Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договру № б/н від 12.11. 2013 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку" складають між ним та банком договір, що підтвердується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов"язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв"язку із зазначеним порушення, станом на 18.03. 2015 року, відповідач має заборгованість перед банком на суму 14601,71 гривень, яка складається з наступного 5996,00 гривень - заборгованість за кредитом; 6434,20 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1000 гривень - заборгованість по пені та комісії; заборгованість по судових штрафах- 500 гривень (фіксована частина) та 671,51 гривень (процентна складова). На підставі наведного, позивач просить стягнути з [PERSON], вищевказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк", в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги визнав. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вказане положення повністю відображене у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12. 2009 року «Про судове рішення у цивільних справах». Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що особами, які беруть участь у справі, позовні вимоги підтримано та визнано, а визнання позову відповідачем не \~суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та беручи до уваги положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якого, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" слідстягнути судові витрати в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved