Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] в особі представника (за довіреністю) [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що [INFO] року в м.Люботин Харквіської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,75 га, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], набута померлою при роздержавленні земель колективної власності САПТЗТ «Рябина». Позивач являється спадкоємцем за заповітом, однак оформити спадкові права на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ, крім того, маються неточності в написанні прізвища та імені власника у правовстановлюючому документі, що потребує встановлення певного юридичного факту у судовому порядку. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача у судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Рябинівської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області Ароян С.Х. - у судовому засіданні з позовом згоден. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо, що [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Люботин, належав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в м.Люботин Харквіської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.04.1998 року (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,75 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах Рябинівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого В.Писарівською РДА на ім'я [PERSON]. Позивач [PERSON] просить встановити факт належності Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого В.Писарівською РДА на ім'я [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Люботин Харквіської області. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі розглядати дані справи, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо Отже, при видачі вищевказаного Сертифіката допущена неточність в написанні прізвища та власного імені померлої, а саме: замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Дана неточність допущена з невідомих причин. Крім того, даний факт підтверджується також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.534 ЦК УРСР (1963р.) кожен громадянин може залишити по заповіту все своє майно або його частину (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку) одному або кільком особам, як таким, що входять, так і таким, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі та окремим державним, кооперативним і суспільним організаціям. Відповідно до дубліката заповіту, посвідченого 10.02.1986 року секретарем Рябинівської сільської ради В.Писарівського району, [PERSON] все своє майно заповіла на користь [PERSON] (а.с.10), заповіт не змінювався і не відмінявся (а.с.12), що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44748230 від 11.08.2016 року (а.с.43). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER] від 11.08.2016 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, зареєстрована спадкова справа за [NUMBER] (№945 у нотаріуса) від 10.08.1999 року (а.с.42). Відповідно до копій матеріалів спадкової справи, наданих Сумським обласним державним нотаріальним архівом, спадкова справа заведена за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON], якою в межах відкритої спадкової справи отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.67,70). Позивач [PERSON] в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) прийняла спадщину після смерті [PERSON]. шляхом подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Положення, яке містилось у ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (1963р.) має винятково важливе значення, адже у разі прийняття спадкоємцем спадщини він набуває право не лише на майно, що виявилося в наявності на час прийняття спадщини, а й на майно, що було в наявності на час її відкриття. Також в абзаці першому п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини. У зв'язку із втратою Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Втрата вказаного Сертифіката підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 27 від 06.04.2016 року, що мається в матеріалах справи (а.с.14-15). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. В матеріалах справи мається повідомлення приватного нотаріуса Васильченко Н.В. про неможливість вчинення нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа (а.с.13). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved