Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається із земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими в [ADDRESS] . Згідно заповіту, складеного 22.03.2001 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вищебулатецької сільської ради Лубенського району Полтавської області все своє майно, в тому числі і домоволодіння [PERSON] залишив їй - своїй дочці [PERSON] , [INFO] . 28.01.2020 року державний нотаріус Другої Лубенської нотаріальної контори Іщенко Г.К., в порядку заміщення державного нотаріуса Першої Лубенської нотаріальної контори на підставі заповіту [PERSON] видав їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, в тому числі і на земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), розташованої за адресою місця розташування житлового будинку по [ADDRESS] . У видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове домоволодіння їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на нього. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на будинок «А-1», загальною площею 34,4 кв м, з господарськими будівлями: сарай «Б»; вбиральню «В»; огорожу № 1 , ворота № 2 ; що розташовані по [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Засульської сільської ради Лубенського району в судове засідання не з`явився, згідно наданого листа просив справу слухати у його відсутність, заперечень проти позову не надав, покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та розгляд справи відбувся на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 31.01.2017 року Лубенським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис №77./а.с.6/. Згідно Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 28.01.2020 року виданим державним нотаріусом Другої Лубенської нотаріальної контори Іщенко Г.К., в порядку заміщення державного нотаріуса Першої Лубенської нотаріальної контори на підставі заповіту [PERSON] , позивач [PERSON] отримала спадщину у вигляді земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в тому числі і на земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), розташованої за адресою місця розташування житлового будинку по [ADDRESS] . /а.с.9,10,11,12/. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.01.2020 року, виданої державним нотаріусом Другої Лубенської нотаріальної контори Іщенко Г.К., в порядку заміщення державного нотаріуса Першої Лубенської нотаріальної контори, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] , відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу. Крім цього, з вказаної постанови вбачається, що 03.10.2019 року було відкрито спадкову справу №133/2017 на майно померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від дочки спадкодавця [PERSON] , інших заяв у справі не має. Були видані свідоцтва на земельні ділянки , які розташовані в [ADDRESS] . Інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с.13/ Згідно з виписки рішення виконкому Лубенської РДА «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку громадянину [PERSON] » від 25.10.1987 року за № 194, йому був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] Згідно виписки з погосподарської книги №2 [ADDRESS] домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] належить власнику [PERSON] в цілому, який помер [INFO] . При цьому вказаний будинок розташований на приватизованій присадибній земельній ділянці 0,33 га.(а.с.16). П.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Ч.ч. 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 23.12.2019 року, який складається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, характеристики будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до яких житловий будинок під літерою «А-1» має загальну площу 34,4 кв м. При цьому, господарство включає: сарай «Б»; вбиральню «В»; огорожу №1, ворота №2. Дане житло не зареєстровано. (а.с.17-20). Таким чином, спадкодавець набув право власності на вище вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди до введення в дію наведених нормативно-правових актів, а саме в період з 1991 року по 1992 рік, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved