Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства з [PERSON] , який помер [INFO] з 01.01.2004 року по день його смерті, а саме по [INFO] включно; визнати за нею право на спадкування за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у першій черзі спадкоємців за законом; усунути від права на спадкування за законом [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , за якою вона проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, мали спільний бюджет з червня 1973 року. [INFO] [PERSON] помер. У встановлений шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, їй роз`яснено, що відсутні документи що підтверджують родинний зв`язок з померлим та запропоновано звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спадкоємцями першої черги є [PERSON] , син померлого, [PERSON] брат померлого, які звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, та вона, спадкоємець четвертої черги, в разі встановлення факту проживання однією сім`єю. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вона здійснює утримання будинку, сплачує комунальні послуги. Вказує, що спадкодавець протягом свого життя неодноразово хворів, знаходився на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду. Зокрема, в 2006 році він переніс дві операції в області голови, після яких тривалий час не міг навіть розмовляти, самостійно ходити та себе обслуговувати. Весь вказаний час вона була поруч, купувала необхідні ліки, доглядала близько місяця у лікарні, а потім вдома. Відповідач, в період лікування [PERSON] жодного разу не подзвонив і не поцікавився станом його здоров`я, не проявляв будь-якого інтересу до батька, не спілкувався з ним, жодного разу, після досягнення [PERSON] пенсійного віку, не надав йому ні фізичної, ні матеріальної, ні моральної допомоги, не поздоровляв зі святами. Спадкодавець перебував останні роки життя в безпорадному стані, тобто такому, під час якого був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби, викликані похилим віком та тяжкою хворобою. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Херсона Гордимова А.В. від 10.03.2015 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 01.07.2015 року зобов`язано головного лікаря поліклініки Дніпровського району імені Лучанського надати суду медичну картку [PERSON] . За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2016 року, справу розподілено судді [PERSON] . Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2016 року у зв`язку з тим, що суддя Спічак О.Б. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із звільненням з посади судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №666/809/15-ц. За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2016 року, справу розподілено судді [PERSON] . Розпорядженням в.о. керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2016 року у зв`язку з тим, що суддя Заболотний В.М. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із звільненням з посади судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №666/809/15-ц. За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2016 року, справу розподілено судді [PERSON] . Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2016 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В., призначено судовий розгляд. Розпорядженням в.о. керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 06.03.2017 року у зв`язку з тим, що суддя Ус О.В. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №666/809/15-ц. За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017 року, справу розподілено судді Хайдаровій І.О. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 13.03.2017 року справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.04.2018 р. витребувано докази, викликано свідків. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №666/809/15-ц. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2019р. справу прийнято до провадження судді Ус О.В. та призначено підготовче засідання. 24 жовтня 2019 року представником позивача через канцелярію суду подано про збільшення позовних вимог та позовну заяву, викладену у новій редакції. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за суттю, вирішено питання про виклик свідків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2020 року судове засідання вирішено проводити в режимі відеоконференції за участю відповідача [PERSON] та свідків. В судовому засіданні 12.08.2020 року позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивачка вказала, що у офіційному шлюбі вона була з 1965 року, чоловік помер у 2008 році, а їй про це не повідомили, а дізналася лише при розгляді справи в суді. Вона фактично проживала з [PERSON] з 1972 року, займалася його похованням. Відповідач жодного разу їм не допомагав. У 1979 році у [PERSON] була черепно-мозкова травма, він лежав у лікарні ХБК, потім лікувався з приводу печінки. Вона отримувала більшу пенсію ніж він. У нього була пенсія приблизно 1300 грн., а у неї 1600 грн. Гроші витрачали на сім`ю, шлюб не укладали. За віком вона старше на 2 роки. [PERSON] все життя був на легкій праці. Вони працювали в радгоспі. У 1997 році вона пішла на пенсію, а [PERSON] тільки у 2004 році. З 2006 року у [PERSON] працездатність знижена, оскільки у нього був мікроінсульт. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, факт проживання однією сім`єю не оспорювали, але вказали на відсутність підстав для зміни черговості, оскільки [PERSON] турбувалася про [PERSON] як цивільна дружина, факт утримання не доведений, хвороби були, але не достатньо тривалі у часі, [PERSON] у безпорадному стані не знаходився. Третя особа в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, вважає позов обґрунтованим. Допитаний в судовому засіданні 12.08.2020 року за його згодою відповідач [PERSON] суду пояснив, що є сином померлого [PERSON] . З батьком він мало спілкувався, але коли спілкувався, останній допомоги не просив. Він приїздив та зустрічався з батьком без позивачки. Про хворобу батька йому ніхто не розповідав. Про смерть батька він також не одразу дізнався. Ніхто у нього допомоги не просив. Зустрічався з батьком у Херсоні раз на рік. Батько отримував пенсію. У безпорадному стані батько не перебував, ходив самостійно аж до самої смерті, отримував пенсію, у якому розмірі йому не відомо. Він пропонував батьку допомогу, але той відмовлявся. Про смерть батька йому стало відомо приблизно через 3 тижні, він телефонував батьку, але відповіді не було. Батько телефонував йому з різних номерів, він пропонував йому придбати телефон, але батько відмовлявся. Про операції і лікування він знав зі слів батька, пропонував допомогу, але батько завжди говорив, що йому нічого не потрібно. Раз на рік приїздив до Херсону у гості до батька. Востаннє бачив його за 2 роки до його смерті, приблизно у 2011-2012 роках. Позивачка у 1972 році зруйнувала їх родину, казала йому, що він байстрюк. Хата, що зараз є спадщиною, була надана його матері. Мати розірвала з батьком шлюб у 1989 році. Допитана 12.08.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивачка її тітка, яка проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] . Вона пам`ятає вказане ще зі школи, тобто з 1977 року. [PERSON] був їй як батько. У позивачки та [PERSON] все було спільним. [PERSON] хворів, в останній час, за рік перед смертю приходив до неї та просив пігулки, у нього боліла голова, була у нього черепно-мозкова травма, його оперували двічі, за ним здійснювала догляд [PERSON] . Спочатку у нього не працювала одна рука, а за 4-5 місяців до смерті у нього почала налагоджуватися мова. Пересувався він самостійно, але з допомогою [PERSON] . Вона бачила його сина у лікарні, він приїздив з матір`ю. На її думку, [PERSON] не просив грошей у сина. [PERSON] дуже зловживав спиртними напоями, його скинули з 4 поверху, він отримав травму. Вважає, що жили [PERSON] та позивачка на пенсію останньої, оскільки її пенсія була більшою. Дядько [PERSON] отримував пенсію, але в якому розмірі їй не відомо. Гроші були у них спільні. Перші місяці після лікарні [PERSON] за собою не доглядав. За життя він не працював, випивав, коли він пішов на пенсію їй не відомо. У нього не працювало пів руки, потрібна була допомога при переодяганні. При ній, синові ніхто не телефонував та допомоги не просив. Допитаний в судовому засіданні 12.08.2020 р. [PERSON] суду пояснив, що є багато років сусідом позивачки та померлого [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] проживала з померлим однією сім`єю багато років. [PERSON] працював під його керівництвом в будцеху завідуючим складом. [PERSON] з 1977 року проживав з [PERSON] , коли у нього була ще офіційна дружина. Вони з [PERSON] були як чоловік та жінка. Йому відомо, що у [PERSON] є син, він відпрошувався у нього з роботи, коли до нього приїздив син. [PERSON] був здоровий як бик, але був трохи ледар, любив, що б про нього дбали. У нього була черепно-мозкова травма серйозна, був у лікарні, зловживав алкоголем, була у нього і біла гарячка, він лікувався, за ним доглядала [PERSON] . Він не пам`ятає чи приїздив син чи ні. [PERSON] пив більше ніж 7 років до черепно-мозкової травми, але [PERSON] не був інвалідом. Після травми голови він себе спочатку не обслуговував, ходив з допомогою, перед смертю себе як стара людина, не може сказати коли бачив його в останнє перед смертю не пам`ятає. Допитана в судовому засіданні 12.08.2020 року в якості свідка [PERSON] , пояснила, що [PERSON] добре знала, він проживав з [PERSON] по [ADDRESS] . Їй відомо, що у нього була дружина та син, а потім дружина поїхала, забравши свої речі. Він деякий час був один, а потім зійшовся з [PERSON] , проживали разом. Їй відомо, що у [PERSON] була операція на голові. [PERSON] був слабеньким все життя, але міг одягатися, взуватися. Спочатку у вказаному йому допомагала [PERSON] , приводила лікарів тощо. [PERSON] помер 6 років тому. Син померлого, на її думку, викреслів батька із свого життя. [PERSON] казав, що син йому не допоможе, оскільки він одружився, це було приблизно 4-5 місяців після операції. Операція в якому році була не пам`ятає, але вважає, що більше 5 років. Допитана в судовому засіданні 12.08.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] приїздив до батька кожний рік, вони спілкувалися з батьком. Дядько [PERSON] передавав їм завжди привітання. Їй не відомо де працював дядько [PERSON] . Коли востаннє спілкувалися не пам`ятає, помер дядько [PERSON] 6 років тому. Дядько [PERSON] ніколи не просив допомоги. На похованні не була, оскільки їм не повідомили. [PERSON] казав, що у батька була операція на голові. Коли [PERSON] та його син спілкувалися при ній, у них були гарні відносини, як у батька з сином. Допитаний в судовому засіданні 16.11.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що знає позивачку з 1975 року, робили разом в бригаді на виноградниках. У неї був чоловік [PERSON] , вони проживали разом, вели спільне господарство. Вона пішла працювати на молокозавод, а він залишився. Він особисто працював зварювальником та допомагав [PERSON] викопувати погреб, позивачка та [PERSON] проживали разом, звичайна сім`я була, поки не помер [PERSON] (приблизно 7 років тому помер). [PERSON] натякав, що у нього є син на [PERSON] , він часто допомагав їх сім`ї. Він ніколи не бачив сина [PERSON] , та і він ніколи не казав, що син йому допомагає. У [PERSON] була гематома на голові, йому робили операцію, коли саме це було не пам`ятає. Йому відомо, що місяць [PERSON] був лежачим, за ним доглядала [PERSON] , прала, годувала. Потім, він міг за собою доглядати, язик лише заплітався, рухався, пересувався, але не був безпорадним. Він вже був пенсіонером. Фінансово його утримувала [PERSON] . На його думку, пенсію він отримував не більше 1500 грн. Щодо спільності бюджету йому не відомо. 4 місяці до смерті [PERSON] був у безпорадному стані, років за два до смерті йому робили операцію. Допитана в судовому засіданні 16.11.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку та [PERSON] з 1971 року, проживати разом вони почали з 1973 року, разом будували будинок. У них була повноцінна родина, проживали разом з донькою позивачки. [PERSON] захворів у 2006 році, у нього були проблеми з головою, 2 рази робили операції, він лежав у лікарні ХБК біля місяця. Його позивачка доглядала, він не розмовляв, а мукав. Перша жінка [PERSON] поїхала від нього у 1972 році, народила сина та поїхала. Син не спілкувався з [PERSON] , не вітав його, грошима не допомагав, допомагала лише рідня позивачки. Після операції [PERSON] лежав довгий час, потім помаленьку ходив. У 2006 році один місяць лежав у лікарні, а потім вдома 4 місяці. Він після того як розпаду радгоспу не працював, працювала лише [PERSON] . В судове засідання 20.01.2021 року сторони не прибули, представниками позивачки та відповідача подані заяви про розгляд справи у відсутність. Суд, заслухавши вступні слова сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно відомостей домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований з 10.09.1981 р., [PERSON] з 13.05.1982 р. (арк. справи 6-8 Том 1). Відповідно до трудової книжки [PERSON] , дата заповнення 03.10.1971 року, останній працював з 04.10.1971 року по 05.08.2003 року, з 08.12.2003 року йому призначена допомога по безробіттю, яка 28.03.2004 року припинена, 29.03.2004 року прийнятий на роботу до Херсонського професійного ліцею, з якого 05.04.2004 р. його звільнено. 15.04.2004 року розпочато виплату допомоги по безробіттю та 25.08.2004 р. припинено її (арк. справи 10-11 Том 1). За відомостями трудової книги [PERSON] , дата заповнення 13.04.1961 р., трудова діяльність останньої була з 01.02.1960 р. по 12.08.1997 року (арк. справи 12-13 Том 1). З довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 13.01.1997 р., вбачається, що остання видана на ім`я уповноваженого власника (наймача) [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (жінка) (арк. справи 20 Том 1). Відповідно до архівного витягу Рішення виконкому Антонівської селищної ради народних депутатів від 01.12.1987 №90/12 розглянувши документи з питань індивідуального будівництва вирішено прийняти в експлуатацію п. 3.2 [PERSON] цегляний, силікатною цеглою, цеглою, шифером, збудований в 1971 році житловий будинок, розміром 8,0*7,0 з верандою розміром 3,0*7,0 м, корисною площею 60,8 м2, будівельний об`єм 174 м3, площа забудови 56,0 м2. Будинок складається з трьох житлових кімнат висотою 2,50 м. Наддверні забудови складаються з літньої кухні літ. "Б" розміром 5,1*2,05 м, сараю літ. "В" розміром 5,65*3,0 м, навіс літ. "ж" розміром 2,25*1,3 м, погребниця літ. "Г" розміром 2,4*1,15 м, туалет літ. "Е" розміром 1,1*1,1 м, літній душ літ. "Д" розміром 1,4*1,4 м, в [ADDRESS] на підставі технічної документації міськінвентарбюро, довідки рай СЕС №804 від 27.11.1987 р. (арк. справи 17 Том 1). Згідно листа Херсонської обласної клінічної лікарні №477/1-08 від 17.04.2015 р., [PERSON] , [INFO] , в період з 03.04.2006 року по 25.04.2006 року знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні лікарні (арк. справи 44 Том 1). Історія хвороби в архіві відсутні, виписний епікриз до листа не доданий. 27 липня 1989 року [PERSON] видано свідоцтво про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] (арк. справи 90 Том 1). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06.03.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.02.1965 року розірвано (арк. справи 86 Том 1). 16 квітня 2009 року [PERSON] видано свідоцтво про розірвання шлюбу (арк. справи 87 Том 1). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2008 р. (арк. справи 168 том 2). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2014 р. (арк. справи 18 Том 1). З акту від 15.08.2014 р. №1657 складеного Виконавчим комітетом Антонівської селищної ради 14.08.2014 р., вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] . З 1973 року перебувала у цивільному шлюбі з померлим [PERSON] , з ним і проживала за даною адресою. Разом вели сумісне господарство, здійснювали виплату за будинок. Про що свідчать свідки [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 19 Том 1). З листа [PERSON] від 20.03.2015 р. вбачається, що останній повідомляє, що проживає по [ADDRESS] , є рідним братом [PERSON] , покійного. При житті, з братом спілкувався так, як старший брат допомагав йому і словом і ділом. Коли приїжджав брат з дружиною до нього в гості, то він зі своїм сином не спілкувався, казав йому плачу аліменти, а він не бажає його розуміти та слухає лише матір. Брат виплатив йому аліменти до повноліття і він йому нічого не винен. Син його коли йшов до армії, коли одружився ніколи не згадував, що в нього є батько. Коли брат захворів, робили два рази операцію, то син ніколи не цікавився батьком, а він, чим міг, тим допомагав і фінансово і провідував його, а дружина [PERSON] допомагала йому, виходжувала його в лікарні і дочка її Лена прийняла його як рідного батька. Брат проживав з дружиною [PERSON] в цивільному шлюбі, але вони з сім`єю прийняли її як рідну, вони гарно прожили життя від молодості до останніх його днів. А син [PERSON] тепер після його смерті претендує на спадщину. Він, як старший брат вважає, що житло і все, що вони нажили спільно з [PERSON] залишити на її користь. Як можна забирати хату в пенсіонера, це все, що залишилось від чоловіка, а [PERSON] житлом забезпечений, в нього гарний будинок в Комсомольську. Просить суд, у зв`язку з неможливістю приїхати через стан здоров`я, залишити все нажите братом та його дружиною [PERSON] на її користь (арк. справи 40 Том 1). За матеріалами спадкової справи №251/2014 заведеної Першою Херсонською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] , встановлено, що 15.05.2014 року із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON] (арк. справи 52 Том 1). 11 серпня 2014 року із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] (арк. справи 57 Том 1). За відомостями історії хвороби [PERSON] , який знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 03.04.2006 р. по 25.04.2006 р. Херсонської обласної клінічної лікарні йому встановлено діагноз ЗЧМТ, субдуральна гематома, забій мозку (арк. справи 124-143 Том 1). За виписним епікризом від 25.04.2006 року загальний стан задовільний, тимчасово непрацездатний, явка до лікаря 26.04.2006 року. Судом оглянута медична картка амбулаторного хворого [PERSON] , з якої встановлено, що після виписки з нейрохірургічного відділення Херсонської обласної клінічної лікарні [PERSON] звертався у вересні 2006 року до уролога, у листопаді 2006 року до отолорінголога, у листопаді 2006 року до гастроентеролога, невропатолога, у грудні 2006 року до терапевта та кардіолога; влітку, в листопаді 2007 року до невропатолога, у грудні 2007 року до терапевта; в червні, жовтні 2008 року до невропатолога, в липні, серпні 2008 року до отолорінголога, у серпні та грудні 2009 року до невропатолога, у грудні 2009 року до радіолога з питання п`яточної шпори; у травні, листопаді 2011 році до невролога, у грудні 2011 року та лютому 2012 року до офтальмолога, у липні 2012 року до терапевта, у травні 2013 року до невропатолога, у лютому 2014 року до отолорінголога, у лютому 2014 року до терапевта з погіршенням стану протягом місяця, помер [INFO] вдома: хронічна серцево-судинна недостатність, ХІХС атеросклеротичний кардіосклероз. Тобто, медична документація не містить відомостей, що після виписки з лікарні [PERSON] перебував у безпорадному стані та не міг себе обслуговувати, поставлені йому діагнози свідчать про деякі проблеми здоров`я, більш пов`язані з віком. Згідно відомостей про отримання пенсії [PERSON] , остання за період з січня 2009 р. по грудень 2009 р. отримала пенсії 10865,96 грн., за період з січня 2010 р. по грудень 2014 року на загальну суму 73251,13 грн. (арк. справи 26-29); [PERSON] отримав пенсії за період з січня 2009 р. по грудень 2009р. на загальну суму 8777,23 грн., з січня 2010 р. по грудень 2010 р. - 10283, 12 грн., з січня 2011 р. по грудень 2011 р. - 10975,12 грн., січня 2012 р. по грудень 2012 р. - 12791,08 грн., з січня 2013 р. по грудень 2013 р. - 13913,33 грн., січня 2014 р. по грудень 2014 р. - 4853,56 грн. (арк. справи 30-35 Том 2). З долучених копій розрахункових книжок (арк. справи 104-126 Том 2) [PERSON] сплачувалися комунальні послуги за домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що сама по собі оплата комунальних послуг за місцем проживання [PERSON] не свідчить про перебування [PERSON] під її опікою чи знаходження [PERSON] на її утриманні. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. Крім цього, як вбачається із інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Факт про встановлення якого просить позивач, дасть їй підстави для реалізації свого права як спадкоємця. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. До відносин, які виникли до 1 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України), яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до п. 1 розділу VІІ Прикінцевих положень Сімейного кодексу цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються лише в частині тих прав та обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] за рішенням суду від 06.03.2009 року розірвала шлюб з [PERSON] , який ще [INFO] помер. За ч. 1, 2 ст. 104 СК України (в редакції чинній станом на 24.04.2008 р.) шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Тобто, шлюб між [PERSON] та [PERSON] припинено через смерть [PERSON] 20.09.2008 року, та саме з цього часу можливе встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без укладення шлюбу та стороною відповідача цей факт в ході судового розгляду не спростовувся. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 (провадження № 61-14362св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що «для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування». За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки; - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] без укладення шлюбу з 20.09.2008 року (день припинення попереднього шлюбу) і до смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тобто більше п`яти років та, відповідно, є спадкоємицею 4 черги. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. В судовому засіданні не встановлено, що відповідач, як спадкоємець першої черги ухилявся від виконання обов`язку щодо догляду за спадкодавцем, як через похилий вік, так і через стан здоров`я - ні спадкодавець, ні позивачка, ні інші особи не зверталися до відповідача з питання надання [PERSON] допомоги, а тому відсутній факт ухилення. Судом встановлено, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами перебування спадкодавця у безпорадному стані, наявність у нього захворювань, проведення операцій не свідчить про тривалий безпорадній стан. Допитані свідки вказували на тимчасові відновлювальні періоди, після яких [PERSON] міг самостійно ходити, одягатися, взуватися, тобто не був тривалий час у безпорадному стані, не доведено цього і медичною документацією, інвалідність [PERSON] не встановлювалася, його дієздатність не обмежувалася, докази алкогольної залежності (медична документація, перебування на обліку у нарколога тощо) відсутні. Крім того, само по собі зловживання алкоголем не є свідченням безпораднього стану. Належних доказів перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] не надано - належних доказів, які свідчили, що дохід [PERSON] був значно нижчим, ніж доход позивачки не надано. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. У матеріалах справи немає доказів на підтвердження того, що [PERSON] перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги. Посилання позивачки на наявність у [PERSON] захворювань не підтверджують того факту, що він протягом тривалого часу перебував у безпорадному стані. Доводи позивачки стосовно того, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані, оскільки хворів та був людиною похилого віку, опікування нею спадкодавця та надання йому допомоги не є достатніми та вагомим підставами для зміни черговості на спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України. Отже, у цій справі немає однієї з п`яти необхідних обставин, визначених частиною 2 статті 1259 ЦК України, що дає право на одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а тому суди дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Вирішуючи спір, суд, оцінивши всі докази у їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, дійшов висновку про те, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець перебувала у безпорадному стані та потребував допомоги саме від [PERSON] , а останній у свою чергу, умисно ухилявся від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення від права на спадкування. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені вимог про усунення [PERSON] від права на спадкування. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1998 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення юридичних фактів обумовлено якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Так, вимога позову про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтована позивачкою необхідністю реалізації нею права на спадкування, яке вона може отримати лише при зміні черговості за рішенням суду, яка надає їй можливість спадкувати разом зі спадкоємцем першої черги. Разом з тим, неможливість застосування до спірних правовідносин положень статті 1259 ЦК України, свідчить про те, що встановлення відповідного факту у разі відмови у зміні чергування за рішенням суду не буде породжувати для позивача особистих чи майнових прав. Таким чином, вимога про встановлення факту родинних відносин у даному випадку є похідною та не підлягає задоволенню. Суд враховує, що аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 червня 2018 року по справі № 675/1888/15-ц. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 29 січня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed