Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Представник заявниці звернувся з заявою до суду, мотивуючи тим, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. 31.03.2021 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Петрівського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але їй було відмовлено. Нотаріус у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 111/02-31 від 31.03.2021 року, свою відмову мотивував тим, що наявні розбіжності в написанні прізвища заявниці в свідоцтві про народження та матері в свідоцтві про смерть, крім цього в заповіті допущені помилки, а тому представник заявниці звернувся із заявою до суду про встановлення юридичного факту та факту родинних відносин. В судовому представник заявниці та заявниця заявлені вимоги підтримали повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав суд слухати справу без його участі, щодо заявлених вимог не заперечив. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] (а.с.8). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. 31.03.2021 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Петрівського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але їй було відмовлено. Нотаріус у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 111/02-31 від 31.03.2021 року, свою відмову мотивував тим, що наявні розбіжності в написанні прізвища заявниці в свідоцтві про народження та матері в свідоцтві про смерть, крім цього в заповіті допущені помилки (а.с.17). Зі свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] від 20.11.1963 року, вбачається, що її прізвище вказано на російській мові - [PERSON] , прізвище матері також вказано - [PERSON] . 25.03.1983 року " [PERSON] "\~уклала шлюб\~з " [PERSON] ",\~актовий запис\~№ 212,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~укладення шлюбу\~серії [NUMBER] \~від 25.03.1983\~року,\~видане Центрально-Міським\~відділенням ЗАГС\~м.\~Кривий Ріг\~(а.с.7). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 червня 2020 року, видане Виконавчим комітетом Червонокостянтинівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, вбачається, що прізвище матері заявниці вказане [PERSON] (а.с.8). Крім цього, з Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії КР № 076683 від 18.08.2006 року, вбачається, що прізвище матері заявниці також вказано [PERSON] (а.с.9). З довідки № 164 від 14.04.2021 року, виданої Петрівською селищною радою, вбачається, що мати заявниці [PERSON] , до дня своєї смерті була зареєстрована по [ADDRESS] , крім цього з 25.01.2020 року по теперішній час без реєстрації проживає донька [PERSON] (а.с.18). Таким чином, з вищевказаного вбачається, що родинний зв`язок дійсно прослідковується, однак в зв`язку з тим, що в свідоцтві про народження та шлюбі в прізвищі вказано іншу букву, заявниця змушена звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин. Факт, що [PERSON] , являлася рідною матір`ю [PERSON] , підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка добре знає сім`ю спадкодавця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає \~справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин тягне для заявника юридичні наслідки, а саме, дає змогу оформити спадщину. Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву в частині встановлення факту\~родинних відносин слід задовольнити та встановити факт, що [PERSON] , являлася рідною матір`ю [PERSON] . Окрім того,\~на випадок\~своєї смерті\~мати заявниці [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1 від 08.12.2015 року (а.с.10). Вказаним заповітом мати заявниці заповіла [PERSON] , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Однак заявниця не може прийняти спадщину за заповітом оскільки в ньому допущено помилку. Секретар сільської ради при складанні заповіту зазначила кадастровий номер земельної ділянки, однак вона не звернула уваги, що в Державному акті на право на земельну ділянку за кадастровим номером 3524985900:02:000:0234, зазначено дві земельних ділянок, які на сьогодні мають свої кадастрові номери 3524985900:02:000:2234 та 3524985900:02:000:2235, крім цього секретарем допущено помилку щодо документа права власності, на підставі якого земельна ділянка належала матері заявниці (а.с.9,11-16). Як встановлено, [PERSON] земельна ділянка належала на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 076683 від 18.08.2006 року, однак в заповіті допущено описку та зазначено «і належить мені згідно свідоцтва про право власності серія [NUMBER] виданого 09.12.1995 року реєстраційною службою Петрівського районного правління юстиції Кіровоградської області,...». Таким чином, з вищевказаного вбачається, що секретарем допущено описку під час складання тексту заповіту, а саме: безпідставність та непотрібність зазначення кадастрового номера земельної ділянки, а також відомостей щодо правовстановлюючого документа на підставі якого належала земельна ділянка матері заявниці. Відповідно до ст.1256 ЦК тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК. Тлумаченням заповіту є з`ясування змісту заповіту як дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно з ч. 2 ст. 1256 ЦК суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. З вище зазначеного вбачається, що саме підставою судового тлумачення заповіту є спір між спадкоємцями щодо встановлення справжньої волі заповідача. Із заповіту чітко вбачається воля заповідачки, яка виражається в тому, що остання заповіла доньці земельну ділянку, при цьому жодного спору не може бути, оскільки заявниця є єдиним спадкоємцем. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В даному положенні йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, до таких умов віднесено: а) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються та припиняються особисті майнові права; б) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у постанові №5 від 31.03.95 р. "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", роз`яснив, що такі справи розглядаються, якщо згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що між спадкоємцями відсутній спір про право, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також те, що у разі встановлення такого юридичного факту, допущеної описки в заповіті, у заявника виникають майнові права щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд вважає за можливе задовольнити заяву в цій частині та встановити юридичний факт. Вище вказане узгоджується з позицією викладеній у постанові Верховного суду по справі № 397/1396/19 (провадження № 61-14040 св 20), з якої вбачається, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення, оскільки він містить особистий підпис заповідача, який свідчить та підтверджував його дійсні наміри.

Outcome: approved