Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.02.2021 року звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадщину, посилалась на наступні обставини: [INFO] помер її батько [PERSON] . У Новосанжарській державній нотаріальній конторі Полтавської області заведена спадкова справа №636/2008, нею подана заява про прийняття спадщини після померлого батька [INFO] [PERSON] . Після смерті батька [INFO] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на відсутність документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємицею за законом після померлого батька [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 15.02.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків (а.с.25-26). Ухвалою суду від 23.02.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 06.04.2021 року (а.с.45-46). 22.04.2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.05.2021 року (а.с.66). В судове засідання позивач не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що просить позов задовольнити (а.с. 73). Представник відповідача Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.71), надавши заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 72). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12) [PERSON] є батьком [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13) змінила прізвище на [PERSON] . [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Маячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с.10), помер [INFO] . Право на спадкування одержують відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємці за законом першої черги, якими є позивачі в силу ст.1261 ЦК України. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 59). Крім позивача надійшла заява про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] . 06.04.2009 року видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на приватизовану земельну ділянку площею 4,550 га (а.с.59). Згідно з довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №02-18/4-19 від 22.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . В господарстві також були зареєстровані: донька [PERSON] , зять [PERSON] , онук [PERSON] , онук [PERSON] (а.с.69). Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. Позивач звернулася до державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 21.12.2017 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказаний житловий будинок через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с.14). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №02-34/4-552 від 03.12.2020 року, домоволодіння в [ADDRESS] згідно погосподарської книги №1 виконкому Нехворощанської сільської ради за 2016-2020 роки особовий рахунок № [NUMBER] на сторінці 173 значиться за [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами знаходиться на земельній ділянці, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ №032141 від 11.08.1997 року (а.с.56, 57). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складають будівлі та споруди, рік побудови яких 1930-1991 (а.с.18 - 22). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Враховуючи, що право власності на спірний будинок було набуте спадкодавцем на законних підставах, оскільки підтверджується випискою із погосподарської книги №1, особовий рахунок № [NUMBER] , а момент виникнення права власності на нього не пов`язане з його державною реєстрацією, а отже таке право увійшло до складу спадщини після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Таким чином, враховуючи, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності, права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання права власності на житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , як за спадкоємицею після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі ст.ст.1216, 1218 ЦК України та

Outcome: approved