Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розділ житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS]; припинення права спільної часткової власності, визнання права власності, припинення права спільної сумісної власності. Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником 14/25 часток житлового будинку у [ADDRESS]. Відповідачу належить 11/25 часток вказаного будинку. Позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,0379 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий № 0111600000:01:004:0336, розташована за цією ж адресою. Між співвласниками склався фактичний порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою, але в добровільному порядку розділити власність відповідач відмовляє, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Заявою від 19.12.2013 року позовні вимоги було збільшено, позивач просив розділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], відповідно до додатку № 2 висновку експерта № 1481/1482/1483/1484 від 04.09.2013 року, та визнати за позивачем право власності на знов створений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що відповідає 14/25 часток, а за відповідачем - на знов створений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що відповідає 11/25 часток; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]; визначити частки співвласників у спільній власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], з визначенням за позивачем частки в розмірі 14/25 часток, а за відповідачем - на 11/25 часток у земельній ділянці, площею 0,0379 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий № 0111600000:01:004:0336, розташованої за адресою: [ADDRESS]; розділити земельну ділянку відповідно до додатку № 4 висновку експерта № 1481/1482/1483/1484 від 04.09.2013 року з визнанням за позивачем права власності на земельну ділянку, що відповідає 14/25 часток, а за відповідачем - права власності на земельну ділянку, що відповідає 11/25 часток; припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В суд поступило клопотання позивача про залишення без розгляду вимог позову в частині розділу земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі п.5 ст.207 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача вимоги позову визнала в частині вимог про розділ житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, в частині вимог про визначення часток у праві власності на земельну ділянку просила закрити провадження, оскільки в провадженні Феодосійського міського суду є інша справа з зазначеними вимогами. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст. 10 ч.3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Феодосійської державної нотаріальної контори 12.04.2007 року, актовий запис № 1204, належить 14/25 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.8-10, 14-23, 37-46). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.02.2014 року зазначений житловий будинок складається з: житловий будинок літер «А», прибудова літер «А1», веранда літер «а», прибудова літер «а1», прибудова літер «а2», підвал під літер «А», вхід у підвал, сарай літер «В», вбиральня літер «О», 1 - огорожа, 2 - брама, 4 - мостіння, 5 - хвіртка; загальна площа 111,6 кв.м., житлова площа 42 кв.м. За даними інвентарної справи відповідно до Мирової угоди, затвердженої 21.10.1987 року, відповідач є власником 11/25 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 535389, виданого 26.02.2009 року Феодосійською міською радою, Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 535388, виданого 29.10.2009 року Феодосійською міською радою позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить також земельна ділянка, площею 0,0379 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий № 0111600000:01:004:0336, розташована за цією ж адресою, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку (т.1 а.с.6,78). Ухвалою суду від 24.05.2013 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Висновком експерта № 1481/1482/1483/1484 від 04.09.2013 року (т.1 а.с.160-185) було визначено два варіанти розділу будинку, та два варіанти розділу земельної ділянки. Сторони дійшли згоди розділити будинок відповідно до варіанту, визначеному у додатку № 2 Висновку експерта № 1481/1482/1483/1484 від 04.09.2013 року. В обраному варіанті розділу житлового будинку відповідно до 11/25 та 14/25 часток співвласників (без урахування самовільних споруд), яким розділ є можливим та за яким запропоновано виділити у власність позивача на 14/25 частки наступні будови та приміщення: № 2-4 - житлова кімната, площею 15,8 кв.м., прибудова літер „а1", прибудова літер „а2", підвал під „А", вхід підвал, хвіртка, всього вартістю 60078,00 грн., що і повинно належати на 14/25 частки. Другому співвласнику (відповідачу) на його 11/25 частки запропоновано виділити у власність наступні будови та приміщення: приміщення в житловому будинку літер „А": № 1-4 - житлова кімната, площею 19,2 кв.м., прибудова літер „А1", веранда літер „а", сарай літер „В", вбиральня літер „О", паркан, ворота, вимощення, загальною вартістю 50455,00 грн., що і повинно належати на 11/25 часток. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України, саме суд вирішує питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до норми ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до Закону України „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 № 475/97-ВР зі змінами та доповненнями, Україна приєдналась до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Згідно з Законом України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477 практика Європейського Суду і Європейська Конвенція застосовуються в Україні при прийнятті рішень. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. В своїй практиці Європейський суд наголошує, що принцип рівності процесуальних можливостей є одним із основоположних принципів права на справедливий судовий розгляд, яке закріпляється в пункті 1 статті 6 „Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" 1950 року. Це означає, що кожна із сторін не повинна мати явної переваги і що кожній із сторін повинна бути гарантована можливість представити свою справу на таких умовах, які не ставлять її у менш сприятливе становище у порівнянні із іншою стороною (лист ДСА від 16.11.2006 № 14-6947/06). Згідно ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. В силу ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З урахуванням наведеного, позов в частині розділу житлового будинку відповідно до варіанту, обраного сторонами, визначеного у додатку № 2 Висновку експерта № 1481/1482/1483/1484 від 04.09.2013 року, підлягає задоволенню. Варіант розділу, з приводу обрання якого сторони дійшли згоди, максимально враховує інтереси сторін у справі, не порушує їх прав. Враховуючи положення ст.205 ЦПК України, судом не знайдено правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині вимог про визначення часток співвласників у спільній власності на земельну ділянку. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Ухвалою суду від 17.02.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про розділ земельної ділянки, залишений без розгляду. За ст.89 ЗК України презюмується право спільної сумісної власності на земельну ділянку, в якій частки співвласників є рівними. П.п. „е" п.18 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства" визначено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що вимоги про визначення часток співвласників у спільній власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню частково, з визначенням часток співвласників по ? частці. Судові витрати розподіляються судом в порядку вимог ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial