Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 2966,65 гривень в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати у розмірі 1762 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 червня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SUZUKI SX 4 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля CHRYSLER 300 C реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортний засіб CHRYSLER 300 C реєстраційний номер [NUMBER] був застровахований по договору добровільного срахування транспортних засобів №06-PR|09-118-00958 від 15 листопада 2016 року в ТДВ СК «Альфа -Гарант». Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті вказаної ДТП був завданий матеріальний збиток у розмірі 5555 гривень. На виконання свої зобов`язань за вищевказаним договором страхування ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі заяви страхувальника від 14 червня 2017 року здійснено розрахунок страхового відшкодування, складений та затверджений страховий акт №СТ/17/0134 від 23 лютого 2018 року, після чого проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 5555 гривень. Отже, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало право вимоги до [PERSON] на суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5555 гривень. Враховуючи ту обставину, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «ВУСО», 23 квітня 2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» направила на адресу останніх регресну вимогу, на виконання якої нею сплачено 2588,35 гривень страхового відшкодування на рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант». Виходяич з вимог ст. 1194 ЦК України, винна особа повинна сплатити різницю між завданими збитками та виплаченим страховим відшкодуванням, яка становить 2966,65 гривень. З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою, в якій просив сплатити борг у добровільному порядку, яку останній отримав, однак до теперішнього часу не сплатив грошових коштів. 22 червня 2019 року відповідачем по справі [PERSON] наданий відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на висновки, викладені Великою палатою Верховного суду в постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, вважає, що належним відповідачем у даній справі повинно бути ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. Крім того зазначив, що сплачена позивачем потерпілому сума у розмірі 5555 гривень за платіжним дорученням №ід-103492 від 23 лютого 2018 року згідно рахунку №10 від 07 лютого 2018 року підприємця [PERSON] не підтверджена жодними документами та є необґрунтованою. 10 травня 2019 року на адресу суду від представника позивача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Гнатюк С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила наступне. ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до п. 15.7 Договору добровільного страхування від 15 листопада 2016 року розрахувало розмір страхового відшкодування на підставі рекомендованого СТО рахунку, виплативши страхове відшкодування на рахунок зазначеного СТО, на якому ремонтувався автомобіль. Умовами договору не передбачено надавати страхувальнику додаткові документи, в тому числі акт виконаних робіт. СТО надала рахунок з детальною калькуляцією виконаних робіт в ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке на підставі заяви страхувальника виплатило страхове відшкодування шляхом перерахування коштів в безготівковій формі. Отже, позивач виконав умови договору належним чином. Крім того представник позивача зазначила, що страхова компанія відповідача відшкодовує шкоду за полісом обов`язкового страхування на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому, виходячи з положень ст.ст. 22,29 цього Закону, ПрАТ СК «ВУСО» зобов`язане діяти в рамках зазначеного Закону і відшкодувати шкоду з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Отже, виходячи з вимог ст. 1194 ЦК України, ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати до відповідача позов у розмірі різниці між завданими збитками і виплаченим страховим відшкодуванням, яка становить 2966,65 гривень. 06 серпня 2019 року на адресу суду від представника третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» Ковальчук К.С., яка діє на підставі довіреності, надійшли письмові пояснення, в яких остання зазначила, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок Товариства з додатковою відповідальністю Страховій компанії «Альфа-Гарант» у розмірі 2588,35 гривень на підставі ремонтної калькуляції №870238 від 17 травня 2018 року з вирахуванням ПДВ, не прийнявши до розрахунку рахунок ФОП Агабанян №10 від 07 лютого 2018 року на суму 5555 гривень. При цьому третя особа виходила з вимог абз.2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ, а доплата в розмірі, що не перевищує суму податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно платіжного доручення №ID-103492 від 23 лютого 2018 року ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатило на рахунок ФОП Агабанян суму у розмірі 5555 гривень без ПДВ. Оскільки позивачем не було надано акту виконаних робіт, який фіксує закінчення проведеного відновлювального ремонту та приймання його замовником за кількістю та якістю, розмір страхового відшкодування розраховувався з урахуванням зносу та за вирахуванням податку на додану вартість. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року зазначену цивільну справу направлено за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року зазначену цивільну справу направлено за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Гнатюк С.В [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається зі змісту постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2017 року, яка набрала законної сили 01 вересня 2017 року, 13 червня 2017 року близько 16 години 10 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем SUZUKI SX 4 реєстраційний номер [NUMBER] по пр. Науки, 20 в м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з автомобілем CHRYSLER реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил Дорлжнього руху України. В результаті ДТП автомобілі зазначили механічних пошкоджень. Отже, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті невиконання водієм [PERSON] п.п..12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень. На момент зазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який керував транспортним засобом SUZUKI SX 4 реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО». Автомобіль CHRYSLER 300 C реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24 липня 2012 року. 15 листопада 2016 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави №06-PR\\ [NUMBER] , відповідно до умов якого останній застрахував свої майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом CHRYSLER 300 C реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до умов договору страховим випадком в тому числі є: пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, внаслідок ДТП з вини водія або якщо винна особа не встановлена. Строк дії договору з 16 листопада 2016 року по 15 листопада 2017 року. Відповідно до п. 7 значеного договору, розмір збитку визначається на підставі документів рекомендованої СТО. Пунктом п. 15.7 договору передбачено, що у разі, якщо визначення розміру збитку проводиться на підставі документів рекомендованої СТО, документом, на підставі якого здійснюється розрахунок страхового відшкодування є за рішенням страховика деталізована калькуляція вартості відновлювального ремонту ТЗ, складена на СТО, що рекомендована страховиком або акт автотоварознавчого дослідження, проведеного експертом, погодженим із страховиком. 14 червня 2017 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання події дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13 червня 2017 року з вини [PERSON] на пр. [ADDRESS] , в результаті якої автомобіль CHRYSLER 300 C реєстраційний номер [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Згідно із рахунком №10 від 07 лютого 2018 року, здійсненим фізичною особою підприємцем [PERSON] Лала, вартість відновлювального ремонту автомобіля CHRYSLER 300 C реєстраційний номер [NUMBER] складає 5555 гривень. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , основний вид економічної діяльності 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. . Згідно свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER] № [NUMBER] видом господарської діяльності [PERSON] є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. 23 лютого 2018 року ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі наданих документів та з урахуванням умов вищевказаного договору страхування складено розрахунок страхового відшкодування на суму 5555 гривень та страховий акт №СТ/117/0134, в якому визначено порядок виплати [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 5555 гривень. У вказаному акті підставою для визначення розміру збитків зазначений рахунок №10 від 07 лютого 2018 року, здійснений фізичною особою підприємцем Агабабян Лала. Відповідно до платіжного доручення №ID-103492 від 23 лютого 2018 року ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснило виплату на рахунок [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 5555 гривень. 23 квітня 2018 року ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до ПрАТ СК «ВУСО», в якій на момент ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля SUZUKI SX 4 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , із регресною вимогою щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 5555 гривень. На виконання вказаної вимоги ПрАТ СК «ВУСО» частково виплачено в рахунок страхового відшкодування 2588,35 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №18270 від 15 серпня 2018 року. 28 серпня 2018 року на адресу відповідача [PERSON] направлено письмову вимогу щодо виплати різниці між виплаченим ПрАТ СК «ВУСО» страховим відшкодуванням та завданими збитками, яка становить 2966,65 гривень. Вимога отримана відповідачем особисто 05 вересня 2018 року, про що свідчить відповідна відмітка на зворотному поштовому повідомленні. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 3 частини 1\~статті 988 Цивільного кодексу України\~у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до статей\~512,\~514 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Такими законами, зокрема, є норми\~статті 993 Цивільного кодексу України\~та\~статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі або іншій особі, що одержала страхове відшкодування, у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави №06-PR\\09-118-00958 від 15 листопада 2016 року (п. 7, п. 15.7 договору) виплачена сума страхового відшкодування на користь [PERSON] (особи, що здійснювала відновлювальний ремонт транспортного засобу CHRYSLER реєстраційний номер [NUMBER] ) у розмірі 5555 гривень. Отже, оскільки позивачем виплачена сума страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13 червня 2017 року з вини відповідача [PERSON] , позивач набув право зворотної вимоги до особи, відповідальності за завдані збитки. Пунктом 22.1\~ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із\~ст. 29 вказаного Закону\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави №06-PR\\09-118-00958 від 15 листопада 2016 року встановлено, що розмір збитку визначається на підставі рекомендованої СТО. У разі, якщо визначення розміру збитку проводиться на підставі документів рекомендованої СТО, документом, на підставі якого здійснюється розрахунок страхового відшкодування є за рішенням страховика деталізована калькуляція щодо вартості відновлювального ремонту ТЗ, складена на СТО, що рекомендована страховиком або акт автотоварознавчого дослідження, проведеного експертом, погодженим із страховиком. Виходячи з аналізу правових положень, передбачених ст.\~29, п. 36.4 ст.\~36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",\~ст. 25 Закону України "Про страхування"\~та вищевказаних умов договору суд дійшов висновку, що страховий акт № СТ/17/0134 від 23 лютого 2018 року та платіжне доручення № ID-103492 від 23 ютого 2018 року, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП. Статтею 25 Закону України "Про страхування"\~передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться\~страховиком\~згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 9 "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17). Відповідач в ході розгляду справи не надав альтернативного розрахунку суми страхового відшкодування, який би спростовував розрахунок позивача, не забажав скористатися будь-якими засобами захисту своїх інтересів і доведення обставин, на які він посилається в своєму відзиві на позов, не скористався своїм процесуальним правом щодо надання доказів. Також відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих і достатніх доказів на спростування розміру матеріальних збитків, заподіяних автомобілю CHRYSLER 300 C реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо необгрунтованості розрахунку страхового відшкодування наданого позивачем та приходить до висновку, що сума страхового відшкодування у розмірі 5555 гривень належним чином доведена. Щодо доводів відповідача про те, що за вказаним позовом повинно відповідати ПрАТ СК «ВУСО», суд зазначає наступне. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля SUZUKI SX 4 реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО». Матеріалами справи підтверджено, що після звернення позивача з регресною вимогою до ПрАТ СК «ВУСО» щодо сплати страхового відшкодування, останнім сплачена на користь позивача сума страхового відшкодування, яка складає 2588,35 гривень. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2\~статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до\~статті 1192 Цивільного кодексу України\~має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 Цивільного кодексу України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). У\~Законі України "Про страхування"\~встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).\~Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом цього\~Закону\~(статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Отже, страховик винної особи ПрАТ СК «ВУСО» за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами\~Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені\~статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик (ПрАТ СК "ВУСО") за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом. По суті, посилання відповідача на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц є правильними. Так, Велика Палата Верховного суду у зазначеній постанові зазначає, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у\~страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного\~Закону\~реалізує право вимоги, передбачене\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Разом з тим, позивач скористався своїм правом щодо звернення до ПрАТ СК «ВУСО», в якому застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля SUZUKI SX 4 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , із вимогою щодо виплати страхового відшкодування, яка виконана ПрАТ СК «ВУСО» частково на суму 2588,35 гривень. \~\~\~Натомість, відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає 2966,65 гривень (5555-2588,35 гривень). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно платіжного доручення №ID-111995 від 14 листопада 2018 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved