Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

у грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтовано тим, що 19 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 76, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 2 077 400,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на день підписання договору еквівалентно 260 000,00 дол. США. Згідно п. 5 договору позики сторони домовилися, що позикодавець зобов`язаний повернути всю позику не пізніше ніж через 3 роки з моменту укладання цього договору, тобто до 19 грудня 2014 року. В забезпечення виконання зобов"язань за договором позики між сторонами 19.12.2011 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 78, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. за реєстровим № 5078. Позивач зазначає, що з моменту укладання договору позики [PERSON] свої зобов`язання не виконує, грошових коштів не повертає, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 14.12.2017 року становить 6 808 993,56 грн. У зв`язку із порушенням умов договору позики [PERSON] 28.11.2016 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про передачу [PERSON] повідомлення про прострочення повернення грошових коштів. Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 010210913047 5 вбачається, що [PERSON] отримала заяву 30 листопада 2016 року особисто, проте і після цього грошові кошти нею не поверталися. За таких обставин, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 19.12.2011 року в розмірі 6 808 993,56 грн. звернути стягнення на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , шляхом набуття права власності на зазначене майно [PERSON] за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року відкрито позовне провадження у справі. (а.с. 29) 23 січня 2018 року відповідач [PERSON] надіслала відзив на позовну заяву. (а.с. 41) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки за укладеним договором позики фактично кошти отримав чоловік відповідача [PERSON] . Протягом 2013 та 2014 років [PERSON] , який увесь цей час займався бізнесом та був власником ряду компаній, віддавав [PERSON] кошти у сумі близько 12 тис. доларів США щомісячно. До кінця 2014 року борг був повністю погашений. 23 січня 2018 року відповідач звернулася у суд із заявою про застосування строків позовної давності терміном один рік. (а.с. 57) 26 лютого 2018 року позивач звернулася у суд з заявою про зміну предмета позову. (а.с. 66) Просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 19.12.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 76, в розмірі 6 808 993,56 грн., а саме: -2 077 400,00 грн. розмір основного боргу; -2 239 571,23 грн. проценти; -186 112,27 грн. 3 % річних за основним боргом; -97 819,65 грн. 3 % річних за процентами; -1 687 406,83 грн. інфляційні нарахування за основною сумою позики, -520 683,58 грн. інфляційні нарахування за процентами, звернути стягнення на нерухоме майно, зокрема квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 76, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 2 077 400,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього договору еквівалентно 260 000 дол. США. (а.с. 10) В пункті 3 Договору позики визначено, що за кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 3 % від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата процентів за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісяця до дня повернення позики. Згідно пункту 5 Договору позики сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний повернути всю позику не пізніше ніж через 3 роки з моменту укладання цього договору, тобто до 19 грудня 2014 року. Повернення позики підтверджується заявою позикодавця. Згідно пункту 6 Договору позики в разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за цим договором позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до пункту 12 Договору позики підписання цього Договору позичальник підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики. Належним чином підписаний цей договір є доказом передання грошей від позикодавця до позичальника. В забезпечення виконання зобов"язань за вказаним договором позики між [PERSON] та [PERSON] 19 грудня 2011 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 78, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. за реєстровим № 5078.(а.с. 11) Згідно п. 3.2.3 договору іпотеки Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його та/або вимагати від Іпотекодавця дострокового виконання зобов`язань, що випливають із договорів позики, за умови невиконання іпотекодавцем зобов`язань за договором позики. Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки та його реалізацію незалежно від настання строку виконання Іпокекодавцем будь-яких зобов`язань за договором позики при виникненні підстав, вказаних у п. 3.2.3 Договору. Згідно п. 4.2.1 договору іпотеки позасудове врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом: передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». У випадку прийняття рішення Іпотекодержателем про задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, застереження в цьому договорі є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. Пунктом 4.2.2 Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатедб вправі звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису або до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. Позивач у позовній заяві зазначає, що виконав свої зобов`язання за договором позики в повному обсязі, однак з моменту укладання договору позики [PERSON] свої зобов`язання не виконує, жодних грошових коштів не повернула, внаслідок чого станом на 14 грудня 2017 року утворилася заборгованість по договору позики, розмір якої становить 6 808 993,56 грн. (а.с. 19) Вбачається, що 28 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про передачу [PERSON] повідомлення про прострочення повернення грошових коштів. Також, цією заявою зазначено, що у разі не виконання позичальником добровільно умов договору позики, заявник змушений буде звернутися до відповідальних органів за захистом своїх прав. (а.с. 15) Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 010210913047 5 вбачається, що [PERSON] отримала вищезазначену заяву 30 листопада 2016 року особисто. (а.с. 16) Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що він не змін задовольнити свої вимоги у позасудовому порядку. Позивачу стало відомо, що відносно іпотекодавця [PERSON] приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. відкрито виконавче провадження № 55240159, в межах якого накладено арешт на майно боржника, що підтверджується інформаційною довідкою № 111627330. (а.с. 18) Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій ст. 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Разом з тим порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встанволеної ст. 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтіх 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набуається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує право власності. Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37 та 39 Закону України "Про іпотеку", ст. 328, 335, 376 та 392 ЦК України, слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надані права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку"). У даній справі [PERSON] просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ним за договором позики від 19.12.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 76, в розмірі 6 808 993,56 грн., а саме: -2 077 400,00 грн. розмір основного боргу; -2 239 571,23 грн. проценти; -186 112,27 грн. 3 % річних за основним боргом; -97 819,65 грн. 3 % річних за процентами; -1 687 406,83 грн. інфляційні нарахування за основною сумою позики, -520 683,58 грн. інфляційні нарахування за процентами, звернути стягнення на нерухоме майно, зокрема квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В., за реєстровим № 5078, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судом встановлено, що на протязі тривалого часу позичальник не виконує свої зобов"язання щоо повернення грошових коштів та відсотків. Таким чином, у зв"язку з існуванням факту невиконання позичальником грошових зобов"язань за договором позики необхідно захистити порушені права позикодавця щодо виконання позичальником грошових зобов"язань, забезпечених іпотекою. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір

Outcome: approved