Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачі - [PERSON], яка є законним представником та діє в інтересах малолітнього сина [PERSON], та [PERSON] звернулися з позовом про визнання за ними права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. [INFO] помер чоловік Позивача-1[PERSON] та син Позивача-2 [PERSON] - [PERSON]. За життя, а саме - 26.09.2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком Т.С. та зареєстрований в реєстрі за №1622, відповідно до якого належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], він заповів своєму сину [PERSON], [INFO]. Дана квартира належала [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим Десятою державною нотаріальною конторою міста Києва 01.02.2011 року, зареєстрованим в реєстрі за №5-209. 13.12.2014 року Позивач-1 від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 26.09.2013 року квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім цього, 18.12.2014 року з заявою про прийняття спадщини за законом (обов'язкова частка), відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України, як непрацездатна за віком в нотаріальну контору звернулась Позивач-2 - [PERSON]. Син померлого [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] подав нотаріальну заяву про відмову від спадщини. Таким чином, спадкоємцями квартири [ADDRESS] є: малолітній син померлого - [PERSON], [INFO], як спадкоємець за заповітом, - на 5/6 частин зазначеної квартири і мати померлого - [PERSON], як непрацездатна особа відповідно до ст. 1241 ЦК України, яка є спадкоємцем за законом (обов'язкова частка) - на 1/6 частину квартири. 21.03.2015 року позивачі, звернувшись до Десятої київської нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтв про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS], дізналися, що за життя отримане Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Десятою державною нотаріальною конторою міста Києва 01.02.2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-209, [PERSON] не зареєстрував у Київському БТІ, внаслідок чого до цього часу, згідно Інформаційної довідки, власником рахується померлий [INFO] [PERSON]. 21.03.2015 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Столяровою І.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В указаній постанові, нотаріус посилаючись на ч. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.47 Закону України, п.1 ст.49 Закону України "Про нотаріат" відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що право власності спадкодавця на квартиру [ADDRESS] не було зареєстроване власником у встановлено законом порядку. Оскільки зареєструвати право власності на померлу особу неможливо, а видати свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом на нерухоме майно спадкодавця, яке останній не здійснив реєстрації не дозволяє законодавство, разом з тим, права позивачів на спадкування належного спадкодавцеві майна порушене, позивачі просять захистити їх порушене право на спадкування за заповітом та за законом в судовому порядку. Підтримавши позовні вимоги, позивачі просили витребувати спадкову справу з метою перевірки і доведення викладених ними обставин, та задовольнити позов. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, проте, направив на адресу суду письмові пояснення, згідно яких залишив вирішення спору на розсуд суду з урахуванням положень чинного законодавства. Третя особа - Головне територіальне управління юстиції м. Києва залишило вирішення спору на розсуд суду, направило лист, в якому просять розглядати справу у відсутність їх представників. Третя особа - Державна реєстраційна служба України повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, своїх представників с удове засідання не направила, які і пояснень по суті заявлених вимог. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком Позивача-1[PERSON] та син Позивача-2 [PERSON] 26.09.2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком Т.С. та зареєстрований в реєстрі за №1622, відповідно до якого належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], він заповів своєму сину [PERSON], [INFO]. Дана квартира належала [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим Десятою державною нотаріальною конторою міста Києва 01.02.2011 року, зареєстрованим в реєстрі за №5-209. 13.12.2014 року Позивач-1 від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 26.09.2013 року квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім цього, 18.12.2014 року з заявою про прийняття спадщини за законом (обов'язкова частка), відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України, як непрацездатна за віком в нотаріальну контору звернулась Позивач-2 - [PERSON]. Син померлого [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] подав нотаріальну заяву про відмову від спадщини. Таким чином, спадкоємцями квартири [ADDRESS] є: малолітній син померлого - [PERSON], [INFO], як спадкоємець за заповітом, - на 5/6 частин зазначеної квартири і мати померлого - [PERSON], як непрацездатна особа відповідно до ст. 1241 ЦК України, яка є спадкоємцем за законом (обов'язкова частка) - на 1/6 частину квартири. 21.03.2015 року позивачі, звернувшись до Десятої київської нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтв про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS], дізналися, що за життя отримане Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Десятою державною нотаріальною конторою міста Києва 01.02.2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-209, [PERSON] не зареєстрував у Київському БТІ, внаслідок чого до цього часу, згідно Інформаційної довідки, власником рахується померлий [INFO] [PERSON]. Всі ці обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 500/2014 щодо майна померлого [INFO] [PERSON]. 21.03.2015 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Столяровою І.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В указаній постанові, нотаріус посилаючись на ч. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.47 Закону України, п.1 ст.49 Закону України "Про нотаріат" відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що право власності спадкодавця на квартиру [ADDRESS] не було зареєстроване власником у встановлено законом порядку. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму ВСУ N 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON], звернулись у встановленому законом порядку з заявами на отримання спадщини, проте, отримали відмову в оформленні свідоцтв про право на спадщину з підстав відсутності державної реєстрації права власності на квартиру спадкодавцем, проте, в матеріалах справи наявні належні і беззаперечні докази того, що спадкодавець [PERSON] є власником квартири, суд вважає, що право позивачів на спадкування підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved