Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

У лютому 2019 року Кредитна спілка "Перше кредитне товариство" (далі - Кредитна спілка або Кредитодавець) звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № КВ-32/0517/08/1320БЗ від 16 серпня 2008 року в загальному розмірі 126890 грн. 92 коп. В обґрунтування позову зазначала, що 16 серпня 2008 року між Кредитною спілкою та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено кредитний договір № КВ-32/0517/08/1320БЗ (далі - кредитний договір), за умовами якого Кредитодавець надав [PERSON] на соціальні потреби кредит у розмірі 6000 грн., строком до 20 серпня 2009 року, зі сплатою процентів за користування кредитом за узгодженим сторонами розмірі та графіком платежів. Згідно із умовами п. 9.4 цього договору за прострочення повернення кредитних коштів Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі 1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів за кредитним договором. Кредитна спілка свої зобов`язання за даним кредитним договором виконала повністю, надала [PERSON] кредит у вказаному вище розмірі, проте остання своїх зобов`язань за цим кредитним договором належним чином не виконала, суму отриманого нею кредиту в повному обсязі у визначений договором строк Кредитній спілці вона не повернула. При укладенні кредитного договору, сторони на підставі положень ст. 259 ЦК України домовилися про зміну тривалості позовної давності до 10 років, що закріплено у п. 12.7 цього договору. Останній раз кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідач добровільно сплатила 22 березня 2016 року в розмірі 4150 грн., тому строк позовної давності за цим договором спливає 22 березня 2026 року. Станом на 28 січня 2019 року заборгованість [PERSON] перед Кредитною спілкою за кредитним договором становить 126890 грн. 92 коп., з яких: 4701 грн. 64 коп. - залишок заборгованості за кредитом, 24103 грн. 03 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 98086 грн. 25 коп. - пеня за прострочення платежів. Позивач Кредитна спілка у судове засідання не з`явилася, голова правління цієї спілки Найда В.І. подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності позивача та задовольнити позов повністю, посилаючись на обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду відзив на позов та клопотання про розгляд справи за її відсутності, у яких зазначала, що позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з неї на користь позивача повністю заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4701 грн. 64 коп. та частково заборгованості по процентам у розмірі 2500 грн., так як більша сума є непомірним тягарем для неї. Просила розстрочити їй частинами виконання рішення суду. Позов у частині стягнення з неї на користь позивача нарахованої пені не визнає повністю, оскільки дана вимога суперечить засадам справедливості та розумності. Також відповідач [PERSON] у зазначених відзиві та клопотанні вказувала на те, що нарахована Кредитною спілкою пеня в загальному розмірі 98086 грн. 25 коп. за прострочення виконання нею зобов`язань за кредитним договором є явно завищеною, просила суд на підставі положень ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір нарахованої пені, посилаючись на те, що до грудня 2008 року вона сумлінно вносила платежі за кредитним договором, у лютому та березні 2016 року в рахунок погашення суми заборгованості нею сплачено 8300 грн.; тривалий час вона не мала змоги вносити необхідні платежі за кредитним договором, оскільки позивач змінив своє місце знаходження, що призвело до збільшення суми боргу; не маючи реквізитів Кредитодавця, вона не могла вносити платежі через обґрунтовані побоювання шахрайства. Крім того, просила врахувати, що вона має слабке здоров`я, хворіє на цукровий діабет, гіпертонію, доглядає за хворою матір`ю після перенесеного нею інсульту, тому сплатити всю суму боргу, яку від неї вимагає позивач, можливості не має. Вважає, що вимога про стягнення пені у вказаному розмірі є необґрунтованою, нарахована пеня складає 2086,2 % від суми боргу за тілом кредиту, що суперечить засадам цивільного законодавства п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 16 серпня 2008 року між позивачем Кредитною спілкою "Перше кредитне товариство" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № КВ-32/0517/08/1320БЗ. За умовами п. п. 1.1, 1.2 цього договору Кредитна спілка надає на соціальні потреби [PERSON] кредит у розмірі 6000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. п. 2.1, 3.1 даного договору кредит надається строком на 12 фактичних місяців з умовою щомісячної сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,181 % від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з дати, наступної за датою надання кредиту. За змістом п. п. 3.3, 4.2, 4.3 вказаного договору Позичальник зобов`язувалася своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі та в строки згідно із додатком № 1 до цього договору (Графіком платежів). У п. 9.4 кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення Позичальником сплати процентів за користування кредитом або несвоєчасним поверненням суми кредиту повністю або відповідної його частини, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі 1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів. Згідно із п. 10.1 даного кредитного договору цей договір діє з моменту його підписання сторонами до моменту виконання всіх зобов`язань Позичальника за цим договором перед Кредитодавцем. Відповідно до п. 12.7 зазначеного кредитного договору до правовідносин, пов`язаних із укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років (ст. 259 ЦК України). Суд встановив, що позивач Кредитна спілка свої зобов`язання за укладеним 16 серпня 2008 року сторонами кредитним договором № КВ-32/0517/08/1320БЗ виконала повністю, надала відповідачу [PERSON] кредит у визначеному цим договором розмірі 6000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 780 від 16 серпня 2008 року, чого остання не заперечувала. Проте, у порушення вимог закону та умов кредитного договору Позичальник своїх зобов`язань за даним договором належним чином не виконала, суму кредиту у визначений договором строк Кредитній спілці [PERSON] не повернула, проценти за його користування та інші платежі на користь Кредитодавця своєчасно вона не сплатила, внаслідок чого виникла заборгованість. Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором Позичальником було здійснено 12 грудня 2008 року. Також відповідач [PERSON] у рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором добровільно 16 лютого і 22 березня 2016 року сплатила на користь Кредитної спілки кошти в сумі по 4150 грн., всього 8300 грн., які згідно із вимогами ст. 534 ЦК України були зараховані на погашення суми заборгованості по процентам. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені), відшкодування збитків. У ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 525, 629 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За умовами п. 12.7 укладеного сторонами 16 серпня 2008 року кредитного договору до правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років. Згідно із ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 22 березня 2016 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16 серпня 2008 року відповідачем [PERSON] добровільно здійснено на користь Кредитної спілки платіж у розмірі 4150 грн., що свідчить про визнання Позичальником боргу за даним договором перед Кредитодавцем та переривання перебігу позовної давності за цим договором. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28 січня 2019 року внаслідок неналежного невиконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором від 16 серпня 2008 року [PERSON] має перед Кредитною спілкою заборгованість за цим кредитним договором на загальну суму 126890 грн. 92 коп., з яких: 4701 грн. 64 коп. - залишок заборгованості за кредитом, 24103 грн. 03 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 98086 грн. 25 коп. - нарахована пеня за прострочення платежів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідач [PERSON] поданому до суду у відзиві на позов та клопотанні про розгляд за її відсутності факту невиконання нею в повному обсязі зобов`язань за укладеним із Кредитною спілкою 16 серпня 2008 року кредитним договором не заперечувала. Заявлені Кредитною спілкою позовні вимоги [PERSON] визнала частково, зокрема, не заперечувала проти стягнення з неї на користь Кредитодавця в повному обсязі залишку заборгованості за кредитом у розмірі 4701 грн. 64 коп. та частково заборгованості по процентам у розмірі 2500 грн. Суд вважає, що оскільки Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитом не виконала, позовні вимоги Кредитодавця щодо стягнення з відповідача на користь позивача сум заборгованості за кредитом та процентами ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного 16 серпня 2008 року сторонами кредитного договору № КВ-32/0517/08/1320БЗ, тому з [PERSON] на користь Кредитної спілки підлягають стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 4701 грн. 64 коп. та заборгованість по процентам у розмірі 24103 грн. 03 коп., всього заборгованість у розмірі 28804 грн. 67 коп. Що стосується вимог Кредитної спілки про стягнення з [PERSON] за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором пені в загальному розмірі 98086 грн. 25 коп., суд дійшов наступних висновків. За змістом ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 виклав правову позицію, у якій зазначив, що згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України, із урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 2 п. 27 постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Судом встановлено, що загальна сума заборгованості [PERSON] за тілом кредиту та процентами становить 28804 грн. 67 коп., сума нарахованої Кредитною спілкою пені за період із 20 грудня 2008 року по 28 січня 2019 року складає 98086 грн. 25 коп. В обґрунтування зменшення розміру нарахованої пені відповідач зазначала, що сума нарахованої позивачем пені значно перевищує загальну суму заборгованості за кредитом та процентами. Також посилалася на те, що вона тривалий час не мала змоги вносити платежі за кредитним договором, оскільки позивач змінив своє місце знаходження, що призвело до збільшення суми боргу. Не маючи реквізитів Кредитодавця, вона не могла вносити платежі через обґрунтовані побоювання шахрайства. Крім того, просила врахувати, що вона має слабке здоров`я, хворіє на цукровий діабет, гіпертонію, доглядає за хворою матір`ю після перенесеного нею інсульту. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказів того, що відповідач тривалий час не мала можливості вносити платежі в рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором, [PERSON] суду не надала. Заявлена Кредитодавцем вимога про стягнення з Позичальника нарахованої суми пені складає 340,5 % від суми заборгованості за кредитом і процентами та у 3,4 рази перевищує суму заборгованості за кредитом і процентами. За змістом ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Доказів того, що Кредитна спілка вживала заходів щодо зменшення суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором у період з 12 грудня 2008 року (внесення відповідачем останнього платежу за кредитним договором) по 16 лютого 2016 року (сплати Позичальником добровільно коштів у розмірі 4150 грн., які зараховано в рахунок погашення заборгованості по процентам), позивачем суду теж не надано. Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що нарахована пеня за несвоєчасне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором від 16 серпня 2008 року в розмірі 98086 грн. 25 коп. значно перевищує загальну суму заборгованості за кредитом і процентами в розмірі 28804 грн. 67 коп., майновий стан відповідача, відсутність негативних наслідків для Кредитодавця через прострочення виконання Позичальником зобов`язань, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру нарахованої пені до 7201 грн. 17 коп., що становить 25 % або ј частку від загальної суми заборгованості за кредитом і процентами. Суд вважає, що таке зменшення розміру пені буде відповідати загальним засадам (принципам) цивільного судочинства та є справедливим, враховуючи поведінку обох сторін. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № КВ-32/0517/08/1320БЗ від 16 серпня 2008 року належним чином не виконала, позовні вимоги визнала частково, суд дійшов висновку, що позов Кредитної спілки є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 36005 грн. 84 коп. (4701 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом + 24103 грн. 03 коп. - заборгованість по процентам + 7201 грн. 17 коп. - пеня). Ухвалою суду від 28 березня 2019 року, враховуючи майновий стан позивача, Кредитну спілку від сплати судового збору за подачу до суду цього позову було звільнено. У зв`язку з наведеним вище, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України із відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн., який підлягав сплаті при подачі до суду даного позову. Що стосується клопотання відповідача [PERSON] про розстрочення їй виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором частинами, то воно є передчасним та на вимогах закону не ґрунтується, оскільки ст. 435 ЦПК України суду надано право розстрочити примусове виконання уже ухваленого рішення суду, яке набрало законної сили та пред`явлене до виконання, за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При ухваленні рішення суд не вправі вирішувати питання про розстрочення його виконання. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial