Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON], від імені якого діє адвокат Кодрян Я.Д., звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що розташованої в селі Нові Драчинці Кіцманського району Чернівецької області, та розташований на вказаній земельній ділянці житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Він спадщину прийняв вчасно шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за законом 03.12.2015 року до державного нотаріусу Кіцманської державної нотаріальної контори. [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті матері відмовилися, про що подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Між [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за законом в 1/2 частці кожний спадкового майна, 25.05.2016 року було укладено договір про поділ спадщини в натурі, посвідчений державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори. Жодних матеріальних претензій на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], [PERSON] не має. Свідоцтво на право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що розташованої в селі Нові Драчинці Кіцманського району Чернівецької області, він отримав 04.10.2018 року. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований на вище вказаній земельній ділянці він також звернувся до нотаріуса 03.12.2015 року, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, належним чином зареєстрованих у державних органах, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] Відсутність правовстановлючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини, саме тому він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Згідно по-господарської книги за 1967-1969 роки Драчинецької сільської ради, довідки від 14.11.2018р., виданої виконкомом Драчинецької сільської ради, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], належав [PERSON]. [PERSON] проживала у вказаному житловому будинку з 1950 року до дня смерті. 05.10.1991р. було складено та видано [PERSON] технічний паспорт на зазначений житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами. Рішенням XXI сесії XXIII скликання від 15.06.2001р. Драчинецької сільської ради [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,6014га у межах згідно з планом, розташованої в селі Нові Драчинці Кіцманського району Чернівецької області, 0,25га якої передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю від 08.08.2002р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17. На момент завершення будівництва спірного житлового будинку (1955 р.) не існувало жодного нормативного акту, що передбачав би процедуру введення завершеного будівництвом приватного будинку в експлуатацію та реєстрацію права власності не нерухоме майно. Згідно технічного паспорту від 18.09.2018 р., довідки-характеристики Кіцманського РБТІ № 267 від 27.09.2018р. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] складає: житловий будинок літ. "А" загальною площею - 52,70 кв.м., житловою - 31,40 кв.м., сарай літ. "Б", сарай літ. "В", сарай літ. "Г", вбиральня літ. "Д", колодязь №1, огорожа № 2-3, при цьому господарські споруди побудовані в 1950р., а житловий будинок - в 1955р. Самочинних будівель та споруд немає. Наявне незавершене будівництво житлового будинку літ. "Е-Г (відсоток будівельної готовності складає 35 %), будівництво якого розпочато та велося [PERSON] згідно рішення виконкому Драчинецької сільської ради від 12.06.2002р. № 35/6 та будівельного паспорта по [ADDRESS], Однак закінчити вказане будівництво [PERSON] не встигла. З метою реалізації своїх законних спадкових прав необхідним є визнання в судовому порядку за спадкоємцем прав та обов'язків забудовника щодо недобудованого будинку літ. "Е-І", відсоток готовності якого становить 35%, що розташований по [ADDRESS]. З підстав, передбачених ст.ст. 190, 328, 380, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261-1265, 1269, 1297 ЦК України, просив позов задовольнити. Представник позивача Кодрян Я.Д. підтримала заявлені вимоги, подавши письмову заяву. Представник відповідача Драчинецької сільської ради та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідного змісту письмовими заявами. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що розташованої в селі Нові Драчинці Кіцманського району Чернівецької області, та розташований на вказаній земельній ділянці житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] спадщину прийняв вчасно шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за законом 03.12.2015 року до державного нотаріусу Кіцманської державної нотаріальної контори. [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті матері відмовилися, про що подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Між [PERSON] та [PERSON] 25.05.2016 року було укладено та нотаріально посвідчено договір про поділ спадщини в натурі, по 1/2 частці кожному у спадковому майні. Свідоцтво на право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що розташованої в селі Нові Драчинці Кіцманського району Чернівецької області, він отримав 04.10.2018 року. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований на вище вказаній земельній ділянці він також звернувся до нотаріуса 03.12.2015 року, проте 04.10.2018 року у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, належним чином зареєстрованих у державних органах, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] Згідно по-господарської книги за 1967-1969 роки Драчинецької сільської ради, довідки від 14.11.2018р., виданої виконкомом Драчинецької сільської ради, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], належав [PERSON]. [PERSON] проживала у вказаному житловому будинку з 1950 року до дня смерті. 05.10.1991р. було складено та видано [PERSON] технічний паспорт на зазначений житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами. Рішенням XXI сесії XXIII скликання від 15.06.2001р. Драчинецької сільської ради [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,6014га у межах згідно з планом, розташованої в селі Нові Драчинці Кіцманського району Чернівецької області, 0,25га якої передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю від 08.08.2002р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17. Згідно технічного паспорту від 18.09.2018р. та довідки-характеристики Кіцманського РБТІ № 267 від 27.09.2018р. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] складає: житловий будинок літ. "А" загальною площею - 52,70 кв.м., житловою - 31,40 кв.м., сарай літ. "Б", сарай літ. "В", сарай літ. "Г", вбиральня літ. "Д", колодязь №1, огорожа № 2-3, при цьому господарські споруди побудовані в 1950р., а житловий будинок - в 1955р. Самочинних будівель та споруд немає. Наявне незавершене будівництво житлового будинку літ. "Е-Г (відсоток будівельної готовності складає 35 %), будівництво якого розпочато та велося [PERSON] згідно рішення виконкому Драчинецької сільської ради від 12.06.2002р. № 35/6 та будівельного паспорта по [ADDRESS], Однак закінчити вказане будівництво [PERSON] не встигла. За змістом статей 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців ( ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Як передбачено статтею 1218 ЦК України, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 380 ЦК України житловий будинок як об'єкт права власності - це будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно - правовими актами і призначена для постійного у ній проживання. Житловий будинок нерозривно пов'язаний із землею та іншим нерухомим майном і тому право власності на житловий будинок містить додаткові будівлі як складники одного об'єкта. Права та обов'язки спадкодавця, як забудовника, є майновими оскільки пов'язані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні ч.1 ст.190 ЦК України. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки і споруди у порядку спадкування, оцінюються у сукупності з іншими доказами, таким як: рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22.01.1979р. «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку у встановленому законодавством України порядку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, якщо об'єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію або право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику (майнові) права та обов'язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використанні спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництвом об'єкт; право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об'єкт; право одержати на своє ім'я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Згідно п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР № 45/5 від 31.10.1975р. підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по-господарських книгах. Порядок ведення по-господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985р. № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990р. № 69. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. У п.8 цієї постанова Пленум ВСУ вказав, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов'язки входять до складу спадщини. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На момент завершення будівництва спірного житлового будинку (1955р.) не існувало жодного нормативного акту, що передбачав би процедуру введення завершеного будівництвом приватного будинку в експлуатацію та реєстрацію права власності не нерухоме майно. Відповідно до абз.2 п.3.1 розділу III Порядку, затвердженого Наказом від 19.03.2013р. № 95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"зку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи ту обставину, що позивач позбавлений можливості у інший спосіб визнати за собою відповідне право. Враховуючи наведене, ст.ст. 190, 328, 380, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України ,

Outcome: approved