Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на домоволодіння [ADDRESS], яке, відповідно до технічного паспорту, складається з: житлового будинку літ."А", площею 98,2 м2, гаражу з підвалом літ."Б", сараю літ."В", сараю літ. "Г", хозблоку літ."Д", огорожі №1-2, воріт та хвіртки №1-1, №1-2 та твердого покриття "І". Такі вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказаним домоволодінням він добросовісно, відкрито та безперервно володіє, отже у відповідності до ст.344 ЦК України є таким, що має право набути право власності на нього. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.47). Представник відповідача Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.36). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення у пресі (а.с.46). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], разом з сім'єю, з вересня 2002 року та по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок за вказаною адресою позивач разом з сім'єю ремонтує та обладнує у відповідності до загальноприйнятих норм життя (а.с.8,11). Відповідно до погосподарської книги №1, вказаний житловий будинок належить [PERSON], яка з 2001 року виїхала з села (а.с.5-6,10,11). Відповідно до положень ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. У відповідності до роз'яснень постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав": п.9 -відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальноїдавності цей період зараховується повністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник, у разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. На підставі ст.344 ЦК України,

Outcome: approved