Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення яким позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON], [INFO] та стягнення з нього аліментів на його утримання в сумі 300 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач по справі зареєстрований батьком дитини, а матір дитини [PERSON] рішенням Костопільського районного суду від 05.04.2011 року позбавлена батьківських прав. Відповідач протягом двох останніх років не приділяє належної уваги вихованню та навчанню доньки, не допомагає їй матеріально, не спілкується з нею, родинні стосунки між батьком та дочкою втрачені. Згідно інформації дирекції навчального закладу, де навчається [PERSON], батько в житті дитини участі не бере, останній раз відвідував доньку після закінчення першого класу. Відповідач грубо порушує ст. 3, 6, 24, 28, 29 Конвненції ООН про права дитини. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Костопільської РДА Алексійчук С.В. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснив, що відповідач не бажає займатися вихованням та утриманням своєї доньки, не піклується про стан її здоров'я, майбутню долю. Всі заходи профілактики та попередження, що приймалися до нього, не дали позитивних результатів. Вказав, що [PERSON] наміру виправляти ситуацію не має, він злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, на листи та телефонні дзвінки працівників служби дітей не відповідає. Тому просив позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його доньки [PERSON] та стягнути з нього на її аліменти на утримання в розмірі 300 гривень щомісячно з дня подачі заяви до суду. Окрім того зазначив, що не заперечує стосовно винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд невідомі. Прокурор Романюку І.М. в судовому засіданні висловив свою думку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, враховуючи тривалий час ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків. Разом з тим вказав, що не заперечує стосовно заочного розгляду справи. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про її народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.3). Матір дитини [PERSON], 1974 року народження, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 05.04.2011 року (а.с.15-16). Згідно з наказом №46 Служби у справах дітей Костопільскої районної державної адміністрації Рівненської області від 09.07.2014 року, [PERSON], [INFO], яка проживає в м. Костопіль, [ADDRESS], поновлено на обліку, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку із тим, що батько дітей ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а.с.6). Відповідно до довідки від 12.08.2014 року №321 комунального закладу «Великомежирінська спеціальної загальноосвітньої школа-інтернат І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради [PERSON] навчається в даному навчальному закладі, за останні два роки батько в закладі не з'являвся і не цікавився її життям (а.с.7). Судом із письмових доказів встановлено, що батько малолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON] не дбає про свою доньку більше ніж два роки, не навідує її в школі, не допомагає їй матеріально, не спілкується з нею, родинні стосунки між батьком та дочкою втрачені (а.с.11-14). Відповідно до рішення комісії з питань прав дитини Костопільської районної державної адміністрації від 30.10.2014 року № 34 та висновку органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації № 3434/01-30/14 від 06.11.2014 року вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.17-18). Допитаний судом свідок [PERSON], яка працює заступником директора з виховно роботи КЗ ««Великомежирінська спеціальної загальноосвітньої школа-інтернат І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради», повідомила, що у них в навчальному закладі у 4 класі навчається [PERSON] Батько дитини [PERSON] вже два роки не навідується до навчального закладу та не цікавиться життям [PERSON], не надає їй матеріальної допомоги. Свідок [PERSON] - спеціаліст відділу соціальної роботи Костопільського РЦСССДМ, в судовому засіданні вказала, що відповідач вже довгий час перебуває на заробітках у Москві, у зв'язку з чим соціальна робота з ним проводитись не може. [PERSON] втратив родинні стосунки із дочкою [PERSON]. Свідок [PERSON], допитана в якості свідка повідомила, що працює вчителем початкових класів КЗ ««Великомежирінська спеціальної загальноосвітньої школа-інтернат І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради, і її достовірно відомо, що малолітня [PERSON] навчається у школі 5 років, за ці роки батько дівчинки був у школі лише один разу в 2010 році, життям та здоров'ям доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На підставі наведеного, враховуючи той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд дійшов висновку про необхідність позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги малолітній донці, суд вважає доведеним. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У судовому засіданні судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштована, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості і має нерегулярний заробіток. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік", з 1 січня 2014 року затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 гривні та для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. При таких обставинах суд, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 300 (триста) грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведена з відповідача [PERSON] слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved