Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про солідарне стягнення боргу, посилаючись на той факт, що вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], в якій за договором суборенди, укладеної між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], останні проживали в квартирі та утворили заборгованість по оплаті житлово-комунальних послугах в сумі 19452 гривні 46 копійок і добровільно відмовляються відшкодувати борг, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач підтримала позовні вимоги, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином через пресу, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Представники третіх осіб надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а.с.4-5). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 02 липня 2014 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про вселення, яке набрало законної сили (ч.3 ст.61 ЦПК України),позивач поновлена в правах на користування вищезазначеною квартирою (а.с.6-9, 25-26). Судове рішення виконано 07.08.2015 року, [PERSON] вселена в квартиру [ADDRESS].(а.с.12) Таким чином факт проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS] в період з 2004 року по 07.08.2015 року і користування житлово-комунальними послугами відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки дана обставина, встановлена судовим рішенням. Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальними послугами, зокрема є: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 3 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Необхідність укладення такого договору передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Законом не передбачена можливість сторони відмовитись від отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. За своєю правовою природою зазначений договір є договором приєднання. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки копіями квитанцій доведена сума про сплату житлово-комунальних послуг за період з листопада 2005 року по травень 2013 року в розмірі 1677 гривень 31 копійка (а.с.19-22) та погашення боргу в 2015 році на суму 1675 гривень 94 копійки (а.с.16-18) Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості решти боргу по оплаті за користування житлово-комунальними послугами так як суб'єктами надання житлово-комунальних послуг в сфері водо- та електропостачання є комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та комунальне підприємство «Житомирводоканал» Житомирської міської ради, які вправі звернутися до суду з позовом до зазначених осіб про стягнення заборгованості за надані послуги. Статтею 60 ЦПК України встановлено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial