Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про встановлення факту належності за життя на праві власності [PERSON], померлому [INFO] 1/ 2 частини квартири та визнання за нею права власності на 1/ 2 частину вказаної квартиру. В обґрунтування позову зазначила, що в період з 24 липня 1985 року по 13 грудня 1990 року вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Однак незважаючи на розірвання шлюбу і періоду зміни нею місця реєстрації, вона з [PERSON] проживали постійно разом, однією сім'єю до дня його смерті, [INFO]. Відповідно до ордера від 27 вересня 1990 року [PERSON] отримав кооперативну квартиру, внески сплачували її батько на її користь та вона за спільні сімейні кошти. Всі внески на квартиру були сплачені, що підтверджується квитанціями. Після смерті [PERSON] 27 жовтня 2012 року вона подала заяву до нотаріуса про прийняття нею спадщини, оскільки вона є єдиним спадкоємцем, однак постановою приватного нотаріуса [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Позивач просить встановити факт належності за життя на праві власності померлому 07.07.2012 р. [PERSON].1/ 2 частини квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1 / 2 частину вказаної квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 03.10.2012 року посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2289, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач в особі голови ЖБК «Рассвет - 47» Верхогляд А.Г. в судове засідання не з'явилася, у справі мається заява про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24 липня 1985 року (л.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб), 13 грудня 1990 року шлюб між ними розірвано (л.с. 10 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу). [PERSON], в період з 22.09.1990 р. по 07.07.2012 р., (момент смерті) був членом житлово-будівельного кооперативу "Рассвет-47". На підставі рішення виконкому № 112 від 28.05.1990 року отримав в користування квартиру [ADDRESS], що підтверджується ордером від 27.09.1990 року, пайовий внесок за квартиру повністю виплачений, заборгованості не має ( л.с. 9 - копія ордеру, л.с. 14 - довідка). [INFO] [PERSON] помер (а.с.11 - копія свідоцтва про смерть). За життя [PERSON] заповіту не складав. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначену квартиру (а.с. 18- копія постанови). Суд вважає, що у спадкоємця немає можливості оформити право власності на майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з позовом про встановлення факту, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно, що і змусило позивача звернутись з позовною заявою до суду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до положень ст. 15 Закону України "Про власність", який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, член житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває права власності на це майно. Пунктами 5-1 постанови Пленуму Верховного суду України N 9 від 18.09.87 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" роз'яснено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Положенням постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Пайовий внесок за квартиру повністю виплачений, тому право власності на квартиру за життя [PERSON] набув. Крім того, кооперативну квартиру було отримано в користування в період шлюбу [PERSON] з [PERSON] Відносини щодо спільного майна подружжя виникли під час дії КпШС Україн. Згідно Кодексу про шлюб та сім'ю (статті 22,28,29), який діяв в 1990 р., поділу підлягало лише майно, яке було придбано в період шлюбу. Відповідно до ст.22 КпШС України, який діяв на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.22 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Посилання позивача на ст.ст. 70, 74 СК України, які передбачають можливість поділу майна осіб, які придбали його під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, є безпідставним, так як СК України набрав чинності з 01.01.2005р. і норми ст.74 не мають зворотної сили. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст.319 ЦК України визначає, що власність зобов»язує. Згідно ст.322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено вже вище, пайовий внесок за квартиру повністю виплачений, тому право власності на квартиру за життя [PERSON] набув. Факт належності квартири [ADDRESS] саме [PERSON] підтверджується зазначеними вище матеріалами справи, тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO], на праві власності 1 / 2 частини квартири [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] придбана у період шлюбу позивача та [PERSON], тому суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 12 частину зазначеної квартири , оскільки ці обставини також підтверджуються зазначеними вище матеріалами справи.

Outcome: approved