Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 04 жовтня 2007 року вона та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. 15 листопада 2012 року рішенням Великоберезнянського районного суду шлюб між ними було розірвано. Весь цей час відповідач жодного разу не цікавився життям доньки, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною. Донька майже не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі роки після розірвання шлюбу дуже рідко його бачила. Крім цього, 12 вересня 2012 року рішенням Великоберезнянського районного суду з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % розміру прожиткового мінімуму, однак станом на 11.01.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 35432,31 грн. 07 червня 2014 року вона уклала шлюб з громадянином України [PERSON]. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. ЇЇ чоловік [PERSON] піклується про доньку [PERSON], вона його називає татом і він має намір її усиновити. Вважає, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, а тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні дочки [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає,бажає брати участь у вихованні доньки [PERSON]. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Вважає , що позов подано безпідставно та необгрунтовано. В судове засідання представник органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА Костик Г.В. не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає, просила в позові відмовити в повному обсязі . 04 квітня 2018 року представником відповідача -адвокатом [PERSON] до суду було подано відзив на позов. 26 квітня 2018 року представником позивачки-адвокатом [PERSON] була подана відповідь на відзив. Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача,дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року. Її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Великоберезнянського районного суду від 15 листопада 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Також рішенням Великоберезнянського районного суду від 12 вересня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Був виданий виконавчий лист про стягнення аліментів № 702/1359/12 від 12.09.2012 року. Листом - повідомленням від 23.04.2018 року № 160, виданим Великоберезнянським міжрайонним відділом ДВС встановлено, що з початку 2018 року [PERSON] сплатив аліменти на суму 4500 грн. Довідкою від 11.01.2018 року № 13.2.14/77, виданою Великоберезнянським районним відділом ДВС встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів перед [PERSON] станом на 31.12.2017 року становить 35432,31 грн. Копією свідоцтва про шлюб встановлено, що позивачка уклала шлюб з [PERSON] 07 червня 2014 року та змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. Крім цього, висновком комісії з питань захисту прав дитини Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області від 26 березня 2018 року № 01-34/110 встановлено, що у [PERSON] багатодітна сім'я, де виховується троє малолітніх дітей. На даний час [PERSON] не працює, перебуває на обліку районного центру зайнятості як безробітний. Через об'єктивні обставини виникла заборгованість по сплаті аліментів на дочку [PERSON]. [PERSON] проти, щоб його позбавляли батьківських прав, та комісія з питань захисту прав дитини вважає недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дочки [PERSON]. Характеристикою, що видана Великоберезнянською селищною радою від 03.04.2018 року № 223 встановлено, що [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, розлучений,тимчасового не працює, займається веденням домашнього господарства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов'язки батьків передбачені у статті 12 Закону України " Про охорону дитинства". Згідно п.п.2-5 ч.1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за №3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11 Закону України " Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї (ст. 12 Закону України " Про охорону дитинства"). Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі " Савіни проти України" зазначається, що " хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправити лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини". Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Та обставина, що відповідач [PERSON] тимчасово не працює та має заборгованість по сплаті аліментів на дочку [PERSON], не може слугувати підставою для позбавлення його батьківських прав. З матеріалів справи, а саме із заяви відповідача [PERSON] вбачається, що він бажає спілкуватися з донькою [PERSON] та заперечує проти позбавлення його батьківських прав. З урахуванням всіх обставин справи, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, та те, що позивачем та її представником суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав відповідача не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed