Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до Верховинського районного суду із вищезазначеним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.03.1998 року помер його батько [PERSON]. На підставі заповіту складеного 23.05.1995 року у Красницькій сільській раді він є єдиним його спадкоємцем. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки та ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями, тобто садиби, яке знаходиться в прис.Центр вул.І.Франка с.Красник Верховинського району та зареєстроване в погосподарській книзі села №3 за особовим рахунком №221. Право власності на земельну ділянку було спадкодавцем оформлено, однак оригінал Державного акту втрачено, на руках є тільки його ксерокопія. Право власності на садибу не було оформлено. У Коломийському МБТІ виготовили технічний паспорт на будинок, зазначивши що реєстрація права власності може відбутися за підставі рішення суду у реєстраційній службі управління юстиції Верховинського району. У звязку з цим, він хоча і прийняв спадщину, однак зареєструвати спдакове майно не може, так як відсутні правовстановлюючі документи. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті батька немає. Він постійно користується будинком, який належав батькові, сплачує всі комунальні платежі, страхує будинок, доглядає за ним разом із своєю дружиною, здійснює капітальний та поточний ремонт, а отже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Також на момент побудови будинку в 1959 році, чинне на той час законодавство не встановлювало обовязок щодо реєстрації права власності на домоволодіння, розташовані у сільській місцевості. Просить встановити факт, що [PERSON], [INFO] житель [INFO] прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON], що помер 07.03.1998 року та складається із земельної ділянки та садиби, визнати за ним право власності на садибу, що належала [PERSON], що помер 07.03.1998 року знаходиться по вул.І.Франка,31 с.Красник Верховинського району Івано-Франківської області та складається з "А"- житлового будинку, 1959 року будівництва, загальною площею 80 кв.м., "Б" - погребу, площею 27,4 кв.м., "В" - сараю, площею 5,7 кв.м., "Г" - сараю, площею 31,3 кв.м., "Д"- сараю, площею 57,4 кв.м., "Ж" - сараю, площею 17,5 кв.м., "З" - сараю, площею 8,7 кв.м., "К" - сараю, площею 9,0 кв.м., "Л" - сараю, площею 9,5 кв.м., "М" - вбиральні, Н-криниці, загальною вартістю 68542 грн. в порядку спадкування за заповітом, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,70 га, призначену для обслуговування будівель та ведення підсобного господарства, що складається з двох земельних ділянок площею 0,6266 га та 0,0584 га, розташовані в с.Красник Верховинського району Івано-Франківської області та належали на праві власності [PERSON], який помер 07.03.1998 року. Позивач [PERSON] надав довіреність на ведення справи в суді [PERSON]. В судове засідання довірена особа позивача не зявився, подала заяву від 28.07.2015 року, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити а справу слухати без їх участі в звязку із тим, що погіршилося здоровя позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без їхньої участі, прискорити розгляд справи в звязку із погіршенням здоровя позивача, позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не зуперечує про що надав відповідну заяву. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши позовну заяву та подані заяви сторін, дослідивши письмові докази, важає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із матеріалів справи, а саме, довідки Красницької сільської ради №638/02-11 від 24.07.2015 року вбачається, що 07.03.1998 року помер [PERSON] (а.с.16). Із заповіту посвідченого 23.05.1995 року у Красницькій сільській раді, зареєстрованого в реєстрі за № 220 вбачається, що [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті заповів все своє майно де б воно не знаходилося і взагалі все те, що йому буде належати за законом, [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями, тобто садиби, яке знаходиться в прис.Центр вул.І.Франка с.Красник Верховинського району та зареєстроване в погосподарській книзі села №3 за особовим рахунком №221. Судом також встановлено, що спадкоємець [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (а.с.16,17), так як на час смерті батька фактично проживав в спадковому будинку, він постійно користується будинком, який належав померлому, сплачує всі комунальні платежі, страхує будинок, доглядає за ним, здійснює капітальний та поточний ремонт, а отже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України позивач являється особою, що прийняла спадщину по заповіту після смерті батька [PERSON] Інші спадкоємці, які б претендували на частку в спадковому майні відсутні. Також судом встановлено, що на спадкове майно належному покійному [PERSON] право власності не було оформлено. Відсутність реєстрації права власності на земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями за спадкодавцем, позбавляє можливості позивача оформити право власності на спадкове майно шляхом реєстрації в реєстраційній службі управління юстиції Верховинського району, а тому його право на спадкове майно слід визнати в судовому порядку. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 01.01.2013 року) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Згідно вимог ст. 19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що позивач є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, за позивачем слід визнати право на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а тому його позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved