Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

02 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люмбер Україна" про стягнення заробітної плати за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року включно в розмірі 38856,60 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2020 року по день ухвалення судового рішення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював в ТОВ "Люмбер Україна" заточувальником деревообробного інструменту. 29 травня 2020 року він звільнений за власним бажанням, але повний розрахунок при звільненні з ним не проведено. Відповідно до довідки підприємства заборгованість по заробітній платі складає 38 856 грн. 60 коп. Станом на 30 червня 2020 року заборгованість не виплачена, тому позивач просить стягнути з відповідача не лише заборгованість по заробітній платі, а і середній заробіток за час затримки розрахунку. Ухвалою суду від 06 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 15 липня 2020 року відкрито спрощене провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін. 23 липня 2020 року представником відповідача надано лист, в якому він позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Також надав документи про підтвердження повноважень представника.(а.с. 35-41) Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу відповідача № 6-к від 28 травня 2020 позивач звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 5) В день звільнення 29 травня 2020 року відповідач не здійснив виплату нарахованої заробітної плати позивачу, як і не провів повний розрахунок з позивачем на день ухвалення даного рішення. (а.с. 6,7,8). Згідно довідок відповідача № 7, 9 від 30.06.2020 встановлено, що заборгованість з виплати заробітної плати позивачу за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року складає 38 856,60 грн., а середньоденна заробітна плата позивача складає 235,71 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 115 КЗпПУ та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором (або нормативним актом роботодавця, погодженим з профспілкою), не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму. Згідно статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що\~\~ не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"\~ визначено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З підстав ст. 117 КЗпП України позивач має право на отримання середнього заробітку за\~ весь час затримки розрахунку при звільненні. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні\~\~є\~\~компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. Правила здійснення відповідного розрахунку\~ середнього заробітку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого1995 року № 100 (далі - Порядок).\~ Пунктом 8 розділу VІ цього Порядку передбачено, що\~ нарахування\~\~ виплат,\~\~ що\~\~ обчислюються\~\~ із\~\~ середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,\~ провадяться шляхом множення\~ середньоденного\~ (годинного)\~ заробітку на число робочих днів/годин,\~ а у\~ випадках,\~ передбачених\~ чинним\~ законодавством, календарних днів,\~ які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, нарахування загальної суми середнього заробітку обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на\~\~ кількість\~ робочих днів у розрахунковому періоді згідно норм тривалості робочого часу. Отже, зважаючи на не виплату позивачу заборгованості по заробітній платі станом на 30 липня 2020 року - день ухвалення рішення, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню за період з 29 травня 2020 року по 30 липня 2020 року в розмірі 10135,53 грн. (43 робочих днів ? 235 грн. 71 коп. = 10135 грн. 53 коп), що відповідає нормам закону. Відповідно до ст. 430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За правилами ст. 141 ЦПК України - з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, в розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про стягнення з відповідача 50 відсотків судового збору необхідного до сплати при поданні позову до державного бюджету, .

Outcome: approved