Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] у період перебування у шлюбі із [PERSON] вона народила дочку [PERSON]. Спільне сімейне життя із відповідачем не склалося, 01 квітня 2008 року шлюб між ними розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач [PERSON] із сім'єю не проживає, життям і здоров'ям дочки не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання їй не надає, участі у вихованні дитини не приймає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Дочка [PERSON] свого батька не пам'ятає, жодного разу вона його не бачила, фактично відповідач є для дочки чужою людиною. Весь час дочка проживає з матір'ю, дитині нею забезпечені належні умови для проживання. Орган опіки та піклування Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON]. Нехтуючи батьківським обов'язками, відповідач принижує гідність дитини. Наявність у житті дочки людини, яка юридично має права батька, проте фактично залишається для неї чужою людиною може призвести в подальшому до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Треті особи у справі: Орган опіки та піклування Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та Орган опіки та піклування Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, у яких зазначали, що позов вони підтримують, проти його задоволення не заперечують, просили суд розглянути справу без їхньої участі та задовольнити позов. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] народилася [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень виконавчим комітетом Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 19 січня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 01. Її батьком є [PERSON], відповідач у справі, матір'ю -[PERSON], позивач у справі. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 01 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, видно, що 01 квітня 2008 року було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON]. Після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно дошлюбне прізвище "[PERSON]". Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2007 року із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14 березня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 травня 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на дочку складає 99442 грн. 18 коп., що підтверджується довідкою № 587, виданою 11 травня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Із висновку № 03-09/151 від 20 квітня 2018 року Органу опіки та піклування Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області видно, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON], бабусею [PERSON] і дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Дитина знаходиться на повному утриманні матері, яка піклується про неї, забезпечує дитину усім необхідним, приділяє належну увагу її вихованню та розвитку. Батько дитини [PERSON] із дочкою не проживає близько 10 років, участі у її вихованні не приймає, життям і здоров'ям дочки [PERSON] не цікавиться, матеріальної допомоги їй не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків самоусунувся. З метою соціального захисту дитини Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Зазначені вище обставини підтверджуються також актом обстеження житлово-побутових умов дитини від 17 квітня 2018 року, довідками № 209 та № 210 від 19 квітня 2018 року, виданими виконавчим комітетом Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що накожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2). За змістом ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], ухиляється, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved