Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

23.06.2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13741,69 грн. за кредитним договором № б/н від 21.12.2009 року, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом в заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, отже, зобов'язання не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 29.02.2016 року відповідач має заборгованість 13741,69 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 592,33 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 8738,80 грн., заборгованість за пенею та комісією 3280,00 грн.; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 630,56 грн. штраф (процентна складова). Позивач зазначає, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання за кредитним договором, не погашає заборгованість, тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 21.12.2009 р. у розмірі 13741,69 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій зазначив, що даний позов не визнає та просить суд застосувати строк позовної давності при вирішенні даного спору. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] 21.12.2009 року подав ПриватБанку заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду). У заяві на отримання кредиту термін дії картки не визначено. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що погоджується з тим, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», тарифами банку, складає між ним і банком договір. Отже, між сторонами по справі укладено договір № б/н від 21.12.2009 року, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Про те, що ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінив найменування на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" свідчить нова редакція Статуту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит. В силу вимог статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 530 ЦК України визначено - якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 8.6 «Умов та правил надання банківських послуг» - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500+5% від суми позову. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Факт користування відповідачем кредитними коштами та рух коштів по картковому рахунку підтверджується розрахунком, з якого слідує, що відповідач неналежно виконував свої зобов'язання щодо виконання умов договору, внаслідок чого станом на 29.02.2016 року відповідач має заборгованість по несплаченому кредиту 13741,69 грн., яка складається із заборгованості за наданим кредитом 592,33 грн., заборгованості за процентами 8738,80 грн., заборгованості за комісією 3280,00 грн., заборгованості по судових штрафах - 1130,56 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Разом з тим суд вважає підставною вимогу відповідача про застосування позовної давності. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Із поданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості за вищезазначеним договором вбачається, що відповідачем здійснено останній платіж 03 жовтня 2012 року, а позивач звернувся до суду 23 червня 2016 року, тобто більше трьох років після останньої зарахованої проплати. Відповідач у письмовій заяві просив на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності. Представник позивача не просив суд поновити строк звернення до суду з вказаним позовом та будь-яких підтверджуючих доказів щодо поважності пропуску строку позовної давності суду не представив. Не встановлені такі причини і судом в ході розгляду справи. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити, у зв'язку із спливом строків позовної давності. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 253, 256-258, 266, 267, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed