Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Добрянської сільської ради, третя особа: відділ Держземагентства у Великописарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в с.Добрянське Великописарівського району Сумської області, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,139 га, розташовану в межах Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Позивач являється спадкоємцем за заповітом вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Добрянської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держземагентства у Великописарівському районі Сумської області Ароян С.Х. - у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Добрянське Великописарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею площею 2,139 га, розташована в межах Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. З копії заповіту, що мається в матеріалах справи (а.с.8), вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла на користь [PERSON], даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 42807352, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40516216 від 28.05.2015 року (а.с.23-24). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40516266 від 28.05.2015 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.25). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). У відповідності до довідки виконкому Добрянської сільської ради В.Писарівського району №472 від 27.04.2015 року на день смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] (а.с.10), що вбачається також з копії паспорта позивача (а.с.5). У зв'язку із втратою правовстановлюючого документа (Державного акту) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Втрата Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], та визнання його недійсним у зв'язку з цим, підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 26 від 04.04.2015 року, що мається в матеріалах справи. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті заповідача [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved