Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між її матір"ю- [PERSON] та СТОВ " Славутич" 27.02.2000 року було укладено договір оренди земельної частки ( пай) строком дії до 27.02.2009 року. 25.03.2002 року мати отримала Державний акт на право приватної власності на землю, серія ІІІ-КР № 008286, а [INFO] вона померла. Протягом 2004-2012 років відповідач використовував належну її матері земельну ділянку, а отже повинен сплатити орендну плату в сумі 16 745 грн. 23 коп.. та 6 000 грн. моральної шкоди, яку спричинив своїми діями по відмові добровільно сплатити орендну плату. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі в сумі 16 745 грн. 23 коп., 6000 грн. моральної шкоди та сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що строк дії договору оренди закінчився в 2009 році, а отже, так як позивач звернулася до суду за захистом порушенного права лише 18.09.2013 року то вона пропустила встановлений законом строк, що стосується стягнення заборгованості з 2010 по 2013 роки, то в цей період СТОВ " Славутич" земельну ділянку не використовував для виробництва сільськогосподарської продукції, договір оренди з спадкоємецею не було укладено, а тому і відсутні підстави для сплати орендної плати. З 2004 по 2009 роки орендну плату відповідно до укладеного договору не нараховували так як необхідно було б сплачувати податок, який не може сплачувати померла особа. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні обставини. 27.02.2000 року між [PERSON], якій належало право на земельну частку ( пай), на підставі сертифікату серія КР № 002908, виданого Маловисківською РДА 18.03.1996 року № 119-р, в розмірі 6,53 га, та СТОВ " Славутич" було укладено договір оренди земельної частки ( паю), зареєстрований 13.03.2000 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток ( паїв) Мануйлівської сільської ради за № 129. Даний договір було укладено строком на 9 років, початок дії з 27.02.2000 року, закінчення 27.02.2009 року. Умовами даного договору передбачено, що за користування належною [PERSON] земельною часткою орендар має сплачувати орендодавцю кожного року орендну плату у розмірі не менше 1% кадастрової одиниці землі, а кадастрова оцінка становить 49 459 грн.. Розмір платежів за окремими формами оплати щорічно погоджується між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до даного договору. 25.03.2002 року [PERSON] отримала на підставі розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації від 23.03.2002 року № 79-р, Державний акт на право приватної власності на землю, площею 6,60 га, що розташована на території Мануйлівської сіьської ради Маловисківського району Кіровоградської області, серія ІІІ-КР № 008286. [INFO] [PERSON] померла, що вбачається з свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну ділянку. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, від 12.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-893, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем є її донька [PERSON], позивач у справі, яка 26.07.2012 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку. Як встановлено в судовому засіданні, після закінчення строку дії договору, а саме 27.02.2009 року, СТОВ " Славутич" не використовував земельну дліянку для виробництва сільськогосподарської продукції, дана земельна ділянка в його володіння та користуванні не перебувала, 25.08.2012 року [PERSON] самовільно вилучили земельну ділянку із категорії не витребуваних паїв, що не заперечує представник позивача та встановлено з довідок виданих СТОВ " Славутич" від 09.01.2014 року та 04.08.2014 року. З пояснень представника відповідача судом встановлено, що після смерті [PERSON] орендну плату не нараховували так як після її смерті залишилося чотири спадкоємці, і жоден з них не надав доказів про вступ в спадщину, а ж доки не звернулася позивач в 2012 році. Згідно ст. 13 Закону України " Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.ст. 21,23, 30 Закону України " Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Як вбачається з матеріалів справи після смерті [PERSON], яка померла в листопаді місяці 2003 року, орендар-СТОВ " Славутич" по 27.02.2009 року продовжував користуватися належною останній земельною ділянкою, площею 6,60 га, що розташована на території Мануйлівської сільської ради Маловисківського району на підставі укладеного між ними договору оренди. Але орендну плату не нараховував, адже при нарахуванні орендної плати, відповідно до Закону України " Про прибутковий податок з громадян України", яким встановлено, що нарахування, утримання і перерахування до бюджету прибуткового податку здійснюється підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які провадять виплати доходів, необхідно було б відраховувати прибутковий податок, за нарахування [PERSON] доходу у вигляді орендної плати, але [PERSON] не могла отримувати на той час дохід та бути платником податків, так як померла, а її спадкоємець- позивач лише 2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Тобто, орендар вносить орендну плату за користування земельною ділянкою, а в період з 2004 року по 2009 рік орендодавець не мала змоги отримати орендну плату адже померла, а спадкоємець отримавши свідоцтво про право на спадщину отримала в спадок лише право на земельну ділянку, а в 2012 році зареєструвала право власності , а не обов"зки за договором оренди, так як він був припинений 27.02.2009 року у зв"язку з закінченням строку на який його було укладено. Тому суд вважає, що позивач не мала права на отримання орендної плати за 2004 -2009 роки, адже, на той момент не прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Після виникнення у неї права власності на земельну ділянку в 2012 році, вона отримала право на звернення до суду за захистом порушеного права в межах строків позовної давності встановлених законом. Також судом встановлено, що орендар не продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а от же його не було поновлено на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, на підставі ст. 33 Закону України " Про оренду землі", що підтверджується довідкою виданою директором СТОВ " Славутич" №1 від 09.01.2014 року про те, що з дня смерті [PERSON] по вересень 2013 року до СТОВ " Славутич" з проханням виплатити орендну плату та надання підтверджуючих документів про вступ до спадщини, ніхто не звертався, а договір оренди втратив чинність 27.02.2009 року і земельну ділянку ніхто не використовував. Отже, той факт, що СТОВ " Славутич" припинило використання земельної ділянки після закінчення строку договору оренди, ні позивачем ні представником позивача, в силу ст. 60 ЦПК України, не спростовано. Після оформлення позивачем права власності на земельну ділянку 02.08.2012 року, все одно у неї не виникло право вимоги до відповідача щодо отримання орендної плати, на підставі ст. ст. 1216, 1218, 1225,1296,1299 ЦК України, адже, за 2004-2009 роки позивач на вимогу товариства не надала доказів про вступ у спадщину, а після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки в 2009 році його поновлено не було, та в силу ст. 33 Закону України " Про оренду землі", орендар не використовував земельну ділянку, тому за 2010-2012 роки орендна плата не нараховувалася. Статтями 23, 30 Закону України " Про оренду землі", передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Орендодавець в 2003 році померла, а спадкоємець- позивач у справі лише 02.08.2012 року, на підставі ст. 1299 ЦК України, отримала право власності на земельну ділянку, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 942209, хоча свідоцтво про право на спадщину оформлено 12.12.2011 року, тобто, після сплину строку дії договору оренди. А як вбачається з умов договору оренди укладеного 27.02.2000 року, договір може бути припинений в будь-який час при взаємній згоді сторін, сторони не мають права відмовитися від виконання умов цього договору в односторонньому порядку, за орендодавцем зберігаються всі права по розпорядженню земельною часткою. Тому, суд вважає, що позивачем проведено розрахунок та самостійно збільшено розмір орендної плати, в супереч вимогам ст. 23 Закону України " Про оренду землі " та умовам договору. Тому, суд приходить до висновку, що позивач звернувшись в серпні місяці 2012 року до СТОВ "Славутич"з вимогою про сплату орендної плати за 2004-2012 роки, отримала правомірну відмову, та вважає, що своїми діями відповідач не завдав моральних страждань позивачу, а позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed