Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, посилаючись на те, що він [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON]. 20 серпня 2010 року шлюб між ними розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №125. В період шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. За виконавчим листом №2-195/2009, виданим 27 січня 2009 року Рахівським районним судом Закарпатської області з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29 грудня 2008 року до доосягнення дитиною повноліття. На час звернення відповідачки до суду про стягнення з нього аліментів та винесення судом вказаного рішення, він мав постійне місце роботи і стягнення аліментів таким способом - в частині від заробітку, було правильним. На даний час, він втратив постійну роботу, ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, в центрі зайнятості на обліку не перебуває. Після розірвання шлюбу з відповідачем він створив нову сім"ю, яка складається з дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дружини [PERSON], яку утримує повністю він. Таким чином, враховуючи, зміну його сімейного стану, втрату роботи, мінливість доходів та у свою чергу погіршення матеріального становища, просив суд змінити вид стягнення аліментів, визначений рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2009 року №2-195/2009 та стягувати з нього [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з дня набрання рішення законної сили припинити стягування аліментів на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2009 року №2-195/2009. В ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 02 серпня 2013 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти зміни виду стягнення аліментів. Також, в своїх показах зазначила, що позивач не сплачує аліментів за виконавчим листом №2-195 від 27.01.2009 року та допустив заборгованість в сумі 52018,17 гривень. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Рахівського району Закарпатської області від 27 січня 2009 року по справі №2-195/2009 видано виконавчий лист №2-195 від 27.01.2009 року, згідно якого з позивача [PERSON] стягуються щомісячно в користь [PERSON], аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29 грудня 2008 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час, виконавчий лист №2-195 від 27.01.2009 року знаходиться на виконанні Рахівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області. Загальна заборгованість [PERSON] по даному виконавчому листу станом на 25.09.2017 року становить 52018,17 гривень. Звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів із частки від отриманого доходу (заробітку) на тверду грошову суму, позивач посилається на те, що після винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] змінився його матеріальний стан, він втратив постійну роботу, ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, що стверджується актом обстеження матеріального побутових умов від 07 червня 2017 року, довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради №2149 від 12.06.2017 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру в частці від заробітку (доходу) ст. 183 СК України відносить наявність у платника аліментів постійного заробітку (доходу). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів, визначений у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Позивачем, [PERSON] до позовної заяви додано довідку виконавчого комітету Великобичківської селищної ради №2149 від 12.06.2017 року, з якої слідує, що він на даний час ніде не працює, ІТД та ПД не займається, в ЦЗ на обліку не перебуває. Суд при розгляді вимог позивача про зміну розміру стягуваних аліментів, враховує те, що виникли певні обставини, які не могли бути враховані судом при визначенні розміру аліментів в частці від доходу (заробітку), а саме відповідач на даний час має мінливий дохід, втратив постійну роботу, ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, тому спосіб стягнення аліментів може бути змінений. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на те, що позивач надав достатньо доказів того, що змінився його матеріальний стан, а саме те, що він на даний час ніде не працює, ІТД та ПД не займається, в ЦЗ на обліку не перебуває, має мінливий дохід та, враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача та призначити їх в твердій грошовій в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду від 27.01.2009 року, а предметом судового розгляду є зміна розміру (способу) аліментів, то в даному випадку змінений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved