Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями, посилаючись на те, що йому [INFO] виповнилось 55 років, з яких 27 років працював за трудовими договорами, в тому числі понад 15 років за професією електрозварника, що згідно з чинним законодавством надавало право виходу на пенсію за віком за Списком № 2. 25.01.2010 р. він звернувся в УПФ України в місті Тернополі з приводу призначення пенсії, але відповідачем вчинено дії, що позбавили його права на пільгове пенсійне забезпечення з 25.01.2010року. Через не виконання відповідачем вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. N 22-1 позивачу не було призначено і він не отримував пенсію в період з 25.01.2010р. по 19.05.2014р. 25.01.2010року діючи всупереч вищевказаних вимог закону, спеціаліст з пільгових пенсій УПФ України в м.Тернополі Скавронська Н.М. не надала письмового повідомлення про те, яких документів не достатньо для призначення пенсії. 30.07.2010року рішенням Тернопільського міськрайонного суду підтверджено факт роботи позивача в Тернопільській ПМК тресту "Київм"ясомолремонт" електрозварником з 01.04.1982року по 31.12.1986року. 26.08.2010року ним подано в управління УПФ рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30.07.2010року та 14.09.2010року листом Головного управління ПФУ в Тернопільській області повідомлено про те, що комісія прийняла рішення підтвердити період роботи електрозварником з 04.01.1982р. по 20.08.1992року, або 10 років і 7 місяців. На підставі цього рішення, 11.10.2010року Управління ПФУ в м.Тернополі прийнято заяву про призначення пенсії і надано розписку-повідомлення в якій не вказано жодного документа, якого не достатньо для прийнятя рішення про призначення пенсії. Листом від 22.02.2011року УПФ в м.Тернополі повідомило, що рішення комісії від 20.01.2011р. зараховано 11 років і 7 місяців пільгового стажу з необхідних 12 років і 6 місяців та відмовило в призначенні пенсії через не зарахування до пільгового стажу періодів роботи електрозварником на Зарубинському спиртзаводі. УПФУ в місті Тернополі не зараховано пільговий стаж на підставі акту (протокол №18) складеного спеціалістом Крисоватою О.Я. Вказаний акт без номера, без дати проведення перевірки, без обгрунтування в Акті підстав для не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача на заводі, а тому не міг бути використаний для відмови УПФУ в місті Тернополі в призначенні пільгового пенсійного забезпечення. В протоколі №18 від 20.01.2011р. не вказано, хто з посадових осіб брав участь в засіданні, на першій сторінці протоколу вказано, що "секретар комісії Кравець Л.В.", а Скавронська Н.М. не має, бо Скавронська Н.М. значиться членом комісії. 31.05.2011року постановою Тернопільського міськрайонного суду задоволено позов [PERSON] до УПФУ в м.Тернополі. Визнано протиправною відмову у призначенні [PERSON] з 11.10.2010р. пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов"язано управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі призначити [PERSON] з 11 жовтня 2010року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов'язано Управління ПФУ в місті Тернополі виконати постанову суду негайно. Таким чином, з вини відповідача він в період з 25.01.2010 р. по 11.10.2010 р. не отримував пенсії, чим йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 6 911,13 грн. (806.75 грн. х 8 міс. + (26.89 грн./день х 5 днів січня) + (26.89 грн./день х 11 днів жовтня)). Крім того, УПФ в м.Тернополі постанову Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011року не виконало негайно, після винесення судом постанови, пенсію не призначило і не виплатило. Для того, щоб максимально відтягнути час виплати пільгової пенсії, УПФУ в м. Тернополі подало апеляційну скаргу на постанову суду. А без судової справи Тернопільський міськрайонний суд не видав виконавчого листа для примусового виконання рішення суду. У зв'язку із великим навантаженням, час розгляду апеляційним судом апеляційних скарг становить біля 3-х років, про що знав відповідач і розраховував на тривалий час розгляду апеляційної скарги. Крім того, позивач та його дружина пенсіонери, не працюють, проживають самі та невелика пенсія його дружини в той час являлись єдиним доходом. Вказана обставина ставила позивача і його сім"ю у важке матеріальне становище. З метою пришвидшити розгляд справи, позивач був змушений двічі звертатись у Львівський апеляційний адміністративний суд з відповідними клопотаннями. 04.12.2012р. ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу ПФУ в м.Тернополі без задоволення. 27.02.2014р. ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу УПФУ в м.Тернополі залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишено без змін. Незважаючи на вказане, УПФУ в м.Тернополі добровільно не виконало постанови суду. А тому, 01.03.2014 р. позивач звернувся в УПФУ в м. Тернополі із заявою про призначення пільгової пенсії. 11.04.2014 р. УПФУ в м. Тернополі надіслало повідомлення вих. № 1010/03 про те, що призначено пільгову пенсію за віком з 01.03.2014р. по 25.01.2015р., а з 26.01.2015р. - довічно. В зв'язку з тим, що суд зобов'язав відповідача призначити пенсію з 11.10.2010 р., а відповідач призначив пенсію з 01.03.2014 р., він змушений був звернутись в суд за отриманням виконавчого листа і подати його в державну виконавчу службу для примусового виконання рішення суду. Тільки після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 19.05.2014 р., УПФУ в м. Тернополі виплатило пенсію. Виплата пенсії є по своїй суті грошовим зобов'язанням УПФУ в м. Тернополі. Порушення строків виплати пенсії не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Просить суд стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі на користь заподіяну майнову шкоди в розмірі 6911,13 грн. (неотриманих сум пенсії за період з 25.01.2010 р. по 11.10.2010 р.). Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі на його користь інфляційне нарахування на суму боргу за порушення грошового зобов'язання в розмірі 2 724,91 грн. та три проценти річних від простроченої в розмірі 2 128,64 грн. та стягнути заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з мотивів викладених у позовній заяві, просять задовольнити. Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі у судовому засіданні відносно задоволення позову запречив, посилаючись на письмові заперечення, просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено наступні обставини: Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільськохї області від 30 липня 2010 року по справі за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено. Вирішено: встановити факт роботи [PERSON] в період із 04.01.1982року по 01.10.1987року в Тернопільській ПМК тресту "Київмясолоремонт" повний робочий день за професією електрозварника. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільськохї області від 31.05.2011року позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державне підприємство "Зарубинський спиртний завод" про визнання дій протиправними,зобов"язання надати пенсію - задовольнити частково. Вирішено: Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, у призначенні [PERSON] з 11 жовтня 2010 року пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі призначити [PERSON] з 11 жовтня 2010 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". У задоволенні інших позовних вимог відмовити. Роз"яснити відповідачу Управлінню Пенсійного фонду України в м.Тернополі обов"язок виконати постанову негайно. 04 грудня 2012року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в м.Тернополі залишити без задоволення, а помстанову Тернопільського міськрайонного суду від 31 травня у справі №2а-9578/11 за позовом [PERSON] до управління пенсійного фонду України в м.Тернополі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державне підприємство "Зарубинський спиртний завод" про визнання дій протиправними, зобов"язання надати пенсію - без змін. 27 лютого 2014року ухвалою вищого адмінстративного суду України касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі Тернопільської області залишити без задоволення а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2012року у справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі Тернопільської області, третя особа - державне підприємство "Зарубинський спиртний завод" про визнання відмови протиправною та зобов"язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах - без змін. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №43057823 від 23.04.2014року вбачається, що на підставі виконавчого листа №2-а-9578 виданого 18.04.2014року Тернорпільським міськрайонним судом про зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі призначити [PERSON] з 11 жовтня 2010 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Роз"яснити відповідачу Управлінню пенсійного фонду України в м.Тернополі обов"язок виконати постанову суду негайно. Встановлено, що Управлінням пенсійного фонду України в м.Тернополі виконано постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2011року, лише після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання на підставі виконавчого листа від 19.05.2014року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з нахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі її діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що вимоги про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі на користь позивача заподіяної майнової шкоди в розмірі 6911,13 грн. (неотриманих сум пенсії за період з 25.01.2010 р. по 11.10.2010 р.) та вимог щодо стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу за порушення грошового зобов'язання в розмірі 2 724,91 грн. та три проценти річних від простроченої в розмірі 2 128,64 грн. до задоволення не підлягають. Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду зобов"язано призначити пенсію саме з 11.10. 2010року, тому вимоги про стягнення коштів за попередній період є безпідставними. Також, норми статті 625 Цивільного кодексу України не поширюються на правовідносини з приводу виплати пенсії. Вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково за наступних підстав. Відповідно до п.п. 10-1, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. (з наступними змінами і доповненнями), при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України, при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст. 23 та ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи ступінь спричиненої позивачу шкоди, пов'язаної з невиконанням постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2011року відповідачем негайно, як це зазначено у вказаній постанові, а лише після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання на підставі виконавчого листа від 19.05.2014року і завдані у зв'язку із цим моральні страждання, вважає, що позивач зазнав моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 4000,00грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial