Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки кадастровий номер 3521485600:02:000:0473, площею 4,95 га, яка знаходиться в межах Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Своєю спадщиною покійна розпорядилась посвідчивши заповіт на користь [PERSON] , особи, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні відсутні. У строк визначений законом [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини але в оформленні спадщини йому відмовили, оскільки основним документом для оформлення спадщини є оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Оригінал державного акту на право власності у [PERSON] відсутній, а тому нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії та рекомендував звернутись до суду. У зв`язку з наведеним представник позивача просить визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3521485600:02:000:0473, площею 4,95 га, яка знаходиться в межах Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS]. Ухвалою суду від 18.11.2019р. позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Ухвалою суду від 04.12.2019р. в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 14 січня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник адвокат Задорожнюк О.Б. не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть виконавчого комітету Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 05.07.2018 р. за № [NUMBER] померла - [PERSON] , (а.с.9) . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,95 га, що розташоване на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яке належало померлій [PERSON] , на підставі копії державного акту серії 11-КР №041409, (а.с.10-11). Згідно заповіту посвідченого секретарем Молдовської сільської ради Напханюк С.О. від 20.07.2017 р. [PERSON] заповіла все те, що їй буде належати в день смерті [PERSON] . При зверненні до нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилась після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] не надано документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, (а.с.12). Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №52508400 від 05.07. 2018 року свідчить про те, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини, (а.с.13). 22 листопада 2019 року в газеті "Вісник Голованівщини" опубліковано оголошення про те, що державний акт про право приватної власності на землю, серія 11-КР №041409 від 18.03.2002р, виданий на ім`я [PERSON] втрачено (а.с. 38). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №105/2018 спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до довідки Молдовської сільської ради №358 від 05.07.18 р., [PERSON] померла в с.Троянка Голованівського району, постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] згідно запису по господарської книги №5 за 2016-2020 роки. На день смерті покійна проживала разом із громадянським чоловіком [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України). За частиною першою ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання права. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Нормами статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою ст. 1269 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначено Законом України "Про нотаріат", глава 7 розділу ІІІ якого, передбачає видачу свідоцтва про право на спадщину. Так, згідно ч. 1 ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (ч. 1 ст. 68 Закону України "Про нотаріат"). Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач в установленому законом порядку звернувся до державного нотаріуса для оформлення спадщини на земельну ділянку та йому необхідно було надати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку, але через їх відсутність нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначену земельну частку (пай). За таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4,95 га, що розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно ст. ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Позивачем при подачі позову не заявлено вимоги про стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved