Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

19.02.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіною Оленою Геннадіївною 26 вересня 2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] - недійсним. В обґрунтування вимог посилається на те, що у відповідності до свідоцтва про право на житло від 25 січня 2002 року позивачці та її синові [PERSON] належала квартира [ADDRESS] в рівних частках. В подальшому син позивачки захворів та перестав працювати, на той момент позивачка була вже непрацездатною, їй був 81 рік, вона мала низку захворювань, та вони з сином мали потребу сторонньої матеріальної підтримки та догляду. У зв`язку з чим, домовилися з [PERSON] - онуком позивачки, сином [PERSON] , що він догляне їх, підтримає матеріально, а квартира залишиться йому, коли їх не стане. 26 вересня 2018 року в присутності приватного нотаріуса Бороздіної О.Г. вони втрьох уклали договір, згідно якого онук доглядатиме позивачку та її сина. [INFO] син позивачки [PERSON] помер. Позивачка залишилась проживати в своїй квартирі, сплачувати комунальні послуги. Останнім часом [PERSON] перестав надавати [PERSON] підтримку, доглядати, став погрожувати їй виселенням з квартири, став казати, "що він в ній господар та притисняти її". Після чого, вона звернулась до адвоката та дізналась, що 26.09.2018 року був посвідчений договір дарування, а не договір довічного утримання. Ураховуючи викладене, позивачка просить суд визнати частково недійсним договір дарування від 26.09.2018 року, оскільки вона помилялась щодо правової природи укладеного договору. Доказами цього є тяжка хвороба та необхідність стороннього догляду та допомоги синові [PERSON] , її похилий вік, наявність на той час низки захворювань, які загострились, спірне житло є єдиним її житлом. Позивач обґрунтовує свої вимоги помилкою, через яку нею укладено договір дарування, замість договору довічного утримання. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 22.02.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 01.03.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаним позовом та відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 01.03.2021 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , до набрання законної сили рішенням у справі 490/1200/21. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву поданий представником відповідача [PERSON] - адвокатом Рехлецьким Р.В., в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Зазанчає, що ніхто і ніколи не утискав позивачку, не обмежував її у користуванні квартирою. Факт проживання дарувальниці в квартирі не є безумовною підставою для визнання одностороннього правочину недійсним з підстав, передбачених ст. 229 ЦК України. Більш того, ствердження позивачки про те, що її покинули і не допомагали не заслуговує на увагу. Відповідач стверджує, що його батько, [PERSON] , був моряком. На його рахунках у ПАТ КБ "ПриватБанк" знаходились наступні грошові кошти: 21 000 доларів США, 12 000 Євро, 150 000 гривень, та коли батько почав хворіти [PERSON] зняла всі кошти з рахунків і залишила їх собі. За такого, в позові просить відмовити. В судове засідання сторони не з`явилися, своїх представників не направили, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. 10.11.2021 року на адресу суду від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити, також просить скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло посвідченого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради від 25 січня 2002 року квартира [ADDRESS] площею 54,1 кв.м., належала на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2) та члену її сім`ї - сину [PERSON] (1/2). Відповідно до договору дарування квартири від 26.09.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіною О.Г. за №1241, ( Дарувальники) - [PERSON] , [PERSON] , передали безоплатно у власність, а (Обдарований) - [PERSON] прийняв у дар належні дарувальникам на праві спільної власності цілу квартиру [ADDRESS] , загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м. Згідно свідоцтва про смерть зареєстрованого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.01.2021 року, квартира [ADDRESS] площею 54,1 кв.м., належить [PERSON] . Згідно розрахункової книжки з оплати за послуги ЖКП "Бриз" станом на 2018-2019 рр., 2019-2020 рр. та копії квитанцій, всі комунальні послуги були сплачені [PERSON] . Згідно інформації з АТ "Миколаївгаз" від 03.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , де зазначено кількість мешканців - 2 особи. Згідно інформації з ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" від 01.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] згідно облікової бази власником є [PERSON] . За весь час обслуговування в ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" документів, які мають бути підставою на переоформлення особового рахунку на іншого власника не надходило. Згідно повідомлення з МКП "Миколаївводоканал" від 02.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] зареєстрований в абонентській базі МКП "Миколаївводоканал" з 01.05.2001 року на ім`я [PERSON] . Оплату послуг здійснює [PERSON] . Згідно повідомлення з ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" від 01.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкрито у січні 2019 року на ім`я [PERSON] . Згідно повідомлення з ТОВ "ВалАн" від 10.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкрито з жовтня 2018 року на ім`я [PERSON] , з підписанням договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів. В грудні 2018 року надали свідоцтво про смерть [PERSON] , було змінено кількість мешканців за даною адресою. На теперішній час за особовим рахунком № [NUMBER] значиться одна особа. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до довідки сімейної амбулаторії №2 та індивідуальної картки №0572 амбулаторного хворого, [PERSON] з 2006 року знаходиться під наглядом лікаря Центру первинної медико-санітарної допомоги, з діагнозом: атеросклеротичний кардиосклероз. Згідно з розрахунковими книжками: з оплати за послуги ЖКП "Бриз" на 2018-2019 роки (особовий рахунок [NUMBER] ); по оплаті за централізоване опалення та гаряче водопостачання (особовий рахунок споживача № [NUMBER] ,; по оплаті за природний газ за 2017-2018, 2019-2020 роки (особовий рахунок споживача [NUMBER] ); по оплаті за вивіз твердих побутових відходів (ТПВ) комунальні послуги сплачувала [PERSON] . Згідно довідки ТОВ "Судноплавна компанія" Кисляк Олександр Вікторович, з 15.04.2004 року по 15.09.2004 року перебував у плаванні. Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за період з 01.01.2016 року по дату закриття, сума у валюті рахунку складає "- 12,65". Згідно з виписки особової картки [PERSON] , за період з 01.01.2016 року по 26.09.2018 року, остання дата зняття готівки була 20.11.2017 року. На підставі інформації АТ "Альфа-Банк" від 04.06.2021 року за №13142/БТ-26-б/б повідомлено, що в АТ "Укрсоцбанк" відсутні рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) в період з 01.01.2016 року по 26.09.2018 року. Згідно виписки про рух коштів по рахунку [NUMBER] , який належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за період з 01.01.2016 року по 18.06.2018 року відсутні данні щодо зняття коштів. На підставі інформації АТ "Альфа-Банк" від 25.08.2021 року за №21823/БТ-26-б/б встановлено, що [PERSON] був клієнтом АТ "Укрсоцбанк", проте рух коштів на рахунках у період з 01.01.2016 року по 26.09.2018 року відсутній. На підстві інформації ПАТ КБ "ПриватБанк" від 27.08.2021 за №20.1.0.0.0/7-210826/12298 повідомлено, що у [PERSON] відсутні відкриті рахунки у Банку. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом даного договору, та виникнення права власності на нього у обдаровуваної особи. Тобто правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Виходячи зі змісту ст. ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до ч. 2 ст. 717 ЦК України договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. У той же час за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Правочин, учинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент учинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Помилка, допущена внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін, не є підставою для визнання правочину недійсним ( п. 19 постанови Пленуму ВС «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 №9). Позивач обґрунтовує свої вимоги помилкою через яку нею укладено договір дарування, замість договору довічного утримання. Суд зазначає, що будь-який правочин реалізується суб`єктом через його відповідне зовнішнє волевиявлення. Однак форма зовнішнього волевиявлення може виявитися неадекватною внутрішній волі суб`єкта правочину внаслідок неправомірних дій контрагента чи третіх осіб, а також внаслідок юридично значущої помилки у сприйнятті суб`єктом правочину його очікуваного юридичного результату. Тому волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими. Вказана позиція наведена в Постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі №6-93цс16 та від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16. Наведені позивачем обставини, якими вона обґрунтовує позовні вимоги, а також досліджені судом докази, які містяться в матеріалах справи, свідчать про наявність помилки - хибного сприйняття нею істотних обставин договору дарування, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення такого договору, оскільки на момент укладення договору позивачка була людиною похилого віку - понад 80 років; мала низку захворювань, у зв`язку з чим у неї існувала потреба в сторонній допомозі; спірне житло у позивачки було єдиним; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачкою проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Суд зауважує, що факт прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, не може вважатись безумовними обставинами, які б виключали підстави для визнання договору дарування недійсним, внаслідок укладення його під впливом помилки. Із урахуванням встановлених обставин цієї справи суд дійшов висновку про те, що під час укладення оспорюваного договору волевиявлення позивачки не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування. Укладаючи договір дарування, позивачка вважала, що укладає договір довічного утримання, помилялася щодо правової природи правочину. Вказаний висновок, із урахуванням обставин цієї справи, узгоджується із висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах, висловлених у постановах від 18 грудня 2020 року у справі № 541/2898/18 (провадження № 61-12478св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 202/2578/19 (провадження № 61-2626св20), від 05 листопада 2020 року у справі № 285/1940/18-ц (провадження № 61-4153св19), від 01 жовтня 2020 року у справі № 585/2413/19 (провадження № 61-8097св20), від 24 червня 2020 року у справі № 405/2719/17 (провадження № 61-45189св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 308/3593/17 (провадження № 61-9231св19), від 07 червня 2018 року у справі № 569/16624/15-ц (провадження № 61-2785св18). Наслідком недотримання вимоги ч.3 ст. 203 ЦК України, в тому числі, щодо укладення договору під впливом помилки є визнання такого договору недійсним (ч.1 ст.215, ст. 229 ЦК). Відповідно до приписів частини 7 статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи наведені вище норми процесуального законодавства та наявність клопотання позивачки про скасування забезпечення позову, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.03.2021 року. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що задоволення судом позову в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 908,00 грн., сплаченого судового збору згідно квтитанції 0.0.2022917531.1 від 19.02.2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved