Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

в обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була мати позивача [PERSON], яка на час ліквідації колгоспних дворів проживала у спірному будинку разом зі сторонами. Тому кожен з них має (мав) право на 1/5 частину вказаного будинку. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина за заповітом, в тому числі і на 1/5 частину вказаного будинку, яку прийняв позивач [PERSON], вступивши в управління вказаним спадковим майном, та, звернувшись із відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, остання відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове будинковолодіння, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на нього. Видане на ім'я померлої свідоцтво право власності на спірний житловий будинок втрачене. Відповідачі на частки в зазначеному колишньому колгоспному дворі не претендують. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Позивач також зазначає, що в актових записах, які стосуються його матері, наявні розбіжності, в зв'язку з чим позивач не може підтвердити факт родинних відносин між ним та його матір'ю. Зокрема, втрачене свідоцтво про її народження, а в свідоцтві про її одруження з батьком позивача невірно вказано дату її народження. Тому позивач просить встановити факт, що він є сином померлої [PERSON], та визнати за ним в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 08.12.2014 року подав суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, 19.11.2014 року звернулися до суду з письмовими заявами, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають, а справу просять розглядати без їх участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.06.1967 року Товмачицькою сільською радою Коломийського району, позивач народився [INFO] в с.Товмачик Коломийського району. Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно з копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих виконкомом Товмачицької сільської ради Коломийського району, особи, які вказані батьками позивача, померли відповідно 27.03.1987 року та [INFO] (а.с.6,7). Відповідно до копії актового запису про народження №24 від 13.09.1934 року [PERSON] народилася [INFO] в с.Іванівці Коломийського району. Її матір'ю вказана [PERSON] (а.с.41). Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого виконкомом Коломийської районної ради 21.08.1989 року, [PERSON] 23.11.1937 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.9). В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що її дочка - [PERSON], яка на час укладення вказаного шлюбу була малолітньою, теж змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно з копією запису акта про шлюб №10 від 13.03.1957 року в цей день зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.42). Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], яка раніше носила прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]», є матір'ю позивача. Вказівка в свідоцтві про укладення нею шлюбу невірної дати її народження (15.04.1934 року) суд вважає наслідком помилки працівників, які оформляли вказаний документ. Судом встановлено, що [PERSON] залишила заповіт, який 17.08.2000 року посвідчений виконавчим комітетом Товмачицької сільської ради Коломийського району [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 68, яким заповідач все своє майно і все, що буде належати їй на момент смерті, заповіла своєму сину, тобто позивачу (а.с.10). Відповідно до довідки №81/02.2-20/08, виданої Товмачицькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 26.03.2014 року, померлій [PERSON] на момент смерті належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS]. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до селянського двору. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживали: син померлої [PERSON], невістка [PERSON] та онуки - [PERSON], [PERSON] В даній довідці також зазначено, що заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчувався у виконкомі вказаної сільської ради 17.08.2000 року, і цей заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.14). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ", виданої 13.08.2014 року за №50900, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., та господарські будівлі і споруди в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 02.11.1989 року згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №125 від 14.06.1989 року, зареєстровано за [PERSON] - головою колгоспного двору (а.с.15). Згідно з копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП "Коломийське МБТІ" 29.08.2014 року, вбачається, що інвентаризаційна вартість спірних будинку, господарських будівель і споруд становить 90 302,00 грн., рік побудови будинку -1955. Вказане майно складається з житлового будинку загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літера "Б", сараю - літера "В", вбиральні - літера "Г", криниці -"№1" , огорожі -"№2" (а.с.11-13). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 29.10.2014 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на нерухоме майно (а.с.22). Враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що вказаний правовстановлюючий документ втрачено, а позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину після смерті своєї матері, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Тому за ним слід визнати право власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.392 ЦК України, ст.256 ЦПК України та,

Outcome: approved