Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх спільної малолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем, батьком дитини, 28 травня 2014 року шлюб було розірвано, проживає він окремо, утриманням та вихованням доньки він не займається, не цікавиться її здоров'ям, фізичним, моральним, духовним розвитком, не піклується про її оздоровлення та відпочинок, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, донька байдужа до батька, оскільки відповідач не навідує її, не телефонує та не вітає зі святами, у зв'язку з чим всі обов'язки по утриманню та вихованню доньки змушена нести позивачка. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак направила до суду заяву, де позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься нотаріально завірена копія заяви, в якій відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та просить розглядати справу за його відсутності. Уповноважений представник третьої особи - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву, де просив розглядати справу без участі представника, крім того долучив до заяви висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, 15 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народилася донька - [PERSON] (а.с.5, 6). 28 травня 2014 року за рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8-9). Відповідно до довідки Форми 3 № 914 від 19.12.2014 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані і мешкають в квартирі [ADDRESS] (а.с. 10,11). Відповідно до висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини виданого Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2" Дарницького району м. Києва від 02.02.2015 року, [PERSON], [INFO], має діагноз: затримка розмовного розвитку, на прийоми постійно приходить з мамою (а.с.15,16). Згідно з ч. 2 ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки повинні поважати дитину. Стаття 155 цього ж кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 167 Сімейного Кодексу України покладає на суд обов'язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до Висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №101-3923/01 від 27 квітня 2015 року, батько дитини [PERSON] - [PERSON], з дитиною не проживає, проте ніяким чином не ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а навпаки хоче дбати про фізичний та духовний розвиток доньки, піклуватись про неї, брати участь у її житті, а тому беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Разом з тим, як вбачається з заяви [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. від 14 травня 2015 року, вбачається, що батько, [PERSON], не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, з урахуванням того, що відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що до відповідача [PERSON] може бути застосований крайній захід впливу як до особи, яка не виконує батьківських обов'язків, а саме позбавлення батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи наведене та

Outcome: approved