Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У 01.09.2020 позивач - Закарпатська обласна кредитна спілка «Бескид» (далі - ЗОКС «Бескид») звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості у розмірі 2382, 95 грн. за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 25.11.2014 року між ЗОКС "Бескид" та [PERSON] було укладено кредитний договір №722-14 від 25.11.2014 року, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит на споживчі цілі на загальну суму 5500 грн. із розрахунку 41% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між ЗОКС "Бескид", [PERSON] [PERSON] було укладено договори поруки №722-14/А та №257 від 30.08.2017, за яким останні зобов`язалися перед ЗОКС "Бескид" солідарно відповідати за виконання свого обов`язку згідно умов кредитного договору. Позивач вказує на те, що відповідачі за вказаним договором належним чином не виконали взяте на себе зобов`язання, і на вимогу сплатити заборгованість сторони не реагували. Враховуючи, що відповідачі не виконали належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2020 становить 2382, 95 грн., з яких: 1745,66 грн. - заборгованість за кредитом, 637,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, яку позивач і просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь. Ухвалою суду від 13.10.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 25.11.2014 у між ЗОКС "Бескид" і [PERSON] було укладено кредитний договір №722-14 від 25.11.2014, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит на споживчі цілі на загальну суму 5500 гривень із сплатою за користування кредитом 41% річних від суми залишку кредиту строком на 24 місяці до 25.11.2016, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків за користування кредитом ( а.с. 6-7). З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між позивачем і [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №722-14/А та №257 від 30.08.2017, за яким останні зобов`язалися перед позивачем солідарно відповідати за виконання по зобов`язаннях останньої у повному обсязі, тобто: повернення позики, виплату відсотків за її користування. Факт отримання коштів [PERSON] у розмірі 5500,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером №2222 від 25.11.2014 (а.с. 9). Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримала кошти від ЗОКС "Бескид" на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надавався відповідачу [PERSON] на споживчі потреби. Позивач надав суду розрахунок (карточку) заборгованості, згідно якого станом на 31.08.2020 заборгованість становить 2382,95 грн., з яких: 1745,66 грн. - заборгованість за кредитом, 637,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, яку позивач і просить стягнути з відповідачів солідарно. Відповідачі не спростували вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Як встановлено судом, 19.02.2019 позивачем було направлено на ім`я відповідачів листи-претензії позичальнику та поручителю про сплату залишку кредиту у розмірі 2737,51 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 157,61 грн., та 29.07.2020 листи-претензії позичальнику та поручителю від 29.07.2020 №284 про сплату залишку позики у розмірі 1745,66 грн. та 572,58 грн. відсотків за користування позикою. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. . Відповідно до умов кредитного договору №722-14 від 25.11.2014, договору поруки №722/14-А від 25.11.2014 та додаткового договору від 30.08.2017 року №257 до кредитного договору сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід`ємною частиною договорів . Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що така допустила неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим заборгованість, яка утворилась за тілом кредиту та за процентами, підлягає стягненню на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором. За змістом пункту 3.2 договору поруки від 25.11.2014 поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає за зобов`язаннями боржника у повному обсязі, тобто повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, сплату додаткових відсотків. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя повернення кредитних коштів в солідарному порядку. Як зазначено у ч. 1 - 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved