Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 13.10.2015 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис на кредитному договорі, укладеному між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" № MKG0AK02260219 від 18.12.2006 р., за яким йому було надано кредит у сумі 7611 доларів США строком до 16.12.2011 р. включно. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус в порушення ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не врахував і не перевірив факту про безспірність заборгованості або наявність іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та момент виникнення у стягувача права вимоги. Нотаріус не врахував вимоги до документів, вказані у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та посвідчив виконавчий напис на копії кредитного договору № MKG0AK02260219 від 18.12.2006 р. Згідно п. 3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку. Згідно виписки розрахунку боржника станом на 14.09.2015 р., яка знаходиться у матеріалах виконавчого провадження, останній платіж був вчинений 23.01.2012 р. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував строк позовної давності передбачений ч. 1 ст. 257 ЦК України та спеціальний строк позовної давності щодо неустойки (штрафу, пені) передбачений ст. 258 ЦК України. Отже, на момент видачі виконавчого напису у ПАТ КБ "Приватбанк" сплив строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, оскільки між ним та банком був спір щодо суми заборгованості. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Представник ПАТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не зявився. Надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник Тячівського РВ ДВС залишив вирішення спору на розгляд суду. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2006 р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKG0AK02260219 згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 7611 доларів США на строк з 18.12.2006 р. по 16.12.2011 р. включно. Банк, вважаючи, що станом на 14.09.2015 р. за [PERSON] рахується заборгованість у сумі 15604.70 доларів США, яка складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 3563.28 доларів США, суми заборгованості по відсотках у сумі 3563.28 доларів США, заборгованості по комісії у сумі 77.92 доларів США та заборгованості по пені у сумі 8697.67 доларів США, звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], який 13.10.2015 р. вчинив виконавчий напис за реєстровим номером 5572, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 15604.70 доларів США. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06. 1999 р., входять кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1.-3.5. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що надана банком нотаріусу виписка з рахунку боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № MKG0AK02260219 від 14.09.2015 р. станом на 14.09.2015 р. не є безспірною, так як у ній є суми, що не являються основним зобовязанням по кредитному договору, як то пеня та заборгованість по комісії. Пунктом 1 кредитного договору № MKG0AK02260219 від 14.09.2015 р. визначено, що банк зобовязуються надати позичальнику строковий кредит шляхом надання готівкою через касу на строк з 18.12.2006 р. по 16.12.2011 р. включно. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України у вказаному кредитному договорі встановлено строк виконання зобовязання конкретною датою. Виконавчий напис нотаріусом був вчинений 13.10.2015 р., тобто після спливу трирічного строку з моменту виникнення у банку права на пред'явлення вимоги щодо повернення кредитних коштів. Законом іншого строку давності не встановлено, а доказів про зупинення перебігу строків позовної давності відповідачем суду у порушення ст. 60 ЦПК України суду не надано. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року в справі №6-158цс15. За таких обставин суд вважає, що дані обставини є підставами для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 551.2 грв. Тому,

Outcome: approved