Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 06.12.2011р. (відповідно до поштового відправлення) подав до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами 25.03.2008р. був укладений договір №б/н, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 10000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Зазначено, що позичальник не в повному обсязі та несвоєчасно виконує обов"язки по договору. Станом на 31.10.2011р. виникла заборгованість на суму 24575грн. 94коп. Просить суд, - стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість по договору 24575грн. 94коп., яка складається із - заборгованості по кредиту 9256грн. 91коп.; заборгованості по відсотках за користування кредитом 12447грн. 56коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 1225грн. 00коп.; штрафу (фіксована частина) 500грн. 00коп.; штрафу (процентна частина) 1146грн. 47коп., а також просить стягнути судові витрати - судовий збір 245грн. 76коп. Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси, яке постановлено 04.04.2012р., і за яким позовні вимоги були задоволені, - скасоване ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.10.2017р. ы справу призначено до розгляду. У задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON], що надійшло до суду 29.01.2018р. про продовження розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження та необхідності призначення та проведення підготовчого засідання, 29.01.2018р. судом відмовлено, з врахуванням позиції представників позивача та відповідно до положень ст.ст. 19 ч.6, 274, 277, 279 ЦПК України. Дана цивільна справа визнана судом малозначною, незначної складності і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Крім того, станом на час судового розгляду по даній цивільній справі жодних зустрічних позовних заяв від [PERSON] до суду не надходило. В судовому засіданні представники позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Кругляк Н.О. та Береза М.Л. підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Також подані письмові пояснення по суті позову із запереченням тверджень про сплив строків позовної давності при подачі позову до суду. В судове засідання відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Надано 29.01.2018р. до суду заяву про проведення судового засідання без їхньої участі. Крім того, надані письмові заперечення на пояснення позивача та заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що кредитний договір №б/н, укладений між сторонами, складається з Заяви позичальника від 25.03.2008р., Тарифів банку (Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд»), Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. При цьому, позичальник [PERSON] ознайомлена із умовами надання кредиту, банківських послуг, Правилами та Тарифами, письмово підтвердивши свою згоду. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Таким чином, [PERSON], шляхом підписання Заяви, приєдналася до запропонованих банком умов та тарифів. За умовами кредитного договору [PERSON] отримала кредит в сумі 10000грн.00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (квітень 2010р.). Базова процентна ставка передбачена Тарифами (Довідка про умови кредитування) і на час нарахування заборгованості не змінювалась. Крім того, Тарифами передбачена комісія у розмірі 375грн., яка списується з першої витрати по картці. Відповідно до п.6.5 Умов, позичальник зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. За положеннями п.5.3 Умов, банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку. Судом встановлено, що банком було змінено розмір плати за щорічне обслуговування по картці і розмір комісії з 15.04.2010р. становить 500грн. 00коп. Статтею 8 договору, зокрема, - Умов та Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність сторін. Так, у п. 8.6 зазначено, що за порушення клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов"язанням, передбаченим цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме, - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач умов договору щодо обов"язку повернути кошти в строк виконує неналежно, внаслідок чого станом на 31.10.2011р. утворилась заборгованість в розмірі 24575грн. 94коп., з яких: 9256грн. 91коп. - заборгованість за кредитом; 12447грн. 56коп. -заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1225грн. 00коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; штраф (фіксована частина п. 8.6 договору) -500грн. 00коп., штраф (процентна складова п.8.6 договору) -1146грн. 47коп. Дана заборгованість підтверджується розрахунком, наданим позивачем, а також випискою по рахунку, і не спростована відповідачем. Зокрема, вбачається, що останні платежі у розмірі 300грн. 00коп., 100грн. 00коп., 50грн. 00коп. на погашення заборгованості [PERSON] здійснила 26.03.2009р., 29.07.2009р. та 18.09.2009р. відповідно, і ці кошти надійшли до кредитора через касу у відділеннях банківської установи. Крім того, судом встановлено, що сплачені кошти в розмірі 100грн. 00коп. та 50грн. 00коп. спрямовані на погашення комісії, відповідно до визначеної договором черговості погашення боргу. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час спірних правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання кредитного договору №б/н від 25.03.2008р., - недійсним, оспореним, зміненим, розірваним чи припиненим. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 256 ЦК, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). За положеннями частин 1, 2 статті 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу (ст. 260 ч.1ЦК). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов»язаннями з визначенням строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ч.ч. 1, 5 ЦК). Відповідно до вимог ст. 267 ЦК, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідачем в особі представника [PERSON] подано заяву від 05.10.2017р. про застосування строків позовної давності. Позивач, в особі представників Кругляк Н.О. та Берези М.Л. заперечували проти такої заяви, в т.ч. надавши письмові пояснення, оскільки вважають, що такі строки не є порушеними. На думку суду, доводи заяви відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Також відповідачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування своєї позиції про невизнання позову. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обов'язки та надав відповідачу кредит в сумі 10000грн., а відповідач, взяті по договору обов'язки не виконала, допускала порушення щодо строків сплати коштів на погашення заборгованості та кошти вносила не в повному розмірі, суму кредиту, відсотків та комісії кредитору не повернула, заборгувавши позивачу 24575грн. 94коп. (борг, відсотки, комісія, штрафи), а тому дана заборгованість підлягає до стягнення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк" слід стягнути судовий збір в сумі 245грн. 76коп. (сплачений за платіжним дорученням від 14.11.2011р.). На підставі викладеного та,

Outcome: approved