №28-0107-13-00151, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу "Хюндай" д.н.з.[NUMBER]. Із матеріалів справи вбачається, що 04.06.2013 року о 9-00год. у м. Харкові по пр. Московський-Профсоюзннй, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу-велосипед, під керуванням [PERSON](далі - ДТП).. У відповідності до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 липня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. З зазначеної постанови вбачається, що ДТП відбулося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Як вбачається з довідки за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 04.06.2013 року, сформованих ВДАІ ГУМВС України в Харківській області станом автомобіль [NUMBER]отримав численні пошкодження. 04.06.2013 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодуванні й надав всі необхідні документи. ПАТ "СК"Українська страхова група". Зазначена подія була визнана страховою, про що 29 квітня 2014 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено Страховий акт ПССКА 2496, відповідно якого розмір страхового відшкодування становить 2575 грн. 08 коп, дана сума перерахувана на рахунок ДП Автотрейдінг Харків», що підтверджується платіжним дорученням №17166 від 27.09.2013р. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону N 1961-IV, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фізичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У абз. 1 п. 4 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11(далі по тексту ППВС України № 6) вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 ППВС України № 6 вказане, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особу, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Враховуючи те, що згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, позивач придбав по відношенню до відповідача право вимагати відшкодування фактичних витрат. Фактичні витрати позивача, повязані зі страховим випадком складають 2575 (дві тисячі пятсот сімдесят пять) грн. 08коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved