Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Представник ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.2014 року між ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н від 25.06.2014 року відповідно до якого [PERSON] отримав кредит 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" свої зобов'язання за договором та виконав в повному обсязі. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом , відсотками , а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] станом на 30.09.2017 року має заборгованість - 17872,98 грн., яка складається : 404,65 грн. - заборгованість за кредитом; 12841,05 грн. - заборгованість по процентам; 3300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 827,28 грн., штрафу (процентна складова). Представник позивача ПАТ КБ ,,Приватбанк" за довіреністю Чепіга Д.О. в судове засідання не з'явився. В прохальній частині позовної заяви однією з вимог представник позивача вказав про розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення суду у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином за останньою відомою суду адресою його реєстрації. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.06.2014 року між ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н від 25.06.2014 року відповідно до якого [PERSON] отримав кредит 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" свої зобов'язання за договором та виконав в повному обсязі. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом , відсотками , а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] станом на 30.09.2017 року має заборгованість - 17872,98 грн., яка складається : 404,65 грн. - заборгованість за кредитом; 12841,05 грн. - заборгованість по процентам; 3300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 827,28 грн., штрафу (процентна складова). Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Розмір заборгованості із зазначеною позивачем сумою штрафу та пені не відповідає засадам розумності та добросовісності. Згідно вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, розмір нарахованих відповідачу штрафу та пені становить 4627,28 грн. Суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає доцільним зменшити розмір штрафу та пені привівши їх розмір до 3000 грн. Враховуючи вищевикладене те, що відповідачем [PERSON] не було виконано своїх зобов'язань згідно кредитного договору та заборгованість не погашено, а тому суд дослідивши матеріали справи, надані стороною позивача докази приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумм 16245,70 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 1600 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial