Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначає, що 21.03.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 818/3-27/30/8-024 на купівлю автотранспортних засобів. Також 30.07.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору. Рішенням Лозівського міськрайонного Харківської області № 2025/2-375/11 від 05.04.2011 року було стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 818/3-27/30/8-024 від 21.03.2008 року в розмірі 59 800, 94 грн. Представник позивача вказав, що рішення набрало законної сили, однак станом на час звернення до суду з даним позовом, рішення виконано не було. 15.10.2019р. між АТ "Альфа-Банк" та AT "Укрсоцбанк" було підписано передавальний акт, згідно якого правонаступником усіх активів та зобов`язань AT "Укрсоцбанк" стало АТ "Альфа-Банк". Таким чином, АТ «Альфа-Банк» є новим кредитором за Кредитним договором № 818/3-27/30/8-024 від 21.03.2008 року. Станом на сьогодні рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2011 року залишається не виконаним. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача заборгованість в період з 05.06.2018 року по 04.06.2021 року в розмірі 18 598, 10 грн, що складається з: 3 % річних - 5 382, 08 грн; інфляційних витрат - 13 216, 02 грн. Також представник позивач просив стягнути з [PERSON] сплачену банком суму судового збору. Ухвалою суду провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам надано час для подання заяв по суті. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що між АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір, однак даний кредитний договір припинив свою дію, у зв`язку зі зверненням кредитодавця з позовом до нього про стягнення боргу за кредитним договором. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2011р. було стягнуто з нього на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» борг за кредитом, відсотками, пенею та штрафом. Відповідач зазначив, шо виконавче провадження за рішенням суду ініціювалося АКБ СР «Укрсоцбанк», однак згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження номер №52019747 завершено. [PERSON] вказував на те, що жодних угод з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» він не укладав, його не повідомляли про відступлення права вимоги та не надавали докази такого відступлення. Як вказав відповідач, передавальний акт, на який посилається позивач містить загальні балансові показники і не містить жодної інформації, яка свідчить про передачу прав вимоги АКБ СР «Укрсоцбанк» за договором кредиту укладеного з ним. Відповідач вказував, що позивачем не надано розшифрування активів, зобов`язань капіталу, які передані позивачу як правонаступнику. Також зазначив про те, що дії АТ «Альфа-Банк», враховуючи не підтвердження належним чином набуття права вимоги, є неправомірними. [PERSON] вказував на те, що Акціонерне товариство «Альфа-банк» не довело наявність у нього права вимоги за договором, укладеним між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ним. Відповідач зазначав, що борг з нього рішенням суду вже було стягнуто, виконавче провадження за рішенням завершено. Заміна стягувача із кредитодавця на Акціонерне товариство «Альфа-банк» не здійснювалась. Також відповідач вказував на те, що в березні 2021 року йому стало відомо про надходження на виконання від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра В`ячеславовича постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2021р. у виконавчому провадженні №64889288. Згідно змісту постанови приватного виконавця відповідачу стало відомо, що виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису №196, виданого 21.01.2021р. приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» заборгованості в загальному розмірі 103 831, 38 грн. Як було з`ясовано відповідачем зазначена сума була самовільно нарахована Акціонерним товариством «Альфа-Банк» в якості відсотків за договором кредиту в період з 01.09.2017р. по 01.09.2020 року. Тобто Акціонерне товариство незаконно намагалася стягнути штучно нараховані борги, права вимоги яких немає. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2021р. у справі 629/2312/21 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Останній раз виконавчий лист пред`являвся до виконання у 2016 р., що свідчить про те, що трирічний строк пред`явлення до виконання вже збіг і будь-які борги за кредитним договором не підлягають стягненню, а отже відсутні жодні правові підстави для нарахування 3 відсотків річних та інфляційних втрат на відсутній борг. Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій представник вказав, що згідно з рішенням №5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному Акті, виникає у Акціонерного товариства «Альфа-банк» з дати, визначеній у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 р. Відповідно до пункту 1-го передавального акту внаслідок реорганізації шляхом приєднання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна майнових прав та обов`язків за цим актом є Акціонерне товариство «Альфа-банк». В пункті 5 передавального акту зазначено, що до Акціонерного товариства «Альфа-банк» переходить право вимоги за кредитами та заборгованістю клієнтів, які обслуговуються за такими категоріями рахунків: 2043 , 2046 , 2048 , 2049, 2063 , 2066 , 2068, 2069, 2071 , 2076 , 2078 , 2079 , 2083 , 2086 , 2088 , 2089 , 2203 , 2206 , 2208, 2209 , 2211 , 2216 , 2219 , 2233 , 2236 , 2238 , 2239 , 2240 , 2243 , 2246 , 2248 , 2249 загальної суми у розмірі 6 131 624 000 гривень. Облік заборгованості, пов`язаний з кредитними договорами та обліковою заборгованістю клієнтів за кредитними договорами укладеними з ПАТ «Укрсоцбанк» проводиться за вищевказаними балансовими рахунками, право вимоги за котрими, відповідно до передавального акту від 11.10.2019 р. передано до Акціонерного товариства «Альфа-банк» 15.10.2019 року. Враховуючи вище викладене, станом на дату подання позовної заяви до Акціонерного товариства «Альфа-банк» перейшли усі права та обов`язки Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за усіма активами, в тому числі і право вимоги до [PERSON] . Акціонерне товариство «Альфа-банк» та Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» не укладали договір відступлення права вимоги, адже Акціонерне товариство «Альфа-банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків внаслідок реорганізації юридичних осіб (відбулося злиття за спрощеної процедури). Також представник позивача вказав, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин, заміна кредитора у зобов`язанні шляхом правонаступництво не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Також представник позивача зазначив про те, що відсутність ухвали про заміну стягувача на стадії виконання рішення про стягнення боргу за договором кредиту [PERSON] не свідчить про відсутність права вимоги у Акціонерного товариства «Альфа-банк». Представник вказував, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Також зазначав, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за час прострочення. Зважаючи на вище викладене, представник позивача просив задовольнити позов повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 21.03.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 818/3-27/30/8-024 на купівлю автотранспортних засобів(а.с.5-7). Вказане не оспорюється сторонами. 30.07.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору, про що свідчить копія Додаткової угоди(а.с.9) Відповідач заперечує щодо укладення ним з кредитодавцем додаткової угоди. Рішенням Лозівського міськрайонного Харківської області № 2025/2-375/11 від 05.04.2011 року було стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 818/3-27/30/8-024 від 21.03.2008 року в розмірі 59 800, 94 грн(а.с.13-14). Викладене не оспорюється сторонами. З вказаного в заявах по суті, суд встановив, що виконавче провадження з виконання вище вказаного рішення було завершено, однак рішення виконане [PERSON] не було. Відповідно до Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року та Протоколу №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» (який в свою чергу є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк») з 15.10.2019 року(а.с.23-31). Зважаючи на вище вказане, твердження відповідача щодо відсутності права вимоги у позивача, суд вважає безпідставними. Посилання відповідачем на виконавчий напис братися до уваги не будуть, оскільки його було визнано таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] вказував у відзиві на те, що строк звернення з виконавчим листом АТ «Укрсоцбанк» закінчився, а тому борг вважається відсутнім. Однак, беручи до уваги вище вказане, рішення Лозівського міськрайонного Харківської області № 2025/2-375/11 від 05.04.2011 року виконано не було, доказів сплати боргу суду не надано. Зважаючи на те, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» внаслідок реорганізації юридичних осіб (відбулося злиття за спрощеної процедури), зважаючи на те, що рішення суду не виконано та борг не сплачено, суд вважає, що товариство має право вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього 3% річних та інфляційних витрат. Відповідно до вимог ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно розрахунку банку, [PERSON] має заборгованість за період з 05.06.2018 року по 04.06.2021 року в розмірі 18 598, 10 грн, що складається з: 3 % річних - 5 382, 08 грн; інфляційних витрат - 13 216, 02 грн. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] 3% річних та інфляційних витрат, відповідно до ст.625 ЦПК України, є обґрунтованими. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Вказане узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 23.10.2018 року № 913/70/18. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вище вказане, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути суму сплаченого позивачем судового збору з відповідача.

Outcome: approved