Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, обґрунтувавши тим, що 8.02.2013 року сторони уклали між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Сторони не проживають разом в одному помешканні з жовтня 2014 року і з цього часу відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, за інформацією про офіційне працевлаштування відповідач працює в ПАТ „Київхліб". За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісяця з дня звернення її до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх його доходів щомісяця до досягнення дитиною 3 років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, повністю погодившись і підтвердивши пояснення позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини, додавши, що з лютого 2015 року він постійно надсилав поштою позивачу по 1000 грн. щомісяця на утримання дитини, а до лютого 2015 року він передавав їй в руки двічі по 600 грн. В частині стягнення аліментів на утримання його колишньої дружини він не згоден, поскільки вона є працездатною особою, а він щомісяця сплачує 800 грн. за оренду кімнати в будинку в м. Носівка, де проживає, батька в нього не має, а є тільки матір і чекати допомоги у фінансовій підтримці від батьків він не може. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Як встановлено в судовому засіданні, 8.02.2013 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №63 (а.с.4). Від спільного проживання вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Сторони не проживають разом в одному помешканні з жовтня 2014 року, дитина проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідач також з лютого 2015 року щомісяця направляв поштою по 1000 грн. матеріальної допомоги на утримання дитини (а.с.25), що не заперечувала позивачка. Крім того, до лютого 2015 року він двічі надавав кошти на утримання дитини в меншому розмірі. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" №80-VIII від 28.12.2014 року - установити у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. За змістом ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Поскільки відповідач повністю погодився з позовними вимогами позивача, при цьому пояснив, що працює на посаді тістороба ПАТ „Київхліб", хлібокомбінату №10, отримуючи постійний щомісячний дохід в розмірі близькому до 4200 грн., тому позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню і вигляді, пред'явленому позивачкою на підставі ч.4, ст.174 ЦПК України. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, задовольнити позов в частині і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів щомісяця на користь позивачки для утримання доньки [PERSON] [INFO] з 10.04.2015 року - дня подачі позову до суду до її повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" для дітей такого віку (для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень), який не є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Як передбачає ч.2, ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 цієї ж статті продовжує: право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч.1, ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає необхідним прийняти до уваги право дружини на утримання від свого чоловіка до досягнення дитиною 3 років, відповідач має постійне місце роботи і стабільний щомісячний заробіток, при цьому орендує кімнату в будинку, здійснює щоденний переїзд до місця роботи з Чернігівської області м. Носівки до м. Києва, тому позов підлягає в цій частині частковому задоволенню, а саме: у стягненні з відповідача аліментів в розмірі 1/8 частини всіх його доходів щомісяця на користь позивачки для її утримання з 10.04.2015 року - дня подачі позову до 25.01.2016 року - дати досягнення дитиною трьохрічного віку, в решті вимог відмовити. Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та частково на утримання її матері, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial