Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 13087,87 грн., мотивуючи тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладеної 01 квітня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 5311,64 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися починаючи з 1 по 25 число кожного місяця (щомісячний платіж). Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Підписавши Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток [PERSON] ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, підтвердив факт надання інформації про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» та у випадку порушення ним зобов`язань та клієнтами банку, за якими він виступає поручителем, доручив банку приймати рішення по розподілу коштів, спрямованих на погашення кредиту. Згідно з п. 1.1.3.2.11. Умов та правил надання банківських послуг Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед Банком. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. Однак відповідач не виконує зобов`язання по договору, не погашає заборгованість по кредиту, у зв`язку з чим станом на 13.11.2019 року має заборгованість - 13087,87 грн., з яких: 3672,70 грн. - заборгованість за кредитом; 2656,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 6429,68 грн. - заборгованість за пенею; 328,66 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. За таких обставин прохає стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 13087,87 грн. та стягнути судові витрати в розмірі 1921 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі , позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині стягнення тіла кредиту та відсотків (а.с.48). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 19.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 15.01.2020 року (а.с.46). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2015 року між ПАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до пункту 1.1 Генеральної угоди сторони погодили зменшити розмір заборгованості за кредитним договором, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 187,89 грн., комісію на 85,11 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 555,66 грн. Заборгованість за договором з дати підписання Генеральної угоди становить 5635,64 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за договором - 30.04.2017 року. Згідно умов пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 5311,64 грн. на строк 24 місяців з 01.04.2015 року по 30.04.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5311,64 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 265,79 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.04.2017 року. Пунктом 2.3. Генеральної угоди передбачено, що для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку згідно пункту 2.1. Генеральної угоди (а.с.7). З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість станом на 13.11.2019 рік склала 13087,87 грн., а саме: заборгованість за кредитом 3672,70 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2656,83 грн., заборгованість за пенею 6429,68 грн., штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 328,66 грн. ( а.с. 5). 21.05.2018 р. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК") (а.с. 37-38). Згідност. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 13.11.2019 року склалась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3672,70 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3672,70грн. Щодо вимог про стягнення суми процентів за користування кредитом в розмірі 2656,83 грн. та штрафу в розмірі 328,66 грн., суд зазначає наступне. За змістом ст. 526, частини першої ст.530, ст. 610 та частини першої ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої ст.1048 та частини першої ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно умов пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 5311,64 грн. на строк 24 місяців з 01.04.2015 року по 30.04. 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5311,64 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та Правилах строки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пунктами 1.3.3. та 2.2. Генеральної угоди передбачено, що у разі прострочення боржником зобов`язання з нього стягується штраф у розмірі 828,66 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитом у розмірі 3656,83 грн. та суми штрафу, яка заявлена позивачем в розмірі 328,66 грн. Щодо стягнення з відповідача сум нарахованої пені у розмірі 6429,68 грн, суд зазначає наступне. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойку поділяють на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 01.04.2015 року при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якого вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки. Проте, позивачем не надано жодного підтвердження, які саме Умови були розміщені на сайті банку на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме Умов приєднався та зобов`язався виконувати відповідач, підписавши Генеральну угоду, а також що саме ці Умови, були чинні та діяли на час підписання сторонами Генеральної угоди від 01.04.2015 року і що саме до цих Умов приєднався Відповідач, прийняв їх і зобов`язався виконувати, а також що саме ці Умови разом із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами. Таким чином, у зазначеній вище угоді відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені ) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про порядок нарахування комісії, пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми нарахованої пені у розмірі 6429,68 грн. через необгрунтованість таких позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 01.04.2015 року, яка утворилася станом на 13.11.2019 року, у вигляді: 3672,70 грн.-заборгованість за кредитом, 2656,83 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 328,66 грн. - заборгованість по штрафу, а всього: 6658,19 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 977,26 грн.

Outcome: partial