Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором у розмірі 13259,94 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.12.2010 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду не те, що підписана нею відповідна анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами" складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка була зобов`язана до 25 числа місяця, наступного з дати виникнення заборгованості, надавати грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим Договором. Всупереч умовам договору [PERSON] своєчасно не здійснювала платежів для погашення заборгованості за кредитом, тобто зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого за вищезазначеними зобов`язаннями утворилась заборгованість, яка станом на 02.11.2020 складає 13259,94 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та клопотанні, доданому до позовної заяви, просив справу розглядати у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, наслідки визнання позову їй зрозумілі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.12.2010, у розмірі 13259,94 грн. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн, згідно платіжного доручення № PROM6B78R6 від 06.11.2020. Враховуючи, що відповідачкою було подано до суду заяву, в якій вона визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1051 грн, а з відповідачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути 1051 грн.

Outcome: approved