Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

25.01.2016 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01.09.2015 року о 14 год. 20 хв. в м. Дніпропетровську сталася дорожня транспортна пригода за участі автомобіля «Деу Ланос», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Хюндай Гетз», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок вказаної події обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Самарського районного суду м. Києва від 19.10.2015 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правову відповідальність водія [PERSON], згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3819800, було застраховано у ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", 03.09.2015 року позивач повідомила Страхову компанію про настання страхового випадку, надала усі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування. 28.09.2015 року позивачем було подано до Страхової компанії заяву про отримання страхового відшкодування. Разом з тим, станом на день звернення до суду за позовом, ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" своє зобов'язання щодо здійснення страхового відшкодування потерпілій особі не виконала, внаслідок чого позивач була змушена звернутися до спеціаліста - суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] з метою визначення вартості матеріального збитку, якого вона зазнала внаслідок ДТП 01.09.2015 року. Відповідно до зазначеного висновку, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Хюндай Гетз», д.н.з. [NUMBER], становить 52 848,63 грн., з них 48 437,34 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, 4 411,29 грн. - втрата товарної вартості. З огляду на викладене, посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства, та враховуючи, що страховик відшкодовує лише вартість відновлювального ремонту та не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості автомобіля, просила стягнути з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" страхове відшкодування у розмірі 48 437, 34 грн, з [PERSON] - майнову шкоду, що не покривається страховим відшкодуванням у розмірі 4 411,29 грн. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року позовні вимоги задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2016 року заочне рішення суду від 21.04.2016 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві, проти повторного винесення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" в судове засідання свого представника не направив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно заяви про перегляд заочного рішення суду, як на підставу заперечень проти заявлених позовних вимог посилався на те, що, станом на дату ДТП страхова премія на рахунок відповідача не надходила, що в свою чергу є у відповідності до ст. 18 ЗУ «Про страхування», свідчить про відсутність страхового захисту [PERSON] на момент ДТП. Крім того, судом не було взято до уваги розмір франшизи, яка згідно бланку страхового полісу встановлена у розмірі 1 000, 00 грн. Також вказав, що оскільки відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не викликався на огляд автомобіля позивача, у відповідача є сумніви в правильності розрахунків згідно калькуляції, а також у наявності підстав для застосування надбавки у 20 відсотків, тобто врахуванні ПДВ, зважаючи на те, що матеріали спарви не місять доказів понесення позивачем витрат з урахуванням ПДВ. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до чинного законодавства. За таких обставин, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням повторно заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що стався за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Судом достовірно встановлено, що постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6). Як вбачається зі змісту описової частини вищевказаної постанови, 01.09.2015 року о 14:20 год. в м. Дніпропетровську водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Деу Ланос», д.н.з. [NUMBER] по вул. Виконкомівській та виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Комсомольською з другорядної дороги на головну, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу» та скоїв зіткнення з рухавшимся на головній дорозі автомобілем марки «Хюндай Гетз», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с. 6) Зазначене також підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 23.09.2015 року, виданою слідчим слідчого відділу Дніпропетровського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області (а.с. 7). Згідно Полісу № АЕ/3819800 цивільно-правову відповідальність [PERSON] на момент ДТП було застраховано у ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". (а.с. 94) Посилання сторони відповідача, а саме представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на те, що відсутні підстави для тверджень про те, що станом на 01.09.2015 року цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, була застрахована, оскільки страховиком не було отримано страхової премії, не можуть бути прийняті судом зважаючи на те, що згідно п.10 Полісу № АЕ/3819800 страховий платіж у розмірі 447, 12 було сплачено 20.03.2015 року. 03.09.2015 року ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" було повідомлено про ДТП, що підтверджується Повідомленням (Потерпілого) про подію, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданого ПрАТ «УТСК» (а.с. 9-10). 28.03.2015 року позивачем було подано до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" заяву про отримання страхового відшкодування (а.с. 11). Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця № 114/15А по визначенню матеріального збитку, спричиненого власнику КТС, складеного судовим експертом «ФОП [PERSON]» складає 52 848, 63 грн., з них 48 437,34 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, 4 411,29 грн. - втрата товарної вартості транспортного засобу. За таких обставин, враховуючи, що представником відповідача не надано доказів на спростування розміру матеріального збитку, причиненого транспортному засобу позивача, з огляду на те, що відповідач ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", як страховик за договором добровільного страхування, зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування в межах ліміту за договором обов'язкового страхування та розміром фактично завданого ДПТ матеріального збитку, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" страхового відшкодування у розмірі 48 437,34 грн. Франшиза, яка згідно п. 5 Полісу АЕ/3819800 становить 1000,00 грн. на суму страхового відшкодування не впливає, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення зі страховика страхового відшкодування у розмірі 48 437,34 грн., а встановлений ліміт страхової відповідальності згідно полісу складає 50 000, 00 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] компенсації втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 4 411,29 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved