Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.12.2020 року о 14 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем Део Сенс, державний номерний знак [NUMBER] , на а/д Кривий Ріг-Запоріжжя, з боку с. Лозуватка в напрямку с. Мар`янівка, не впевнився в безпечності свого маневру та виконуючи маневр обгону невстановленого автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Шевролет Каптіва, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному йому напрямку. Внаслідок ДТП автомобіль Шевролет Каптіва, державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Обставини ДТП підтверджуються постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2021 року, згідно якої відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 гри. Дана постанова [PERSON] не оскаржувалась та набрала законної сили. Власником транспортного засобу Шевролет Каптіва, державний реєстраційний номер [NUMBER] являється [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] від 15.12.2020 року, яким керував [PERSON] 15.12.2020 року. [PERSON] , як власник транспортного засобу Шевролет Каптіва звернулась до оцінювача та 21.12.2020 року отримала звіт №м 144 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Згідно даного звіту розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Шевролет Каптіва н.з. [NUMBER] становить 239 475, 49 гри. Враховуючи, що ДТП відбулось з вини відповідача, який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.02.2021 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в повному обсязі. Вину відповідача встановлено постановою Жовтневого районного суду м. Кривого рогу від 03.02.2021, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дій відповідача позивач [PERSON] також зазнала моральних страждань, які полягають у душевних переживаннях та муках, занепокоєності за те що сталося ДТП, внаслідок якої пошкоджено належне їй майно. Зазначені події внесли незручності та потребували додаткових зусиль для організації її житія, оскільки звичайний ритм життя був порушений. Розмір душевних страждань позивачем [PERSON] оцінюється в 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Окрім того, позивач [PERSON] який був учасником даного ДТП, внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] також зазнав моральних страждань, скільки внаслідок ДТП йому спричинено тілесні ушкодження, а саме - ЗПТ, забій плеча та грудного відділу. Внаслідок морального стресу в результаті ДТП, відчував наслідки отриманих тілесних ушкоджень у вигляді обмеженої рухливості, що утруднювало його пересування, створило незручності та спричиняло біль при виконанні домашньої роботи. Крім того, зазначені обставини призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір душевних страждань позивач [PERSON] оцінює в 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Розмір заподіяної позивачам моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачам, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану, відпочинком від усього, що сталося, а тому позивачі просять суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 239 475 гри. 49 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у сумі 908 грн. 00 коп. 11.08.2021 року представник відповідача [PERSON] надав на адресу суду відзив на позов в якому зазначив, що з доводами, викладеними [PERSON] та [PERSON] у позовній заяві про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відповідач не згоден із наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що 15.12.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON] . Цього факту відповідач не оспорює. Внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] , яким керував [PERSON] , було пошкоджено. Розмір заподіяної автомобілю шкоди позивачі визначили у сумі 239 475,49 грн. Крім того, позивачі просять суд стягнути із [PERSON] на їх користь і моральну шкоду, 5000,00 грн на користь [PERSON] та 20 000,00 на користь [PERSON] . З цим відповідач не погоджується із таких підстав. Щодо відшкодування матеріальної шкоди: Позивачі достовірно знали або ж мали можливість дізнатися, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована. Так, відповідно до полісу № АР/0829126 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальник [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до вказаного страхового полісу, п.2, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи відповідальність якої була застрахована за договором (полісом). Строк дії з 04.10.2020 по 03.10.2021. З огляду на те, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, а позивачі не надали доказів звернення до страхової компанії для отримання страхового відшкодування, у цій частині позову слід відмовити. Щодо відшкодування моральної шкоди: На підтвердження вимог про відшкодування моральної шкоди [PERSON] надав довідку КП «Криворізька МКЛ № 2» КМР, яка свідчить про те, що позивач звертався за медичною допомогою. Водночас [PERSON] не надано доказів проходження лікування, придбання ліків і т.п. А тому розмір моральної шкоди, 20000,00 грн., позивач вважає необгрунтовано завищеним. Вважає, що у цій частині позов підлягає частковому задоволенню зі зменшенням суми моральної шкоди до 5000,00 грн. Що стосується стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] , 5000,00 грн., то у цій частині вважає у позові взагалі слід відмовити, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який обґрунтовує цю суму, а тому просить суд позовну заяву [PERSON] та [PERSON] задовольнти частково, стягнувши із відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 5000,00 грн., а решту позовних вимог залишити без задоволення у зв`язку із необґрунтованістю. Представник відповідача [PERSON] у відкритому судовому засіданні позов визнав частково та пояснив суду наступне. Ознайомившись із документами, надісланими ТДВ «СГ«Оберіг» просив суд звернути увагу на таке. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Отже, включення ПДВ до суми страхового відшкодування, яку [PERSON] просить стягнути із [PERSON] , у сумі 39912,58 грн., є необгрунтованим. Сума заподіяної шкоди без ПДВ становить: 239 475,49 грн. - 39 912,58 грн ПДВ = 199 562,91 грн. Необгрунтованим також є позовна вимога про стягнення із відповідача заподіяної автомобілю шкоди у сумі 239 475,49 грн., оскільки страховиком було сплачено страхове відшкодування у сумі 127 500,00 грн. Різниця між заподіяною шкодою і виплаченим страховим відшкодуванням становить: 199 562,91 грн. - 127 500,00 = 72 062,91 грн. Щодо моральної шкоди, заподіяної [PERSON] , то вважає вона підлягає зменшенню, оскільки позивач свідомо, знаючи про факт страхового відшкодування, не повідомив це суду. Такі дії позивача свідчать про його недобросовісність, а тому моральна шкода підлягає пропорційному зменшенню. На підставі вище наведеного просить суд позовну заяву [PERSON] та [PERSON] задовольнти частково, стягнувши із відповідача: на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 1000,00 грн; на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 72 062,91 грн. Решту позовних вимог залишити без задоволення у зв`язку із необґрунтованістю. Представник позивачів [PERSON] у відкритому судовому засіданні погодилася з поясненнями представника відповідача про зменшення суми матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП [PERSON] з 239 562, 49 на 72 062,91, в частині стягнення на користь позивачів моральної шкоди позов визнала повністю та просила суд його задовольнити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.12.2020 року о 14 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем Део Сенс, державний номерний знак [NUMBER] , на а/д Кривий Ріг-Запоріжжя, з боку с. Лозуватка в напрямку с. Мар`янівка, не впевнився в безпечності свого маневру та виконуючи маневр обгону невстановленого автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Шевролет Каптіва, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному йому напрямку. Внаслідок ДТП автомобіль Шевролет Каптіва, державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.02.2021 року № 212/47/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіт № 144 від 21.12.2020 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Шевролет Каптіва, державний реєстраційний номер [NUMBER] . становить 239 475, 49 гри. Згідно свідоцтва про реєстрацію Серія [NUMBER] від 15.12.2020 року позивач [PERSON] є власником автомобіля Шевролет Каптіва, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Як вбачається з полісу №АР/0829126 цивільна-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ "СГ"Оберіг". Відповідно до платіжного доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №6857 від 24.05.2021 року на рахунок позивача [PERSON] страховою компанією ТДВ "СГ"Оберіг" сплачено страхове відшкодування в розмірі 127 500 грн. За приписами частини 1, пункту 9 частини 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, мас право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 03 грудня 2014 року по справі №6-183цс14, аналізуючи правозастосовну практику за ст. 1166 ЦПК України, зазначила, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те. що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», №4 від 01.03.2013 року в пункті 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В абзаці 1 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 (зі змінами) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли не було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхової виплати (страхового відшкодування). Позивач [PERSON] зверталась до ТДВ "СГ"Оберіг" про відшкодування спричиненої шкоди згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», та згідно платіжного доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №6857 від 24.05.2021 року на рахунок позивача [PERSON] страховою компанією ТДВ "СГ"Оберіг" сплачено страхове відшкодування в розмірі 127 500 грн. оскільки до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц , п. 57,58, дійшла висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченою страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 72 062,91 грн. та 2840 грн. З приводу вимог позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. та позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди в сумі 20000 грн. суд приходить до висновку виходячи з наступного. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач [PERSON] вимоги в частині відшкодування моральної шкоди мотивує тим, що внаслідок дій відповідача вона зазнала моральних страждань, які полягають у душевних переживаннях та муках, занепокоєності за те що сталося ДТП, внаслідок якої пошкоджено належне їй майно. Зазначені події внесли незручності та потребували додаткових зусиль для організації її житія, оскільки звичайний ритм життя був порушений. Розмір душевних страждань позивачем [PERSON] оцінюється в 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Окрім того, позивач [PERSON] який був учасником даного ДТП, внаслідок протиправних дій відповідача також зазнав моральних страждань, скільки внаслідок ДТП йому спричинено тілесні ушкодження, а саме - ЗПТ, забій плеча та грудного відділу. Внаслідок морального стресу в результаті ДТП, відчував наслідки отриманих тілесних ушкоджень у вигляді обмеженої рухливості, що утруднювало його пересування, створило незручності та спричиняло біль при виконанні домашньої роботи. Крім того, зазначені обставини призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір душевних страждань позивач [PERSON] оцінює в 20 000 (двадцять тисяч) гривень. На підтвердження вимог про відшкодування моральної шкоди [PERSON] надав довідку КП «Криворізька МКЛ № 2» КМР, яка свідчить про те, що позивач звертався за медичною допомогою. Водночас [PERSON] не надано доказів проходження лікування, придбання ліків і т.п. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Розмір заподіяної позивачам моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачам, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану, відпочинком від усього, що сталося. Однак на думку суду зазначені суми є завищеними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, не ґрунтуються на засадах розумності та справедливості, а тому розмір їх відшкодування слід визначити позивачу [PERSON] у розмірі 1000,00 гривень, а позивачу [PERSON] у розмірі 2000 грн. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачам моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивачі зазнали та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 72 062,91 грн., моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. та на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає судовий збір, понесений останьою пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 271 (двісті сімдесят одна) гривня 40 копійок. На підставі ст. ст. 16, 22, 23, 993, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: partial