Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання усного договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовано наступним.У 2011 році [PERSON], запропонувала позивачу викупити належну їй 1/2 частку дачного будинку, розташовану на полонині [INFO], Рахівського району, Закарпатської області. [PERSON] являється власницею 1/2 частки дачного будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Вважає, що відповідачка, неналежно виконує умови даного договору. Лише частково сплатила йому кошти, чим не виконала умови п.5 даного договору. В 2011 році [PERSON] уклала з позивачем усну угоду про те, що вона продасть йому належну їй 1/2 частину дачного будинку, яку вона оцінила в 160 500 грн. Вказана сума, ним була передана відповідачці на руки, що підтверджується розписками [PERSON]Окрім того, [PERSON] самоусунулась від утримання своєї частки будинку ще в 2007 році, та переклала свої прямі обов`язки про утриманню своєї частки будинку на нього. Він утримує будинок в належному стані. Також, він вкладав свої кошти на поліпшення стану будинку, проводив його поточний ремонт, пілкувався опаленням, забезпечував охорону будинку, на що витратив значні кошти. Вважає, що [PERSON] навмисно, недобросовісною поведінкою та обманним шляхом заволоділа його майном та коштами. Він неодноразово звертався до [PERSON], щоб вона, належним чином, виконала взяті на себе зобов`язання, а саме уклала з ним у письмовій формі договір купівлі-продажу 1/2 частини дачного будинку, з всією необхідною реєстрацією. Про те, відповідачка умисно ухиляється від посвідчення договору купівлі-продажу нотаріально. Тому просив суд винести рішення, яким визнати дійсним усний договір купівлі-продажу 1/2 частки дачного будинку б/н, що розташований на полонині "[INFO]" в селищі Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, укладений між [PERSON] та [PERSON], в листопаді 2011 року. Зняти 1/2 частину дачного будинку з реєстрації права власності за [PERSON] від 13 липня 2007 року. Стягнути з відповідачки на його користь судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, на підставі наявних матеріалів в даній справі. Відповідачка - [PERSON], в судове засідання не з`явилася, надала суду заперечення, в якому зазначила, що вказаний позов вважає необгрунтованим та не визнає такий з наступних підстав. В 2005 році між нею та позивачем була досягнута усна домовленість про сумісне будівництво в урочищі [INFO] готелю, з метою зайняття туристичним бізнесом. У зв`язку з відсутністю у позивача коштів для будівництва готелю, починаючи з 2005 року, вона щомісяця надавала йому грошові кошти в розмірі по 5 000 доларів США. З жовтня по грудень 2009 року стала сама займатися будівництвом, тому, на момент його завершення (грудень 2009 року), сума коштів, вкладена нею у дачний будинок становила 118 000 доларів США. У 2010 році, за спільною домовленістю, ними було прийнято рішення про припинення ділових стосунків і продаж готелю. Оскільки взаємної згоди щодо вартості продажу готелю ними не було досягнуто, вона запропонувала позивачеві повертати їй вкладені кошти частинами, на що позивач дав згоду. Про те, остаточна сума вартості належної їй 1/2 частина будинку, строки її сплати та оформлення відносин, що є істотними умовами договору, ними не були узгоджені. Надані позивачем розписки на суму 20 000 доларів свідчать про отримання нею лише авансу від зазначеної суми, а не є, як стверджує позивач, сумою повної вартості 1/2 частини будинку.Отже, ними не були узгоджені всі істотні умови усного договору купівлі-продажу, що дає підстави стверджувати лише про наміри укласти договір купівлі-продажу, але не можна вважати його укладеним. Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України. З наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач у даній позовній заяві, ставить вимогу про визнання дійсним усного договору купівлі-продажу 1/2 частки дачного будинку б/н, розташованого на полонині "[INFO]" в смт. Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, укладеного між ним, як покупцем, та [PERSON], як продавцем, укладений в листопаді 2011 року, на підставі ст. 220 ЦК України. На підтвердження позовних вимог, [PERSON] стверджує, що між ними була укладена усна угода про продаж 1/2 частини дачного будинку, узгоджена сума продажу - 160500 гривень. Також зазначає, що відповідно до розписок [PERSON], від 02.02.2011 року та 02.11.2011 року, вона отримала від позивача обумовлену суму за 1/2 частину дачного будинку, однак, з невідомих йому причин, відмовляється укласти договір купівлі-продажу в письмовій формі та нотаріально його посвідчити. У відповідності до положень статті 657 ЦК України, що була чинною на момент виникнення даних правовідносин, а саме листопад 2011 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письомвій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Дійсно, ч. 2 ст. 220 ЦК надає суду право визнати дійсним нотаріально не посвідчений договір, якщо сторони домовилися про усі його істотні умови, підтверджені письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення такого договору (недобросовісна сторона). Таке рішення може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Однак, позивачем не доведено, а відповідачкою в своєму запереченні проти позову заперечено той факт, що між ними існує чітка домовленість про всі істотні умови договору. Відповідачка зазначила, що ними не досягнуто домовленості щодо остаточної суми вартості 1/2 частини дачного будинку, її сплати та оформлення відносин. Як зазначає відповідачка, надані позивачем розписки на суму 20 000 доларів США свідчать лише про отримання нею лише авансу від зазначеної суми, а не є, як стверджує позивач, сумою повної вартості 1/2 частини дачного будинку. Згідно звіту №1023/7, наданого позивачкою, з визначення ринкової вартості домоволодіння розташованого на полонині "[INFO]", смт. Ясіня, Рахівського району вбачається, що реальна вартість будинку становить 2 155 690 гривень, відтак, зрозуміло, що 1/2 частина будинку коштує 1077845 гривень, тобто, значно перевищує суму, вказану позивачем, як вартість майна, щодо якого просить визнати договір укладеним. Окрім того, Верховний Суд України у своїх висновках від 01.07.2013 року, які є обовязковими для судів першої інстанції, зазначив, що, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін. Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 р. у справі № 6-162цс12). Виходячи з підстав, наведених вище, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed