Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22 грудня 2011 року в її користь присуджено аліменти з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що з часу винесення рішення суду про примусове стягнення коштів на утримання дочки минуло вже шість років і відповідач сплачує аліменти в розмірі 480 грн., що є значно менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Їй відомо, що відповідач працює неофіційно і має значні доходи, які необліковуються, адже ним ним придбано легковий автомобіль, щороку їздить відпочивати за кордон, зокрема цього в Болгарію, де проживав у чотиризірковому готелі PREMIER FORT APARTHOTEL, що підтверджується інформацією на його сторінці в соціальній мержі "Facebook". А тому вважає, що відповідач має можливість надавати значно більші кошти на утримання дитини ніж він фактично їх надає. Крім цього такий розмір аліментів на сьогоднішній життєвий рівень є надто малий і тому вона змушена звернутися з заявою про зміну розміру аліментів. Просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO], розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак її представник за довіреністю- [PERSON] в судовому засідані позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, зазначивши, що зроблена фотографія біля автомобіля, жодним чином не свідчить, що такий йому належить на праві власності, ствердив, що не володіє жодним транспортнимзасобом, на утриманні має батьків похилого віку, крім того звернув увагу, що працює, має офіційну заробітню плату, яка підтверджується довідкою № 4 від 14.02.2018 року виданою йому ТзОВ "Логістик Груп ЛТД". Стверджує, що при можливості, зокрема, при побаченнях з дитиною, купує їй подарунки, необхідні речі. Жодним чином не відмовляється від утримання власної дочки. Твердження позивача про наявність у нього значних доходів заперечив. Заслухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Львівським міським управлінням юстиції 19.04.2005 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON]- відповідач по справі та [PERSON]. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22.12.2011 року вирішено стягуватиз [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення повноліття дитини на користь позивача [PERSON] [INFO], починаючи з 30.11.2011 року. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно норм ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, зокрема, підтвержується поясненнями відповідача в судовому засіданні, поданою ним довідкою № 4, яка видана ТзОВ "Логістик Груп ЛТД" 14.02.2018 року, що свідчить про можливість виконання відповідачем обов'язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. Крім того, суд враховує, що відповідач в судовому засіданні пояснив, що не відмовляється утримувати дитину, сплачує аліменти в розмірі, який визначений рішенням суду. Також судом береться до уваги і те, що позивач в позовній заяві стверджує про сплату позивачем аліментів. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Станом на дату розгляду справи дитини [PERSON] досягнула 12 років. Батьком дитини є відповідач по справі. Судом береться до уваги, що дитина проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою № 558 виданою Любельською сільською радою Жовківського району Львівської області 28.12.2017 року. Водночас, судом враховується обов'язоккожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач має значні доходи, які необліковуються, купив автомобіль, щороку їздить відпочивати за кордон, зокрема, в Болгарію. Дані твердження голослівні, які не підтверджені жодних належним доказом, не знайшли дані факти підтвердження і в судовому засіданні, а тому не можуть братися судом до уваги. Крім того, на такі твердження відповідачем подані в судовому засіданні пояснення, а саме відповідач зазначив, що не має у власності транспортного засобу та значних доходів. Єдиним доходом є його заробітня плата, розмір якої підтвердив належним чином завіреною довідкою № 4 з якої вбачається, що він працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Логістик Груп ЛТД" з 12.07.2010 р. на посаді менеджера з постачання. Дохід з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року склав 10442,75 грн. Слід взяти до уваги обов'язок обох батьків на утримання дітей, роз'яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/. Також суд враховує, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22.11.2011 року з відповідача стягується аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, а не тільки заробітної плати, що свідчить, що в разі наявності інших доходів у відповідача про які зазначає позивач, третя їх частина також стягується в користь дитини. Позивачем не наведено жодних доказів для задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів до 2000,00 грн. щомісячно. Так як аліменти стягуються в частці від доходу, в будь-якому випадку їх розмір не є меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки мінімальний розмір аліментів не може бути меншим даної суми, що передбачено імперативною нормою абзацу 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. А тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у зв'язку із їх недоведеністю та необгрунтованістю. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed