Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління освіти [PERSON] міської ради, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що на підставі наказу № 348-к начальника управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON]Д від 21.07.2016 року вона (позивач) була звільнена з посади директора комунального закладу «Навчально- виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 - центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» за вчинення аморальних проступків, несумісних з продовженням даної роботи відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України, при цьому вважає своє звільнення з займаної посади незаконним, так як жодних аморальних проступків вона не вчиняла, будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, вона належним чином і в повному обємі виконувала всі свої посадові обовязки, визначені Посадовою інструкцією, зазначений наказ про її звільнення не має належного законного обгрунтування, крім того, вважає, що наказ про її звільнення з зазначених вище підстав винесений з особистих мотивів і є наслідком неприязних стосунків, які склалися між нею та її керівництвом. Вказала, що копії звернень громадян [PERSON]Г та [PERSON], на основі яких її звільнили,та які, нібито, свідчать про порушення нею обовязків працівника, визначених ст.139 КЗпП України, на її прохання для надання для ознайомлення, відповідач не надав, про це свідчить запис в акті проведення перевірки за вищезгаданими зверненнями згідно наказу від 15.07.2016 №538/о, з яким її також не ознайомили, та повністю всі матеріали перевірки вона отримала лише після звернення адвоката з адвокатським запитом до Кіровоградського міського голови. Зазначила, що перевірка за зверненнями [PERSON] та [PERSON] фактично не проводилася, так як згідно запису книги чергових НВО №18 від 21.07.2016 року слідує, що начальник управління освіти [PERSON] та працівники управління освіти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зайшли в приміщення школи об 14 год. 37 хв., далі з акту перевірки вбачається, що перевірку розпочато о 15 год. 00 хв., в якому зазначили, що, на її (позивача) думку у скарзі [PERSON] викладено не правду, при цьому, що саме там викладено, її не повідомили, однак враховуючи погрози останнього на її адресу та події, які відбувалися протягом останніх двох років та 14.07.2016 року, вона здогадувалася, що це черговий наклеп. Щодо проведення перевірки управлінням освіти [PERSON] міської ради перевірки фактів, викладених у скаргах [PERSON] (від 15.07.2016 року) та [PERSON] (від 15.07.2016 року) зазначила, що з наказом по управлінню освіти [PERSON] міської ради від 15.07.2016 року №538/о «Про створення комісії» ознайомлена не була; під час перевірки, крім осіб, визначених наказом, були присутні начальник управління освіти [PERSON] та начальник юридичного відділу управління освіти [PERSON]; акт проведення перевірки за зверненнями громадян згідно наказу від 15.07.2016 року №538/щ, складений працівниками управління освіти, містить неправдиві відомості, а саме: перевірка не проводилася, а зазначені в акті працівники закладу [PERSON] та [PERSON] за вказівкою начальника управління освіти [PERSON] покинули кабінет о 14 год. 47 хв., після того, як їй (позивачу) о 14 год. 45 хв. було вручено доручення; з довідкою про результати роботи комісії, створеної згідно наказу від 15.07.2016 року №538/о, ознайомлена також не була. Зазначила, що комісія управління освіти [PERSON] міської ради під головуванням [PERSON] склала довідку, яка містить лише одну правдиву інформацію це виклик національної поліції, однак навіть тут надана неправдива інформація щодо виклику поліції особисто нею (позивачем) до особи, яка їй невідома; при цьому, вся інша інформація в довідці взята із звернень скаржників і не перевірялася. Також вказала, що 21.07.2016 року о 15 год. 10 хв. начальник управління освіти [PERSON] ознайомила її з наказом про її звільнення, датованим 21.07.2016р №348/к, та видала їй трудову книжку, у якій вже було зроблено завірений печаткою запис про її (позивача) звільнення, та факт отримання трудової книжки було підтверджено нею підписом у книзі видачі трудових книжок, яка також була при собі у начальника управління освіти. Щодо чергової скарги [PERSON], керівника хореографічного гуртка, що надійшла на адресу начальника управління освіти [PERSON] міської ради, то вона (скарга) містить інформацію про ситуацію, яку він сам змоделював і намагався реалізувати в закладі, та зазначена ситуація є продовженням його деструктивної поведінки по відношенню до колег, зокрема, протягом двох років [PERSON], маніпулюючи довірою батьків, дітей, учасників ансамблю, залучає їх до розповсюдження негативної інформації про педагогічний колектив та особисто про неї як директора закладу, та за вказаний період до різних державних установ було направлено більше 20-ти скарг як за особистими підписами керівника гуртка та деяких батьків, так і використовуючи прізвища осіб, які про це не знали. Вважає, що дана ситуація була попередньо спланована, про що свідчать факти, зокрема, [PERSON] у березні 2016 року за результатами чергової атестації атестаційною комісією навчального закладу були зроблені зауваження щодо неналежного виконання посадових обовязків, порушень як у веденні шкільної документації, так і в організації навчально-виховного процесу, залучення до роботи з дітьми сторонніх осіб; рішенням атестаційної комісії [PERSON] були поставлені умови та продовжено термін атестації до 25 травня 2016 року з тим, щоб він врахував усі зауваження та виконав поставлені умови; 25 травня 2016 року за результатами повторної атестації атестаційна комісія навчального закладу прийняла рішення про невідповідність [PERSON] займаній посаді, знижено тарифний розряд з 10 на 9, та порушено клопотання перед управлінням освіти [PERSON] міської ради про переведення [PERSON] до іншого навчального закладу; [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою до атестаційної комісії управління освіти [PERSON] міської ради, на засіданні якої, яке відбулося 23 червня 2016 року, було підтверджено, що [PERSON] не виконав визначені у березні, 2016 року умови атестаційної комісії навчального закладу, і йому було продовжено на рік термін атестації; начальником управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON] були видані накази від 23 червня 2016 року №510/о та 511/о, згідно з якими керівники хореографічного гуртка [PERSON] та [PERSON] з 15.08.2016 року переводяться до НВО №31. Також позивач зазначила, що в наказі управління освіти [PERSON] міської ради від 23.06.2016 року №511/о зазначено, що шість приміщень у НВО №18 закріплюють за зразковим хореографічним ансамблем «Надія», який не є юридичною особою і не несе відповідальності за збереження матеріальних цінностей, також у наказі не визначено відповідального за пожежну безпеку, санітарний стан цих приміщень та приміщень НВО №18 у часи роботи ансамблю. З 11 липня 2016 року [PERSON] знаходився у плановій відпустці, у звязку з чим, з метою збереження матеріальних цінностей ансамблю «Надія» на загальну суму 523 985 грн. з них на суму 79 110 грн. особисті речі [PERSON], на суму 1 600 грн. особисті речі [PERSON], які за вказівкою начальника управління освіти було поставлено на позабалансовий рахунок закладу, визначені приміщення були опломбовані. Усі кабінети у навчальному закладі, які оснащені технікою, мають значну матеріально-технічну базу, на час відсутності керівників кабінетів (лаборантів) опломбовуються. Всі матеріальні цінності за заявою самого [PERSON] були описані та прийняті на тимчасове зберігання, а тому кабінети, де вони знаходяться, було опечатано. Запис книги чергових НВО №18 від 14.07.2016 року свідчить про те, що [PERSON] поводився неадекватно, зокрема, о 13 год. 45 хв. самовільно, без дозволу, проник до кабінету хореографії, зірвавши пломбу, а також до костюмерної, звідки було забрано костюм для дівчинки [PERSON]. Вказала, що під час її зустрічі з [PERSON] 14 липня 2016 року у присутності вчителя [PERSON], заступника директора [PERSON] йому було запропоновано повідомляти адміністрацію закладу про перебування у закладі та надати пояснення щодо самовільного розпломбування кабінету, на що, [PERSON] в грубій формі відмовився надати пояснення та виконувати вказівки директора, його зухвалу поведінку ніхто не міг приборкати, тим самим, після таких його дій колегіально було прийнято рішення запросити поліцію з тим, щоб [PERSON] було розяснено правила поведінки в навчальному закладі та особливості ситуації у звязку з тим, що він знаходиться у відпустці до 21.08.2016 року, а з 15.08.2016 року переведений до іншого навчального закладу, та о 13 год. 55 хв. вчитель математики [PERSON] викликала наряд поліції. Вважає, що інформація про застосування нею сили до [PERSON] є надуманою та безпідставною, так як фізична сила ніколи не застосовувалася нею ні до колег, ні до дітей, ні до членів її сімї. Щодо скарги [PERSON] позивач зазначила, що національна поліція спростовує інформацію про її (позивача) агресивну поведінку по відношенню як до дитини, так і до інших осіб, які перебували в закладі. З огляду на вказане, вважає, що зазначена вище ситуація, свідчить про однобокий розгляд звернень. Ознайомившись з довідкою управління освіти [PERSON] міської ради за результатами перевірки фактів, викладених скарзі [PERSON], наданою їй (позивачем) її адвокатом для ознайомлення, позивач вказала, що з наказом по управлінню освіти [PERSON] міської ради від 11.07.2016 року №530/о «Про створення комісії» ознайомлена не була; не була також ознайомлені і з скаргою [PERSON]; при цьому, 13.07.2016 року до навчального закладу завітали начальник управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON] та спеціалісти управління [PERSON] та [PERSON], при цьому [PERSON] повідомила про те, що є скарга від батька [PERSON] та запросила особові справи будь-якого 1-го класу і зробила ксерокопії заяв батьків деяких дітей, які навчаються у 1-му класі. Крім того, [PERSON] надала доручення №2825/1-01-09 від 13.07.2016 року, у якому зазначалося, що до 16 год цього дня вона (позивач) повинна була надати пояснення, та до 16 год. 00 хв. нею (позивачем) було надано відповідь з піднятих у дорученні питань. Зокрема, адміністрацією закладу [PERSON] на його звернення була надана відповідь, у якій зазначено, що згідно ст..7 Закону України «Про дошкільну освіту» підготовку дитини до готовності продовжувати навчання в ЗНЗ здійснюють дошкільні навчальні заклади, також надано розяснення, що підготовчі класит у ЗНЗ не передачені відповідно до Закону України «Про освіту», а дітям, які вступають до 1-го класу школи, що обслуговує мікрорайон, де мешкає дитина, не може бути відмовлено у зарахуванні. [PERSON] було рекомендовано звернутися до закладу з питанням зарахування до 1 класу з 20.08.2017 року. Відповідь, яка була направлена адміністрацією закладу [PERSON] (лист по закладу від 14.06.2016 року №270) відмови на прийняття дитини до школи не містить. Питання щодо комплектування груп майбутніх першокласників та знайомства ними і їх батьками вирішується після 01 вересня та регламентується наказом по закладу. Вказала, що в наказі управління освіти [PERSON] міської ради №348-к від 21.07.2016 року про її (позивача) звільнення вказано, що вона вчинила аморальні проступки, несумісні з продовженням даної роботи, та порушила п.4.3 Посадової інструкції директора навчального закладу, в якому вказана відповідальність за використання, в т.ч. одноразове, методів виховання, повязаних з фізичним і/або психічним насиллям над особистістю учня, а також скоєння іншого аморального вчинку директор може бути звільнений з посади відповідно до чинного законодавства про працю, однак їй так і не було пояснено, за що її звільнили. Також вказала, що описова частина наказу про її (позивача) звільнення не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вона вчинила, відповідач обмежився лише загальним посиланням на п.4.2 Посадової інструкції. Вважає, що це заздалегідь спланова акція, побудована на особистих неприязнених стосунках. Вважає, що застосування до неї стягнення у вигляді звільнення застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, при цьому, застосування до неї незаконного звільнення призвело до моральних страждань, яких вона зазнала у звязку з різким погіршенням стану здоровя, що призвело до тимчасової втрати працездатності та лікування, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності, а також її ділової репутації, душевні страждання також викликані психо-емоційним стресом безпосередньо в момент, коли вона дізналася про звільнення, так і в триваючих наслідках цього звільнення і порушенні її прав та гарантій як працівника призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні. З огляду на зазначене вище, та з посиланням на ст.ст.147, 149, 235, 237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України, позивач [PERSON] просила визнати незаконним та скасувати наказ управління освіти [PERSON] міської ради «Про звільнення [PERSON]І.» від 21 липня 2016 року №348-к; поновити її (позивача) на посаді директора комунального закладу навчально-виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа І-ІІІ ступенів №18 центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області»; стягнути на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди стягнути 90 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 12.01.2017 року залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] міську раду. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, уточнили позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просили стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.07.2016 року по 18 січня 2017 року в розмірі 45 480 грн. 00 коп., просили позов задовольнити. Додатково на обгрунтування підстав позову, представник позивача зазначила, що позивача було звільнено з роботи 21 липня 2016 року в період її непрацездатності (з 21.07.2016 року по 28.07.2016 року), про що свідчить листок непрацездатності від 21.07.2016 року, виданий КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Кіровограда», що є порушенням вимог ч.3 ст.40 КЗпП України, за яким не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Представник відповідача управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON] позов не визнала, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зазначаючи на обґрунтування заперечень, що факти вчинення з боку [PERSON] аморальних вчинків підтверджені матеріалами справи та показами свідків і не спростовані позивачем, крім того, при розгляді комісією фактів, викладених у скаргах [PERSON], [PERSON], [PERSON], комісія прийняла однозначне рішення, а саме, що дії [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] та його сімї, знущання над [PERSON], який на той час перебував у підпорядкуванні позивача, та не мав можливості в повній мірі завадити діям [PERSON] із побоюванням щодо умов подальшої роботи в навчальному закладі, залякування та вчинення психологічного тиску на неповнолітню [PERSON] є аморальним вчинком, несумісним з подальшим виконанням виховних функцій [PERSON] також зазначила, що до складу комісій, що були створені для розгляду скарг громадян на поведінку [PERSON], включено спеціалістів управління освіти, які є педагогічними працівниками та безпосередньо займаються виховною діяльністю та є висококваліфікованими педагогами, вчителями «вищої кваліфікаційної категорії та мають педагогічні звання «вчитель-методист». Рішення комісії має однозначний висновок про те, що приниження честі та гідності, вчинення морального тиску на підлеглого та неповнолітню дитину, порушення прав неповнолітньої дитини на освіту з особистих мотивів є проявами аморальної поведінки з боку керівника навчального закладу. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] міської ради заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначивши на обгрунтування заперечень, що позивач в позовній заяві не вказує на конкретні норми законодавства, які були порушені відповідачем при її звільненні, крім того, приймаючи рішення про звільнення позивача з посади директора КЗ «Навчально-виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа загальноосвітня школі І-ІІІ ступенів №18 центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» на підставі п.3 ст.41 КЗпП України за вчинення аморальних проступків, несумісних з продовженням роботи, управління освіти [PERSON] міської ради виходило з оцінки загальної поведінки позивача, наявності конфліктних ситуацій, моральних якостей, що підтверджено конкретними фактами, що дають підстави вказувати на вчинення позивачем аморального проступку несумісного з роботою на займаній посаді. Зазначив, що ситуація, яка склалася з ученицею [PERSON] в будь-якому випадку не сприяє до готовності продовження нею освіти, зміцнення психічного здоровя дитини, соціальній адаптації, та позитивного соціального досвіду, через доведену форму спілкування керівника закладу з дитиною, яка навчається в закладі. Ситуація, яка склалася з сином громадянина [PERSON], також, на їх думку, є аморальним проступком, адже позивач, виходячи з власних мотивів, відмовила у прийнятті дитини до школи, підтвердженням того, що це особисте рішення позивача є та обставина, що після втручання відповідача, справа була вирішена. Заслухавши позивача та в її інтересах представника, заперечення проти позову представників відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу№348-к начальника управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON]Д від 21.07.2016 року позивач була звільнена з посади директора комунального закладу «Навчально- виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 - центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» за вчинення аморальних проступків, несумісних з продовженням даної роботи відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України. При цьому, у тексті наказу не конкретизовано, який саме проступок було вчинено позивачем та коли. Підставою для звільнення [PERSON] з займаної посади в наказі зазначено: звернення громадян щодо дій директора комунального закладу «Навчально- виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 - центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області», довідки комісії за результатами перевірки фактів, викладених у заявах на дії директора комунального закладу «Навчально- виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 - центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» від 13 липня 2016 року, від 21 липня 2016 року. Крім того, в наказі зазначено правові підставі для звільнення - ст.ст.54, 56 Закону України «Про освіту», ст.ст.24, 26 Закону України «Про загальну середню освіту», п.3 ст.41, ст.43-1 Кодексу Законів про працю України. Зазначений наказ позивач [PERSON] отримала 21.07.2016 року. Правомірність зазначеного наказу, та законність звільнення позивача з посади, - є предметом позову позивача [PERSON] Судом встановлено, що 07 липня 2016 року за вх.№Л-212 управлінням освіти [PERSON] міської ради зареєстрована заява [PERSON], в якій останній просив вжити заходів дисциплінарного стягнення, передбачених ст.41 КЗпП України до керівника НВО №18, а також зобовязати адміністрацію НВО №18 записати його сина [PERSON] на підготовку до НВО №18, при цьому, в заяві заявник зазначив, що «при кожній школі щороку працюють курси по підготовці діток до навчання у першому класі… потім, після цих курсів, діти у тому самому складі зараховуються до першого класу школи під керівництвом того вчителя, який проводив підготовку. Діє наказ управління освіти [PERSON] міської ради, яким за закладами освіти комунальної власності міста закріплено певні вулиці. Частиною 2 ст.18 Закону України «Про загальну середню освіту» встановлено, що зарахування учнів до закладу проводиться за наказом директора, що видається на підставі заяви батьків та наявності медичної картки. 23 травня 2016 року [PERSON], дідусь майбутнього першокласника [PERSON], звернувся до секретаря з проханням записати онука на підготовку до НВО №18, на що секретар відповіла, що дитина проживає у мікрорайоні, який школою №18 не обслуговується. [PERSON] попросив надати документ, яким заборонено зарахування, однак відповіді не отримав. У приймальню зайшла директор та повідомила, що вони не проводять запис дітей та щоб приходили у серпні цього року. Того ж дня [PERSON] звернувся із скаргою до начальника управління освіти, яка одразу, у його присутності зателефонувала [PERSON] і запитала, чи проводиться у закладі запис на підготовку, на що отримала відповідь, що запис проводиться, тим самим [PERSON] сказала неправду, повідомивши, що запис не проводиться, тобто, припускається, що вчинила аморальний проступок. 01 червня 2016 року, він, батько, звернувся із письмовою заявою на імя директора про зарахування до підготовчої групи для подальшого зарахування до навчання у першому класі, при цьому, директор поводила себе агресивно, дозволила собі підвищити голос на дорослу людину, та 15 червня 2016 року він отримав відповідь про те, що у закладі відсутні підготовчі групи, тобто, фактично директор НВО №18 відмовила у зарахуванні на підготовку [PERSON]. У даному випадку директор НВО №18 вийшла за межі своїх посадових обовязків та незаконно відмовила у записі його сина до підготовки у НВО №18, та повідомила неправдиву інформацію про проведення запису на підготовку, тим самим вчинила аморальний проступок. Наказом управління освіти [PERSON] міської ради «Про створення комісії по вивченню фактів, викладених у скарзі [PERSON] на дії адміністрації комунального закладу «Навчально- виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 - центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» від 11.07.2016 року №530/о створено комісію по вивченню фактів, викладених у скарзі [PERSON] на дії адміністрації комунального закладу «Навчально- виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 - центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області». Комісія створена у складі Голови комісії [PERSON], та членів комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Додаток до наказу управління освіти від 11 липня №530/о). Пунктом 2 зазначеного наказу наказано Комісії в 5-денний термін провести ретельну перевірку фактів, викладених у скаргах. Відповідно до доручення управління освіти [PERSON] міської ради від 13 липня 2016 року №2825/1-01-09 [PERSON], директору НВО №18, до 16.00 год. 13 липня 2016 року доручено надати письмові пояснення з наступних питань: чому вихідний лист від 14.06.2016 року №270 (адресат [PERSON]О.) підписаний не директором шкоди, а заступником директора [PERSON], якими нормативними документами при цьому керується керівник, делегуючи свої повноваження іншим особам; у якій формі у НВО №18 проходять заходи по підготовці батьків та дітей на навчання у 1- му класі. Яким чином і за якими принципами відбираються діти та на якій підставі залучаються до цих заходів; якими документами керуються, рекомендуючи батькам майбутніх першокласників подавати заяви про зарахування до 1-го класу з 10-го серпня; надати інформацію, скільки учнів 1-их класів у 2015-2016 р.р. зараховано не за територією обслуговування. На зазначене доручення директор закладу [PERSON] 13.07.2016 року за вих. 3298 надала інформацію, відповідно до якої лист по закладу від 14.06.2016 року №270 (адресат [PERSON]О.) підписаний заступником директора з навчально-виховної роботи [PERSON] відповідно до п.4.3 Посадової інструкції (Розділ 4 Права), затвердженої директором закладу 03.09.2012 року; Законом України «Про освіту» підготовчі класи у загальноосвітніх навчальних закладах не передбачені. Підготовку дитини до готовності продовжувати освіту в ЗНЗ здійснюють дошкільні навчальні заклади відповідно до ст.7 Закону України «Про дошкільну освіту». Питання проведення заходів по ознайомленню зі школою майбутніх першокласників вирішується щороку у вересні. У 2015/2016 н.р. зустріч з батьками цієї категорії відбулася 03.10.2015 року; у період з 20 серпня до 01 жовтня щороку залучаються до вищезазначених заходів діти, що проживають та які не проживають на території обслуговування закладу при наявності вільних місць; всього зараховано учнів 1-х класів у 2015/2016 н.р. 162 особи, із них 54 учні, що проживають на території обслуговування закладу та 59 учнів, де діти батьків, які навчалися у ЗНЗ №18 старші діти яких навчаються в закладі в даний час, 49 дітей за бажанням батьків були зараховані на вільні місця. Крім того, встановлено, що [PERSON] 01.06.2016 року звернувся з заявою до директора НВО №18 [PERSON], в якій просив зарахувати на навчання до підготовчого класу на 2016-2017 навчальний рік його дитину, [PERSON], який проживає за адресою [INFO]. На зазначеній заяві міститься резолюція керівника закладу [PERSON] від 01.06.2016 року «[PERSON] Прошу до 15.06.2016 року підготувати проект відповіді заявнику». 14 червня 2016 року за вих.№270 заявнику [PERSON] на заяву від 01.06.2016 року надано відповідь за підписом заступника директора [PERSON], в якій заявника повідомлено про те, що відповідно до ст.18 Закону України «Про загальну середню освіту» за загальноосвітніми навчальними закладами закріплюються території обслуговування і щорічно до початку навчального року педагогами закладу здійснюється облік учнів, які мають відвідувати його. 26.04.2016 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради прийняте рішення №252 «Про закріплення територій обслуговування за загальноосвітніми, дошкільними та інтернатними навчальними закладами у 2016 році», та зазначеним рішенням за НВО №18 закріплена відповідна територія обслуговування. Зазначені в заяві адрес не входять до території обслуговування НВО №18. Крім того, Законом України «Про освіту» підготовчі класи у загальноосвітніх навчальних закладах не передбачені. Підготовку дитини до готовності продовжувати освіту у ЗНЗ здійснюють дошкільні навчальні заклади відповідно до ст.7 Закону України «Про дошкільну освіту». Враховуючи лист Міністерства освіти і науки України від 14.02.2015 року №1/9-71 «Щодо розяснення порядку приймання дітей до першого класу» зарахування дітей до 1-го класу початкової школи здійснюється за заявою батьків або осіб, які їх замінюють на імя директора школи, копії свідоцтва про народження дитини та медичної картки встановленого зразка. Дітям, які вступають до першого класу школи, що обслуговує мікрорайон, де мешкає дитина, не може бути відмовлено у зарахуванні. У випадку, коли кількість заяв щодо вступу дитини до першого класу ЗНЗ не за місцем проживання перевищує кількість вільних місць, перевага надається тим, чия заява була зареєстрована раніше. З питання зарахування дитини до першого класу, заявнику рекомендовано звернутися до адміністрації закладу з 20.08.2017 року. Відповідно до акту від 13 липня 2016 року, складеного комісією, при перевірці фактів, викладених у скарзі [PERSON], директор НВО №18 [PERSON] при озвученні головою комісії [PERSON] по суті скарги категорично відмовила у подальшому прийнятті та зарахування на навчання дитини [PERSON], у звязку з тим, що дідусь [PERSON]. зі слів директора, ганьбив честь керівника НВО №18 [PERSON] В акті [PERSON] викладені також свої пояснення, за якими [PERSON] дідусь онука, та батько [PERSON] проживають на території, яку школа не обслуговує, тому відмовлено у звязку з тим, що дана дитина не проживає за мікрорайоном школи. Відповідно до довідки за результатами перевірки фактів, викладених у скарзі [PERSON] на дії адміністрації комунального закладу «Навчально- виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 - центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області», складеної за підписами голови та членів комісії, комісією було встановлено, що при проведенні перевірки директором закладу [PERSON] було допущено некоректні висловлювання на адресу батьків та дідуся [PERSON]; в діях директора щодо невмотивованої відмови дитині у навчанні та способі спілкування з батьками вбачаються особисті корисливі мотиви, які можуть бути розцінені як вчинення по відношенню до громадян України з боку педагогічного працівника аморального вчинку. Таким чином, порушено права батька і дитини на вільний вибір навчального закладу, гарантовані ст.60 Закону України «Про освіту», ст.29 Закону України «Про загальну середню освіту», п.74 Положення про загальноосвітній навчальний заклад. Керівником закладу перевищено свої повноваження та порушено право дитини на отримання освіти. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення, за якими, свідок [PERSON] пояснив, що спочатку він отримав відмову у прийнятті його дитини до НВО №18 в усній формі, при цьому, директор школи спілкувалася з ним підвищеним голосом, в подальшому він звернувся з письмовою заявою та також отримав відмову, в червні, 2016 року звернувся із скаргою в управління освіти [PERSON] міської ради, на яку отримав відповідь про те, що призначено перевірку за його скаргою. Свідок [PERSON] пояснив, що після того, як їм було відмовлено у прийнятті дитини до НВО №18 , він звернуся із скаргою до міського голови м.Кіровограда, вважає, що [PERSON] із особистих неприязнених стосунків, які склалися між ними, відмовила у прийнятті його онука на підготовчі курси до НВО №18. Покази свідка [PERSON] щодо його звернення до міського голови із скаргою, суд до уваги не приймає, оскільки такі докази звернення відсутні, не містять їх і матеріали справи, крім тоо, перевірка проводилася щодо скарги [PERSON] Крім того, відповідно до інструктивно-методичного листа щодо розяснення порядку приймання дітей до першого класу загальноосвітніх навчальних закладів Міністерства освіти та науки України від 14.02.2015 року №1/9-71, наданого позивачем, дітям, які вступають до першого класу школи І-ІІІ ступеня, що обслуговує мікрорайон, не може бути відмовлено у зарахуванні. У випадках, коли кількість заяв щодо ввступу дитини до першого класу загальноосвітнього навчального закладу не щза місцем проживання перевищує кількість вільних місць, перевага надається тим, чия заява була зареєстрована раніше. Відповідно до наказу НВО №18 від 02 вересня 2015 року «Про режим роботи закладу у 2015/2016 н.р» [PERSON], заступнику директора з навчально-виховної роботи наказано організувати для дітей, які бажають у наступному навчальному році вчитися у 1-му класі заходи по ознайомленню з роботою закладу; при комплектуванні груп майбутніх першокласників врахувати вимоги листа МОН України від 14.02.2015 року №1/9-71 «Щодо розяснення порядку приймання дітей до першого класу», зустріч з майбутніми першокласниками та їх батьками провести 10 жовтня 2015 року; врахувати, що вчителі 4-х класів працюють з майбутніми першокласниками за рахунок роботи в канікулярний час. (п.п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 Наказу). З огляду на зазначене, судом відзначається, що з наказом про створення комісії по перевірці фактів, викладених у скарзі [PERSON] позивача не було ознайомлено, із скаргою [PERSON] позивача не ознайомлювали, запропонувавши при цьому надати відповідну інформацію з питань, зазначених в дорученні начальника управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON] від 13.07.2016 року, і зазначене не спростовано під час судового розгляду справи представником відповідача. Окрім того, під час судового розгляду справи встановлено, і також не спростовано представником відповідача, що Законом України «Про освіту», Законом України «Про загальну середню освіту» підготовчі класи у загальноосвітніх школах не передбачені, при цьому, створення підготовчих класів у загальноосвітніх школах вирішується в межах окремо взятого навчального закладу шляхом видання керівником навчального закладу відповідного наказу на період навчального року, тим самим, відзначається, що заявнику [PERSON] були надані відповідні розяснення про те, що підготовчі класи в ЗНЗ не передбачені законодавством України, та законодавством України визначений порядок зарахування дітей саме до першого класу, було також запропоновано звернутися з питання роботи груп по ознайомленню дітей 5-ти років зі школою у серпні, 2016 року, що підтверджується також доводами, викладеними в скарзі [PERSON] (абзац 17 скарги від 05.07.2016 року). Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.07.2016 року до начальника управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON] з письмовими заявами звернулися: керівник гуртка зразкового хореографічного ансамблю «Надія» ЦДЮТ НВО №18 м.Кіровограда А.[PERSON] ( заява зареєстрована 15.07.2016 року за вх.№Г-220) та [PERSON] (заява зареєстрована 15.07.2016 року за вх.№К-221), в яких зазначили, зокрема, заявник [PERSON] зазначив, що «14.07.2016 року він прийшов до НВО №18 з метою, щоб забрати в своєму робочому кабінеті деякі папери та особисті речі, при цьому, прибиральниця, яка сиділа замість чергового по закладу повідомила, що приміщення , які закріплено за ансамблем «Надія», опечатані директором закладу. На прохання показати офіційний документ, на підставі якого приміщення було опечатано, прибиральниця повідомила, що не володіє жодним документом з цього приводу. Оскільки будь-які документи відсутні, він зайшов до робочого кабінету, більше того, на папері, яким опечатані приміщення, стоїть підпис зав.ЦДЮТ Т.Лагомини та дата 11.07, яка, наскільки йому відомо, з 11.07 знаходиться у відпустці. Хвилин через 10 після того, як він зайшов до кабінету. В кабінет зайшла директор шкоди [PERSON] з вчителем [PERSON], при цьому, [PERSON] вимагала, щоб він вийшов з приміщення та надав пояснення, чому він зірвав печатку на дверях, так як за словами директора, він не має права зайти в свій робочий кабінет, на що він попросив надати офіційний документ, на підставі якого приміщення були опечатані, прохання було проігнороване, а директор школи наполягала, щоб він залишив приміщення, та коли він запитав у [PERSON] «На якій підставі він має залишити приміщення», отримав відповідь «Потому что я так сказала», при цьому в ході цієї словесної перералки він потягнувся за камерою, щоб здійснити запис того, що відбувається, в цей час В.[PERSON] підійшла майже впритул до нього, намагаючись спочатку видерти з рук камеру, а потім, застосовуючи фізичну силу, стягнути його із стільця, та на будь-які зауваження щодо таких неадекватних дій [PERSON] не реагувала, а в той час, як він все таки навів камеру безпосередньо на директора, то вона поспіхом залишила кабінет, повідомивши, що викличе міліцію, мотивуючи тим, що «чужой человек в школе». Через деякий час дійсно прибув екіпаж патрульної поліції, виклик було отримано з телефону [PERSON] з формулюванням «Невідомий бешкетує в школі», патрульні відібрали пояснення як у нього, так і у [PERSON], після чого залишили приміщення. Свідками спілкування з представниками поліції були також [PERSON] (яка саме теж прийшла в школу) та маленька вихованка ансамблю [PERSON] зі свою мамою [PERSON]. як пізніше зясувалося, коли [PERSON] прийшла до школи, директор повела себе агресивно і по відношенню до неї, визнавши дитину з приміщення школи». Вважаючи поведінку директора школи №18 [PERSON] неадекватною, просив відреагувати на зазначену поведінку. Заявник [PERSON] в заяві зазначила, що «14 липня цього року її онька, [PERSON], учениця 5-го класу НВО №18, звернулась до керівника зразкового хореографічного ансамблю «Надія» за допомогою організації костюму для виступу. По запрошенню викладача вона попрямувала до танцювального класу. Зайшовши в приміщення своєї школи, дитина побачила, що там знаходиться поліція і директор школи [PERSON], яка при зустрічі з дитиною, накинулась на неї з криками «Чого ти прийшла!? Репетиції вже не проходять, вийди звідси!» дитина була перелякана та розгублена, не знаючи, чим завинила перед дорослим, а директор не стала чекати, коли дівчинка зорієнтується, і виштовхала її за двері». Вважаючи таку поведінку не коректною для дорослої людини, заявник [PERSON] просила перевірити професійну, моральну та психологічну відповідність [PERSON] займаній посаді і тим самим захистити дітей від принижень та психологічних травм. Будучи допитаними під час судового розгляду справи в якості свідків за клопотанням представника відповідача, [PERSON] та [PERSON] надали пояснення, які є аналогічними тим, які викладені в їх скаргах. Крім того, свідок [PERSON] також зазначила, що вона не була безпосереднім очевидцем подій та про останні їй стало відомо від доньки, яка розповіла їй, що сталося в школі. Судом також встановлено, що наказом управління освіти [PERSON] міської ради «Про створення комісії» від 15.07.2016 року №538/о створено комісію по вивченню фактів, викладених у скаргах громадян на дії адміністрації комунального закладу «Навчально- виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 - центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області». Комісія створена у складі Голови комісії [PERSON], та членів комісії [PERSON], [PERSON] (Додаток до наказу управління освіти від 15 липня №538/о). Пунктом 2 зазначеного наказу наказано Комісії в 5-денний термін провести ретельну перевірку фактів, викладених у скаргах. Відповідно до акту проведення перевірки за зверненнями громадян згідно наказу від 15.07.2016 року №538/о 21 липня 2016 року о 15.00 год. комісією управління освіти розпочато перевірку фактів, викладених у зверненнях громадянки [PERSON] та [PERSON] щодо поведінки директора НВО №18 [PERSON] Перевірка проводиться у присутності директора закладу [PERSON], яка знаходиться на робочому місці, а також [PERSON], заступника директора та [PERSON], вчителя. Під час перевірки директору вручене письмове доручення щодо надання пояснень по фактам, викладеним у скаргах громадян. За результатами роботи комісії складається довідка. В акті міститься також запис [PERSON] про те, що скарга [PERSON] їй не була надана для онайомлення. Крім того, відповідно до доручення начальника управління освіти Кіровоградсткої міської ради від 21.07.2016 року №2947/1-01-09 директору НВО №18 доручено терміново до 15 год. 20 хв. 21.07.2016 року надати пояснення з наступних питань: причини та правові підстави недопущення [PERSON] 14.07.2016 року до приміщення школи; причини та правові підстави закриття та недопущення до робочих кабінетів керівника гуртка [PERSON]; підстави та причини виклику працівників поліції до навчального закладу. Відповідно до довідки комісії за результатами перевірки фактів, викладених у заявах на дії директора комунального закладу навчально-виховного обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 18 центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» від 21 липня 2017 року, складеної комісією у складі: голови комісії: [PERSON], членів комісії: [PERSON], [PERSON], комісія вважає, що директор комунального закладу навчально-виховного обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 18 центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» [PERSON] вчинила аморальні проступки, несумісні з продовженням даної роботи (винні діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження) та прийшла до висновку, що відповідно до ч.3 ст.41 КЗпП України, п.4.3 Посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу, затвердженої начальником управління освіти [PERSON] міської ради 31.12.2015 року, вчинення таких дій є підставою для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника або уповноваженого органу. Судом також встановлено, що на підставі наказу управління освіти від 23.06.2016 року №511/о за зразковим хореографічним гуртком «Надія» у НВО №18 закріплено 6 приміщень, при цьому, встановлено, що останній не є юридичною особою і не несе відповідальність за збереження матеріальних цінностей. Крім того, 25 травня 2016 року директор закладу НВО №18 звернулася з письмовим зверненням до начальника управління освіти [PERSON] міської ради, в якому зазначила, що 04.04.2016 року була проведена інвентаризація в хореографічному гуртку зразковий хореографічний ансамбль «Надія», за підсумками якої складено інвентаризаційний опис інших необоротних матеріальних активів та запасів, відповідно до якого на рахунок 02 поставлені матеріальні цінності: костюми та аксесуари 377 924 грн.; технічні засоби, апаратура, інвентар 65 341 грн., особисті речі працівників 80 710 грн. та є необхідним направити спеціаліста з метою провести оцінку даних матеріальних цінностей. Як пояснила під час судового розгляду справи позивач саме з метою збереження матеріальних цінностей ансамблю «Надія» на загальну суму 523 985 грн., з них на суму 79 110 грн. особисті речі [PERSON], приміщення, де знаходилися ці речі, були опечатані. Усі кабінети в навчальному закладі, які оснащені технікою, мають значну матеріально-технічну базу, на час відсутності керівників кабінетів опечатуються. Також позивач зазначила, що під час зустрічі з [PERSON] 14 липня 2016 року у присутності вчителя та директора школи йому було запропоновано повідомляти адміністрацію закладу про перебування у закладі та надати пояснення з приводу відкриття кабінету, який було опечатано, що останній відмовився надавати, у звязку з чим було прийнято колегіальне рішення запросити поліцію з тим, щоб розяснили [PERSON] правила поведінки у навчальному закладі під час його перебування у відпустці. З огляду на викладене, судом відзначається, що з наказом про створення комісії по перевірці фактів, викладених у скаргах [PERSON] та [PERSON] позивача не було ознайомлено, копії звернень зазначених осіб позивачу вручено не було, чим позбавлено останню можливості надати обґрунтовані пояснення з приводу фактів, викладених у них, і зазначене не спростовано під час судового розгляду справи представником відповідача. Крім того, з наданих позивачем доказів, зокрема, записів книги чергових НВО №18 від 21.07.2016 року вбачається, що працівники управління освіти [PERSON] міської ради, які були членами комісії, разом з начальником управління освіти Кіровогроадської міської ради [PERSON] зайшли в приміщення школи о 14 год. 37 хв., перевірку розпочато, як вбачається з акту перевірки о 15 год. 00 хв., , о 14 год. 45 хв. позивачу було вручено доручення, о 15 год. 10 хв. начальник управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON] ознайомила позивача з наказом про звільнення, датованим 21.07.2016 року №348/к, відмітка [PERSON] про те, що копію наказу по управлінню освіти КМР №348/к від 21.0-7.2016 року о 15 год. 10 хв. Окрім того, з довідок комісій за результатами перевірки фактів, викладених у скарзі [PERSON] (довідка без дати складення), а також [PERSON], [PERSON] (складена комісією 21.07.2016 року) крім, зазначених у них змісту скарг заявників, не вбачається, яким чином проводилася перевірка, які факти комісією досліджувалися при цьому, які матеріали були зібрані, які свідки (очевидці подій) були опитані, які пояснення надавала безпосередньо позивач, та яким чином вони оцінені комісією в сукупності з іншими зібраними матеріалами перевірки. Крім того, як вбачається з інформації Департаменту патрульної поліції УПП в м.Кіровограді від 19.07.2016 року №1658/41/34/01-2016 на адресу управління освіти [PERSON] міської ради факт виклику патрульної поліції до «Навчально-виховного обєднання Багатопрофільного ліцею-фізико математичній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №18- центр дитячої та юнацької творчості «Надія» 14.07.2016 року підтвердився, зібрані матеріали передано до Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Також в ході перегляду відео з нагрудних відеокамер поліцейських будь яких принижень гідності громадян, працівників закладу та порушень громадського порядку не виявлено. Крім того, зі змісту скарг [PERSON], [PERSON], [PERSON], слідує, що предметом перевірки фактично були викладені в скаргах заявників різнопланові звинувачення на адресу позивача, які повязані з виконанням нею своїх посадових обовязків, її поведінкою по відношенню до інших викладачів, батьків дітей, та дітей. З описової та резолютивної частини довідок за результатами перевірки фактів, викладених у скаргах [PERSON], [PERSON], [PERSON], також неможливо встановити, який саме проступок чи проступки позивача комісія вважає доведеними, які з них вона вважає такими, що підпадають під ознаки аморального, та які з них (чи який з них) комісія вважає такими, що є достатніми для звільнення позивача з посади відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України. Така конкретизація відсутня і в резолютивній частині довідки комісії від 21.07.2016 року за результатами перевірки фактів, викладених у заявах на дії директора комунального закладу навчально-виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа І-ІІІ ступенів №18 центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області», де зазначено, що розглянувши зміст заяв, оцінивши показання свідків та ін., комісія вважає їх правдивими, оскільки вони доповнюються іншими доказами по справі, а деякі розбіжності щодо викладення ними характеру розвитку подій та послідовності дій осіб, які були під час інциденту, зумовлені особистим сприйняттям кожним із них тих моментів, які вони спостерігали, а тому немає підстав для визнання їх показань недостовірними. Крім того, комісія вважає, що директор НВО №18 [PERSON] вчинила аморальні проступки, несумісні з продовженням даної роботи (винні діяння, що суперечать загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечать змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження), на підставі чого вчинення таких дій є підставою для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу на підставі п.3 ст.41 КЗпП України. В довідці комісії за результатами перевірки фактів, викладених у скарзі [PERSON], при проведенні перевірки директором закладу [PERSON] було допущено некоректні висловлювання на адресу батьків та дідуся [PERSON], в діях директора щодо невмотивованої відмови дитині у навчанні та способу спілкування з батьками, вбачаються особисті корисливі мотиви та можуть бути розцінені як вчинення по відношенню до громадян України з боку педагогічного працівника аморального вчинку. Керівником закладу перевищено свої повноваження та порушено право дитини на отримання освіти. Під час судового розгляду справи позивач зазначила, що із змістом зазначених довідок її не ознайомлювали, з зазначеними документами вона змогла детально ознайомитися, та, відповідно, підготувати заперечення щодо доводів, викладених в них, після того, як за адвокатським запитом такі документи були надані її представнику, в свою чергу, зазначені твердження позивача представником відповідача належними доказами не спростовано. При цьому, судом відзначається, що статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і субєктів господарювання. Так, відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником. Аналізуючи зазначену норму трудового законодавства, підставою для звільнення за п.3 ст.41 КЗпП України визнається не будь-який аморальний проступок, а такий, що несумісний із продовженням роботи. До суб'єктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти. Відповідно до п.4.3 Розділу 4 Посадової інструкції директора загальноосвітнього закладу, затвердженої накальником управління освіти [PERSON] міської ради [PERSON], за використання, в тому числі, одноразове, методів виховання, повязаних з фізичним і/або психічним насилляя над особистістю учня, а також скоєння іншого аморального вчинку директор може бути звільнений з посади відповідно до чинного законодавства про працю. Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо. Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов'язки. За змістом статті 56 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники зобов'язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком. Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь зобов'язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Внаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України.Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-248цс14. Водночас, звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. У разі звільнення працівника за вчинення одного конкретного аморального проступку, такий проступок має бути конкретизований, встановлений та доведений належними доказами. Якщо таких було кілька, кожен з них має бути встановлений та доведений окремо. В даному випадку відповідач цього не зробив, довідки, складені комісією такої конкретизації не містять, як не містить такої конкретизації і наказ про звільнення від 21.07.2016 року №348-к, який позивачем оспорюється, зокрема, у наказі не зазначено, за вчинення саме якого проступку та якою негідною поведінкою позивач себе скомпрометувала та порушила моральні норми, які є підставою для звільнення. Визначення поняття аморального проступку у законодавстві України відсутнє. Таке, на думку суду, є оціночним поняттям, а відтак потребує належної оцінки та дослідження фактів, які стверджують вчинення аморального проступку працівником та несумісність такого проступку з продовженням роботи. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 28 своїй Постанові № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням роботи (п. 3 ст. 41 КЗпП), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів, [PERSON] звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обовязків, так і не повязаного з ними. Звільнення не може бути визнане правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. За своєю правовою природою норма ст. 41 п.3 КЗпП України є спеціальною, а тому її не можна тлумачити розширено. У разі вчинення інших правопорушень особа, яка виконує виховні функції, може бути звільнена на загальних підставах. З огляду на зазначене, суд також вважає, що посилання представника відповідача на використання позивачем методів роботи, вжтиття заходів збереження матеріальних цінностей в НВО №18 з якими, зокрема, не погоджувався керівник хореографічного гуртка «Надія» [PERSON], її (позивача) ставлення до учнів та інше, може свідчити про загальну оцінку поведінки позивача, однак не про аморальні вчинки. В той же час, під час судового розгляду справи, з досліджених матеріалів справи, пояснень сторін, свідків, вбачається про існування триваючого конфлікту між адміністрацією НВО №18 та керівниками гуртка зразкового хореографічного ансамблю «Надія» ЦДЮТ НВО №18 [PERSON], [PERSON], зокрема, протоколом зборів трудового коллективу НВО «Багатопрофільний ліцей-фізико-математична школа-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18- центр дитячої та юнацької творчості «Надія» від 26 січня 2015 року №1, яким ухвалили виразити обурення неправдивими висловлюваннями окремих батьків та керівників хореографічного гуртка [PERSON], [PERSON] стосовно роботи директор закладу [PERSON] та колективу закладу в цілому, вважати ці висловлювання такими, що спрямовані на дестабілізацію планомірної роботи колективу; протоколом зборів трудового колективу навчального закладу від 23 лютого 2015 року №2, за яким було вирішено порушити клопотання перед управлінням освіти [PERSON] міської ради щодо вирішення питання про перебування [PERSON], [PERSON], керівників хореографічного гуртка, на займаних посадах у НВО №18; результатами розгляду звернення комісією по трудовим спорам спільно з профспілковим комітетом НВО №18; відкритим листом міському голові від 17.03.2016 року батьків, вчителів, працівників закладу НВО №18; заявою-зверненням НВО №18 від 17.12.2015 року до [PERSON] обласної ради; зверненнями директора НВО №18 від 13.02.2015 року за вих.№101, та педагогічного колективу НВО №18 до начальника управління освіти [PERSON] міської ради; поданням директора НВО №18 на дисциплінарне стягнення від 14.12.2015 року 3596, доповідною запискою директора НВО №18 від 11.01.2016 року №2 на адресу начальника управління освіти [PERSON] міської ради про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників хореографічного гуртка [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, судом встановлено, і зазначений факт не спростовано представником відповідача, що позивач [PERSON] в день звільнення 21 липня 2016 року в період з 21 липня 2016 року по 27 липня 2016 року перебувала на листку непрацездатності, виданому КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Кіровограда», що підтверджується листком непрацездатності серія АГЮ №582507, виданий 21 липня 2016 року. Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також перебування працівника у відпустці. Тим самим, трудове законодавстиво не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена ч.3 ст.40, ч.2 ст.41 КЗпП України, заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. За викладених обставин, суд вважає, що звільнення позивача було здійнено з підстав, не передбачених законом, а також з порушенням вимог трудового законодавства, що свідчить про незаконність такого звільнення та має наслідком поновлення порушених прав працівника, на підставі чого слід визнати незаконним та скасувати наказ «Про звільнення [PERSON]І.» від 21 липня 2016 року №348-к, виданий управлінням освіти [PERSON] міської ради, за підписом начальника управління освіти [PERSON], яким [PERSON], директор комунального закладу навчально-виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа І-ІІІ ступенів №18 центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» звільнена з займаної посади завчинення аморальних проступків, несумісних з продовженням даної роботи відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України 21 липня 2016 року, поновити [PERSON] на посаді директора комунального закладу навчально-виховне обєднання «Багатопрофільний ліцей фізико-математична школа І-ІІІ ступенів №18 центр дитячої та юнацької творчості «Надія» [PERSON] міської ради Кіровоградської області» з 21 липня 2016 року. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача як на правові підстави позову, на ст. ст. 147, 149 КЗпП України, оскільки, відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 „Про практику розгляду судами трудових спорів з подальшими змінами, при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП України, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Крім того, відповідно до до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці у разі виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 з наступними змінами і доповненнями «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348). Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-195цс14. Відповідно до наданої позивачем довідки про заробітну плату від 13.10.2016 року, нарахована [PERSON] заробітна плата за травень, 2016 року склала 6 776 грн. 94 коп., за червень, 2016 року 6 776 грн. 94 коп., в травні, 2016 року - 19 робочих днів, в червні, 2016 року 19 робочих днів, всього 38 робочих днів, середньоденний заробіток становить 356 грн. 68 коп. (6 776 грн. 94 коп. + 6 776 грн. 94 коп. = 13 553 грн. 88 коп. / 38 робочих днів). Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 липня 2016 року по 23 січня 2017 року становить 45 298 грн. 36 коп. ( 356 грн. 68 коп. х 127 днів вимушеного прогулу = 45 298 грн. 36 коп.), та який слід стягнути з відповідача управління освіти [PERSON] міської ради на користь позивача. Наданий позивачем розрахунок середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу судом до уваги не приймається, з тих підстав, що він проведений з недотриманням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348), представником відповідача розрахунок, наданий позивачем, не оспорений, з урахуванням позиції відповідача щодо невизнання позовних вимог в повному обсязі. Позивачем [PERSON] пред'явлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 90 000 грн. 00 коп., які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.95року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови). Згідно з п.13 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Приймаючи до уваги те, що відповідачем управлінням освіти [PERSON] міської ради незаконно було звільнено позивача з посади директора НВО №18, чим спричинено позивачу моральні страждання, переживання, яких зазнала позивач, у звязку з погіршенням стану здоровя, що також призвело до тимчасової втрати працездатності та перебування на лікуванні, що підтверджується випискою №12350 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] обласної лікарні, про перебування на стаціонарному лікуванні в період з 28.07.2016 року по 12.08.2016 року, втрату нормальних життєвих звязків, у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації позивача, як кваліфікованого працівника, компетентного у вирішенні питань, повязаних з посадою, яку вона обіймала, необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, повязаних з пошуком коштів, необхідних для забезпечення належних умов проживання себе та своєї сімї, придбання необхідних для лікування медичних препаратів, при цьому, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує характер і ступінь моральних страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала позивач, враховуючи також характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає, що розмір морального відшкодування позивачу належить визначити в розмірі 5 000 грн. 00 коп., який, на думку суду, буде адекватним моральним стражданням позивача. Відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно з п.п.2.4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Судові витрати по справі вирішити в порядку ст.88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений позивачем при предявленні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, та з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 1 102 грн. 40 коп., враховуючи, що позивач при предявленні позовних вимог до суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial