Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Софіївського районного суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, зареєстрованому 01 жовтня 2005 р.. Від цього шлюбу мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2011 р. шлюб розірвано. Фактично шлюбні стосунки було припинено з травня 2010 р., вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з [PERSON]. Беручи до уваги, що батько дитини [PERSON], починаючи з травня 2010 р. проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов"язків не виконує, в зв"язку з чим створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не виявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров"я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з сином; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизначених норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Всі питання, щодо виховання сина, вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. За рішенням Жовтоводського міського суду відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 04 березня 2010 р. до його повноліття, але [PERSON] ухиляється від виконання зобов"язань покладених на нього судом, що призвело до заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 26 жовтня 2015 р. складає - 33081,50 грн.. Службою у справах дітей Жовтоводської міської ради було проведено перевірку якою встановлено, що батько дитини - [PERSON] самоухилився від виконання батьківських обов"язків, вихованням та утриманням дитини не займається. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 01 жовтня 2015 р. [PERSON] дає свою згоду на позбавлення його батьківських прав. Згідно інформації ДЗ "СМСЧ-9 МОЗ України" від 07 жовтня 2015 р. №1-14/2015 дитина проживає з матір"ю, яка здійснює догляд за дитиною та відвідують з ним поліклініку. Ззгідно відгуку ЗОШ №10 з профільними класами, батько за час навчання дитини в школі не з"явився, тому позивач просить позбавити [PERSON], [INFO], уродженця м. Уфа, ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечує, надав заяву згідно якої він добровільно відмовляється від батьківських прав по відношенню до [PERSON] (а.с. 35) . Третя особа - представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Підплетю Д.М. в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечує. Вислухавши доводи учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав: відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину в пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4).Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2010 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2011 р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с. 6). 31 січня 2015 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Жовтоводського МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №17, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Згідно довідки-характеристики ДІМ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 02.02.2015 р. (а.с. 11), характеристики та відгука директора школи (а.с. 12, 15) [PERSON] характеризується посередньо, спиртні напої та наркотичні речовини не вживає, систематично контролює навчання та поведінку сина, приділяє велику увагу вихованню та всебічному розвитку, за час навчання [PERSON] в школі батько [PERSON] в школі не з"являвся жодного разу, участі у вихованні сина не приймає. Відповідно нотаріально посвідченої заяви від 01 жовтня 2015 р. [PERSON] дає свою згоду на позбавлення його батьківських прав (а.с. 17). Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 20 жовтня 2015 р. вважається за доцільно клопотати перед судом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] (а.с. 19). Відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання дитини станом на 26 жовтня 2015 р. становить 33081, 50 грн. (а.с. 20). Виходячи з вищенаведеного встановлено, що своїми діями відповідач порушує свої зобов'язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття». Аналогічне твердження закріплене і у ст. 150 СК України, якою передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. З Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, не піклується про стан його здоров'я, не проявляє батьківської турботи, не спілкується з ним. Позивач характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, добре відноситься до дитини, піклується про нього та створує дитині належні умови для його всебічного розвитку. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved