Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] 18.06.2015 року звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Пожнянської сільської ради Великописарівського району, третя особа: відділ Держземагентства у Великописарівському районі Сумської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 15 грудня 2009 року в с.Пожня Великописарівського району Сумської області, на земельну частку (пай) площею 3,8 га, розташовану в межах Пожнянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0157980 від 10.01.1997 року, зареєстрованого за №7 на імя [PERSON]. Позивач являється спадкоємцем за заповітом вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, виданого на імя спадкодавця. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держземагентства у Великописарівському районі Сумської області [PERSON] у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00015174496 від 18.03.2015р. в с.Пожня В.Писарівського району Сумської області 12.11.2001 року помер [PERSON] (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,8 га, розташовану в межах Пожнянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0157980 від 10.01.1997 року, зареєстрованого за №7 на імя [PERSON]. [PERSON]Писарівського районного суду Сумської області від 06.07.2015 року у справі № 575/604/15-ц встановлдено факт, що [PERSON], який помер 12.11.2001 року в с.Пожня В.Писарівського району Сумської області та вказаний в актовому записі виконкому Пожнянської сільської ради про шлюб №1 від січня 1949 року і Сертифікаті на земельну частку (пай) СМ № 0157980 [PERSON] - одна й та ж особа (а.с.54). Рішення набрало законної сили 16.07.2015 року. 15 грудня 2009 року в с.Пожня Великописарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 144075 (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,8 га, розташовану в межах Пожнянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0157980 від 10.01.1997 року, зареєстрованого за №7 на імя [PERSON], успадковане [PERSON] в порядку ст.549 ЦК УРСР (1963р.) після смерті [PERSON] без юридичного оформлення. Їх родинні стосунки підтверджуються копією [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 000151174398 від 18.03.2015 р. (а..с13). З копії заповіту, що мається в матеріалах справи (а.с.10), вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла на користь [PERSON], даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 55717021, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40909699 від 10.07.2015 року (а.с.39). У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41087057 від 30.07.2015 року після смерті [PERSON], яка померла 15.12.2009 року, відкрита спадкова справа 30.07.2015 року за № 105 у нотаріуса та № 57754607 у Спадковому реєстрі, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.58). У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (Сертифіката) на вищевказану земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON], одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст.1258 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті заповідача [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст.\~213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved