Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

19 червня 2017 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що її батько [PERSON] помер [INFO], дід по батьковій лінії [PERSON] помер у 1985 році. Після смерті діда 5 березня 1987 року баба позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] У період з 1973 по 1980 рік баба позивача [PERSON] перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], який за життя володів жилим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO]. Позивач вважає, що її баба [PERSON] за час проживання із [PERSON] та після його смерті набула права на спадщину, шляхом прийняття спадщини в силу ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, а саме: фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Підтвердженням цього позивач вказувала те, що [PERSON] проживала однією сім'єю із [PERSON], вела з ним спільне господарство та побут, поховала його за власні кошти, отримала свідоцтво про його смерть. Спільних дітей вони не мали, інші спадкоємці, які б могли претендувати на його майно, відсутні. З 10 червня 1981 року по 23 жовтня 2004 року місце проживання [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] 17 листопада 2004 року [PERSON] отримала у Ржищівському БТІ витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] про реєстрацію права власності на житловий будинок за вказаною адресою, що підтверджує те, що вона мала безперешкодний доступ до будинку і дозвільних документів на нього. За життя [PERSON] отримав дозвільні документи на вказаний вище будинок. Крім того, позивач вказувала. що її баба [PERSON] не була усунута від спадкування в порядку, визначеному ст. 528 ЦК УРСР, вона не відмовилась від спадщини в порядку ст. 553 ЦК УРСР. На теперішній час у позивача відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що належав її бабі, як спадкоємиці [PERSON] Звернувшись до Ржищівської міської державної нотаріальної контори (далі - Ржищівська МДНК) із заявою про прийняття спадщини після смерті баба [PERSON], 20 грудня 2016 року позивач отримала лист відмову щодо оформлення спадщини, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Позивач вважає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину, у зв'язку із чим, вона вирішила оформити спадкові права у судовому порядку. Враховуючи викладене вище, [PERSON], посилаючись на ст.ст. 528, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 1266, 1268, 1296 ЦК України, просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS]. У попередньому судовому засіданні судом було повідомлено, що у провадженні суду перебувала цивільна справа № 374/84/17 за позовом [PERSON] до Ржищівської міської ради Київської області, третя особа - Ржищівська міська державна нотаріальна контора, про продовження строку на прийняття спадщини, яка розглянута з прийняттям рішення. Предметом позову було спадкове майно після смерті [PERSON], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку із цим ухвалою Ржищівського міського суду від 26 липня 2017 року судом було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Пояснив, що баба позивача [PERSON] перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] Станом на 1978 рік [PERSON] була одружена з [PERSON] Представник позивача вказував, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], з яким проживала у цивільному шлюбі, фактично вступивши в управління майном. Йому не відомо, що на момент проживання [PERSON] із [PERSON] (1973-1980 роки) вона була у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відповідно до ЦК УРСР [PERSON] відноситься до першої черги спадкоємців, хоча вони не перебували у шлюбі, від спадщини вона не відмовилась, від спадкування не була усунута. Будинок почали будувати у 1974 році, а у 1978 році почали проживати. У 1981 році зареєстровано місце проживання [PERSON] Представник відповідача Ржищівської міської ради Київської області та представники третіх осіб: Державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради та представник Ржищівської МДНК у судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без їхньої участі не надали. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] У 1978 році будинок був недобудований, вона позичала кошти братові, передавши їх через свого сина. Брат кошти не повернув. [PERSON] помер у 1980 році. Вона не бачила, щоб [PERSON] проживала разом із братом, хоча їй було відомо, що вона була його кумою. Вона знала її чоловіка [PERSON] У 1979 році її брат у м. Українка представив [PERSON] як свою дружину, потім вона бачила її на похороні брата у 1980 році. Представник третьої особи [PERSON] пояснив, що як зазначала позивач, вона є онукою [PERSON], яка у період з 1973 року по 1980 рік перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] і тому є спадкоємицею своєї бабусі, яка у свою чергу була спадкоємицею [PERSON] Однак, у цей же час її баба перебувала у зареєстрованому шлюбі з її дідом [PERSON], що вже само по собі унеможливлює прийняття спадщини [PERSON] Крім того, статтями 529, 530 ЦК УРСР передбачені дві черги спадкоємців за законом, до жодної з яких [PERSON] не відноситься. Відсутність правовстановлюючих документів на будинок у позивача та її баби можна пояснити лише тим, що на будинок оформлені правовстановлюючі документи на ім'я [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 5 березня 1981 року, будинок [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується також листом КП КОР "Південне БТІ" № 1763 від 25 липня 2017 року. Позивач не є родичем власника спадкового майна, а тому не має ніякого права на оформлення права власності на зазначений вище будинок. Враховуючи викладене вище позивач не має права на спадкування після смерті [PERSON], а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 6 квітня 1978 року, встановлено, що [PERSON] (позивач) народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу , серії [NUMBER] від 20 вересня 1996 року, встановлено, що [PERSON] одружився з [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 15 вересня 2016 року встановлено, що [PERSON] (батько позивача) [INFO] (а.с.10). Його батьками є [PERSON] та [PERSON] Свідоцтвом про одруження від 30 жовтня 1955 року підтверджено факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.51). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 26 травня 1980 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 19 вересня 1986 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 11 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 5 березня 1987 року (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 6 серпня 2002 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.15). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 листопада 2004 року встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.16). Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] була зареєстрована у будинку 10 лютого 1981 року (а.с.18-19). З технічної документації на індивідуальне будівництво житлового будинку гр. [PERSON] в [ADDRESS], встановлено, що всі правовстановлюючі документи оформлені на ім'я [PERSON] (а.с.20 -26). Зокрема, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 5 березня 1981 року встановлено, що цілий житловий будинок по [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] Згідно технічного паспорта на будинок по [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] оформила вказаний технічний паспорт 28 листопада 1980 року (а.с. 27-29). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від [INFO] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.30). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 грудня 2016 року встановлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 202/2016 (а.с.32). Листом Ржищівської МДНК відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини після померлої [INFO] баби [PERSON], яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS], оскільки виявлено, що відсутній документ, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок аз вказаною вище адресою (а.с.31). Згідно технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS] встановлено. що [PERSON] 4 жовтня 2016 року замовила технічний паспорт на вказаний вище будинок (а.с.33-37). Постановою державного нотаріуса Ржищівської МДНК № 290-02/31 від 13 липня 2017 року відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини після померлої [PERSON], яка померла [INFO]. Встановлено, що спадкове майно, а саме: житловий будинок в [ADDRESS] належить померлому [INFO] [PERSON], після якого спадщина не була прийнята. На момент його смерті спадкоємцями згідно ЦК УРСР могли бути особи, на користь яких посвідчений заповіт (спадкоємці за заповітом), або спадкоємці черг, визначених ст. ст. 529, 530, 531 цього ж Кодексу. У випадку відсутності на день смерті таких спадкоємців, спадкове майно повинно було б перейти до держави відповідно до ст. 555 ЦК УРСР. [PERSON] не подала доказів про те, що померла [PERSON] входить до кола спадкоємців померлого [PERSON], тобто не підтвердила наявність підстав для закликання її до спадкоємства і факт прийняття нею, як спадкоємцем, спадщини (а.с.48). З досліджених у судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 202/2016 судом встановлено, що [PERSON] 20 грудня 2016 року звернулась до Ржищівської МДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.1 спадкової справи). [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS], до дня смерті [INFO] згідно записів із будинкової книги (а.с.12 спадкової справи). Згідно зі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 5 березня 1981 року встановлено, що [PERSON] належить цілий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.82). Згідно листа КП КОР "Південе БТІ" № 1763 від 25 липня 2017 року повідомлено, що станом до 1 січня 2013 року право власності на будинок [ADDRESS] Київської області було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 5 березня 1981 року. До житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: літ "Б" - сарай, "В" - сарай; загальна площа житлового будинку становить - 59, 4 м. кв. та житлова площа - 28, 10 м. кв. Самовільне перепланування та прибудові відсутні (а.с.83). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] звернулась до Ржищівської МДНК із заявою про оформлення спадщини після смерті своєї баби [PERSON], однак отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність у [PERSON] правоустановлюючих документів на будинок, у якому вона проживала на час смерті, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належить [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (а.с.82) та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8494007 від 17 листопада 2004 року (а.с. 16). Спадщина після смерті [PERSON] не була оформлена. Однак, позивач вказувала, що [PERSON] спільно проживаючи із [PERSON] у його будинку до дня його смерті, та, користуючись вказаним будинком після його смерті, фактично прийняла спадщину. Відповідно до частин 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, що викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Однак, [PERSON] не відноситься до числа спадкоємців, що визначені в ст.ст. 529, 530, 531 ЦК УРСР. Разом із тим, ЦК УРСР не передбачав інституту спадкування за законом осіб, які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами про те, що її баба [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті співмешканця [PERSON] та мала право на спадкування після його смерті. Доводи позивача про отримання [PERSON] документів на будинок не мають правового значення, оскільки [PERSON] не мала права на спадкування, а тому її право не вважається порушеним. Решту доводів позивача суд не приймає до уваги, оскільки позивач не має суб'єктивного права на доведення фактів на право спадкування іншими особами. Враховуючи викладене вище, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed