Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2018 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Т.М.М" про захист прав споживача шляхом визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги вмотивовано тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як власник квартири позивач сплачує плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі за центральне опалення. Зазначає, що щомісячні рахунки на оплату житлово-комунальних послуг не містять повної і вичерпної інформації про ціну/тариф, їх структуру та детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачем багатоквартирного будинку , зокрема за надані послуги з централізованого опалення, що у свою чергу призводить до сплати завищеної вартості спожитих послуг. Зазначила, що в період з 2016-2017 роки відповідачем нараховувались завищені суми на оплату за послуги централізованого опалення на підставі показників невідповідних приладів обліку, з застосуванням надуманого тарифу, а не за показаннями будинкового приладу обліку пропорційно розподіленого між квартирами. Вважає, що відповідачем порушено законодавства про захист прав споживачів, зокрема щодо надання недостовірної інформації щодо вартості послуг централізованого опалення, приховування інформації про кількісні та якісні показники зазначених послуг. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.11.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за загальними правилами позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити на підставі обставин викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що нарахування оплати за опалення співвласникам будинку здійснюється відповідно до вимог законодавства та існуючих нормативних документів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. ТОВ Фірма "Т.М.М." являється балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] , а позивач є власником квартири № 44 в зазначеному будинку. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовом, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» стверджує, що є споживачем послуг з центрального опалення за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», кінцевий споживач комунальної послуги (далі - споживач) - особа, яка здійснює кінцеве споживання комунальної послуги для власних потреб та є стороною договору про надання відповідної комунальної послуги як споживач (або є співвласником багатоквартирного будинку, об`єднання співвласників або управитель якого уклали відповідний договір про надання комунальної послуги в інтересах співвласників) згідно із ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Для здійснення розподільного обліку споживачами вважаються також власники майнових прав на об`єкти нерухомого майна в завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Як вбачається з матеріалів справи фірма «Т.М.М.» ТОВ розраховує розмір оплати за надані послуги щодо опалення місць загального користування з застосуванням положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» пунктів 10, 12, 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України. Крім того, як вбачається з наданих відповідачем документів фірмою «Т.М.М.» ТОВ при розрахунку розміру оплати за надані послуги застосовується Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затверджену наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року за № 359. Судом також встановлено, що фірма «Т.М.М.» ТОВ надавала до КП «Київтеплоенерго» подавала звіти про спожиту теплову енергію житловим будинком по [ADDRESS] за розрахунковий місяць протягом опалювального періоду 2016-2017 р. (а.с. 79-95). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, 30.10.2006 року між фірмою «Т.М.М.» ТОВ та [PERSON] було укладено договір про участь у витратах на утримання житлового будинку та прилеглої території № 242/ж/Ч2в-06. Відповідно до п. 3.3 Договору сума наданих підприємством послуг розраховується щомісячно: постачання ресурсами на підставі показань лічильників по тарифам, приведеним до встановлених в Україні. Судом встановлено, що посилання позивача на те, що з боку відповідача у справі Фірми "Т.М.М."ТОВ порушуються його права, як споживача комунальних послу, а саме щодо нарахувань за житлово-комунальні послуги, по тарифам, які не відповідають законодавству, договору, та будь-яким іншим рішенням державних органів, не підтвердженні жодним доказом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5-7 стаття 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed