Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

із позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 33 223 грн. 40 коп. за кредитним договором № б/н від 12 грудня 2013 року у суд звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі по тексту ПАТ КБ "Приватбанк") до [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 17978,97 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а відповідач банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими вимогами не надав, з огляду на що за станом на 14 жовтня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 33 223 грн. 40 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні 05 грудня 2014 року представник позивача Падалка О.В. підтримала ініційований позов з підстав, викладених в ньому. Відповідач [PERSON] позов визнала частково та пояснила суду, що підписання нею договору про реструктуризацію заборгованості було здійснено під тиском зі сторони співробітників банку, оскільки в неї заборгованість за тим договором, по якому відбулася реструктуризація, насправді не було. 05 грудня 2014 року в судовому засідання було оголошено перерву для надання представнику позивача часу для підготовки певних документів. В судове засідання 17 грудня 2014 року представник позивача Падалка О.В. не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Разом з тим, представником позивача подано заяву з якої вбачається, що 657,00 грн, про які йшла мова в позовній заяві є лише пенею (а не пенею і комісіями). Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 12 грудня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої банк надав останній кредит у розмірі 17 978,98 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць. Банк свої зобов'язання за договором виконав належним чином, відкрив картковий рахунок відповідачу в гривнях і здійснював його обслуговування згідно з договором. Право позивача надати кредит на визначених сторонами умовах підтверджується наданими суду доказами, зокрема: ліцензією, свідоцтвом про реєстрацію та Статутом. За положеннями п. 1.1.5.20. Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів за кожним з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальником зобов'язаний виплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у результаті чого внаслідок користування картковим рахунком у відповідача виникла прострочена заборгованість по наданому кредиту у розмірі 33 223 грн. 97 коп. заборгованості за станом на 14.10.2014 року (з яких: 16 425,10 грн. - заборгованість за кредитом (в тому числі 12 074,40 грн. - сума дострокового погашення кредиту); 1632,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 657,00 грн. - заборгованість по пені за користування кредитом; 14508,72 грн. - штрафи). При цьому, наведені ПАТ КБ "Приватбанк" розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення відповідачем умов договору. Доказів погашення існуючої за вищевказаним кредитним договором заборгованості або її зменшення порівняно із розрахунками, наданими позивачем, на час розгляду справи судом відповідач не надав, не встановлено таких і в судовому засіданні. За положеннями п. 1.1.7.12 вищеназваних Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий строк. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 12 грудня 2013 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття карткового рахунку. Тобто, строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Вивчивши надані докази, суд вважає, що позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, тому що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" є обґрунтованими, станом на 14.10.2014 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 33 223 грн. 40 коп. заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 12 грудня 2013 року (з яких: 16 425,10 грн. - заборгованість за кредитом (в тому числі 12 074,40 грн. - сума дострокового погашення кредиту); 1632,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 657,00 грн. - заборгованість по пені за користування кредитом; 14508,72 грн. - штрафи), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 332,23 грн. на користь позивача.

Outcome: approved