Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що після розірвання шлюбу у 2013 році син залишився проживати із матір"ю. З даного часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дитиною, не цікавиться життям та здоров'ям сина, не виявляє бажання піклуватись про нього, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Крім того, відмовився сплачувати аліменти на добровільній основі, тому позивачка вимушена була подати заяву до виконавчої служби про примусове стягнення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Іванов А.А. заявлений позов підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовних вимог не визнали. Представник Орган опіки і піклування -Виконавчий комітет Благовіщенської міської ради в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву в якій зазначила, що просить суд розглянути справу без її участі, надіслала такж висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексуУкраїни. Відповідно до вказаної норми права, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу 28.10.2013 року позивачка разом із сином проживають окремо від відповідача. Відповідач належним чином сплачує аліменти, що підтверджується матеріалами справи, крім того надавав кошти сину для оздоровлення за кордоном, сторонами даний факт не оспорюється. Дослідивши висновок органу опіки і піклування ( а.с.34,35) суд встановив, що однією із підстав звернення позивачки до суду із даним позовом була відмова відповідача в наданні дозволу для оформлення документів та навчання сина за кордоном. У даному висновку також зазначено про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з"ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов"язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов"язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з"ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, а тому позбавлення його батьківських прав є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов"язками щодо дитини в суді не доведені. Виходячи із вищевикладеного , суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог про позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити.

Outcome: dismissed