Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Звернувшись до суду із даним позовом, позивач просить: позбавити [PERSON], та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з кожного із відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів їх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; накласти заборону на відчуження житлового будинку [ADDRESS], який належить відповідачам; малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], передати органу опіки та піклування Рокитнянської районної державної адміністрації для вирішення питання щодо подальшого їх влаштування. В обґрунтування таких своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачі за місцем проживання характеризуються негативно, зловживають алкогольними напоями, вчиняють сварки у присутності дітей, ніде не працюють. З 11.10.2017 родина [PERSON] перебувала на соціальному супроводі в Рокитнянському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Умови супроводу відповідачі не виконували. Питання неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] та [PERSON] по відношенню до дітей неодноразово виносилось на засідання районної комісії з питань захисту прав дитини, де черговий раз відповідачів попереджали про передбачену законом відповідальність. Крім того, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 183 (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб) КУпАП та ст.184 ч.1 (невиконання батьками або особами що їх заміняють обов'язків щодо виховання дітей) КУпАП. [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 (по факту вчинення домашнього насильства), за ст. ст.184 ч.1 (невиконання батьками або особами що їх заміняють обов'язків щодо виховання дітей) КУпАП. Зазначає, що орган опіки та піклування Рокитнянської райдержадміністрації двічі (15.10.2014 року та 27.10.2015 року) звертався до Рокитнянського районного суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей. Так, як на момент судового розгляду справи [PERSON] та [PERSON] поліпшували умови проживання своїх дітей, у позові було відмовлено. Вже за кілька місяців після суду до служби справах дітей та сім'ї почали надходити скарги від сусідів та соціальних працівників про те, що [PERSON] взялися за старе, продовжують вживати алкогольні напої, ніде не працюють, діти голодні та недоглянуті. Протягом всього часу ситуація у сім'ї не покращувалася, а погіршувалася. Батьки не зробили ніяких висновків щодо створення належних умов для виховання та проживання дітей, не змінили свій спосіб життя, ніде не працювали. За борги у будинку відключили світло та газ, тому готували їжу на дворі на камінцях. Ця обставина підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.09.2017 року. У зв'язку із складними життєвими обставинами та за заявою матері 02.10.2017 малолітні діти були поміщені до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області „Рокитнянський районний дитячий будинок „Чебурашка" терміном на 6 місяців. У заклад діти потрапили у виснаженому стані, що свідчить про відсутність належного харчування. Крім того, у всіх дівчаток був педикульоз і відсутнє щеплення, що свідчить про неналежний догляд за станом здоров'я дітей. Батьки зобов'язувалися за цей час створити належні умови для проживання дітей, офіційно працевлаштуватися, мати постійний дохід та забрати їх у сім'ю. За час перебування дітей у закладі [PERSON] відвідав їх кілька разів, мама була трохи частіше, але з'являлася з ознаками алкогольного сп'яніння. Діти люблять своїх батьків, але не хочуть жити з ними в таких умовах. У родині двоє дівчаток мають вади розвитку: косоокість і значне погіршення зору у [PERSON] та незарощення м'якого піднебіння у [PERSON]. Батьки не приділяють належної уваги стану здоров'я дітей, не виконували рекомендації лікарів, вчасно не провели лікування. 04.06.2018 на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей. [PERSON] погодилася з тим, що нічого не зробила для повернення дітей у сім'ю, просила дати ще час і прийняти рішення про відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав. [PERSON] не надав жодних пояснень щодо ситуації, яка склалася у їх сім'ї. У зв'язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не приділяють достатньої уваги здоров'ю та розвитку своїх дітей, не дотримуються належних санітарно-гігієнічних норм проживання у будинку, не створили умови для повернення дітей у сім'ю, зловживають алкогольними напоями, просить з метою захисту прав малолітніх дітей та надання їм статусу дітей, що позбавлені батьківського піклування, позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не зявилися повторно, про причину своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та відзиву на позов до суду не подали. За викладеного суд ухвалює провести розгляд спору по суті у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів у порядку заочного провадження, що узгоджується із положеннями ст.ст. 223, 280 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за викладених у ньому обставин і підстав та просила задовольнити. Представники третіх осіб також позов підтримали та просили задовольнити. При цьому представник Рокитнянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді суду показала, що сімя досить тривалий період часу перебуває на супроводі у центрі. За весь час батьки так і не спромоглися забезпечити своїм дітям належні умови для проживання, виховання та навчання і що призвело до поміщення дітей за заявою матері до дитячого будинку, де вони зараз і перебувають. На даний час батьки також не проживають у будинку, в якому на сьогоднішній день вибиті вікна. Дітям подобається проживати у дитячому будинку і повертатися проживати у будинок батьків вони не бажають. Заслухавши у судовому засіданні представника позивача та представників третіх осіб, свідків, оглянувши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. В судому засіданні встановлено, що з 11.10.2017 родина [PERSON] перебувала на соціальному супроводі в Рокитнянському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Умови супроводу відповідачі не виконували. Питання неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] та [PERSON] по відношенню до дітей неодноразово виносилось на засідання районної комісії з питань захисту прав дитини, де відповідачів попереджали про передбачену законом відповідальність. Крім того, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 183 (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб) КУпАП та ст.184 ч.1 (невиконання батьками або особами що їх заміняють обов'язків щодо виховання дітей) КУпАП. [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 (по факту вчинення домашнього насильства), за ст. ст.184 ч.1 (невиконання батьками або особами що їх заміняють обов'язків щодо виховання дітей) КУпАП. Питання щодо відповідачів позбавлення батьківських прав два рази було предметом судового розгляду (15.10.2014 року та 27.10.2015 року). Проте в обох випадках у задоволенні позову було відмовлено, зважаючи, що батьки в тій чи іншій мірі намагалися виправити становище. Разом з тим, батьки свого відношення до умов утримання, виховання та навчання дітей не змінили. Вже за кілька місяців після розгляду справи в суді до служби справах дітей та сім'ї стали надходити скарги від сусідів та соціальних працівників про те, що відповідачі продовжують вживати алкогольні напої, ніде не працюють, діти голодні та недоглянуті. Ситуація у сім'ї таким чином не покращувалася, а погіршувалася. Батьки не зробили ніяких висновків щодо створення належних умов для виховання та проживання дітей, не змінили свій спосіб життя, ніде не працювали і, як наслідок, за борги у будинку відключили електро- та газопостачання. За таких обставин станом на початок жовтня 2017 сімя не мала можливості готувати їжу у будинку і така готувалася на вулиці на вогнищі (а.с. 18). Зважаючи на викладене та на підставі заяви матері діти були поміщені 02.10.2017 до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області „Рокитнянський районний дитячий будинок „Чебурашка" терміном на 6 місяців. У заклад діти потрапили у виснаженому стані, брудними, у всіх був наявним педикульоз. Батьки зобов'язувалися в період шести місяців створити належні умови для проживання дітей, офіційно працевлаштуватися, мати постійний дохід та забрати їх у сім'ю, на разі, таких обіцянок не виконали до цього часу. За час перебування дітей у закладі батьки відвідували дітей на перших порах два-три рази в місяць, але з часом стали їх відвідувати рідше, особливо батько. Зі слів дітей, останні не бажають жити з батьками в умовах, в яких вони проживали раніше до поміщення їх у дитячий будинок, на час розгляду справи судом продовжують перебувати у дитячому будинку та з їх слів не бажають повертатися додому, оскільки в цьому закладі їм набагато краще, ніж вдома. У родині двоє дівчаток мають вади розвитку: косоокість і значне погіршення зору у [PERSON] та незарощення м'якого піднебіння у [PERSON]. Батьки не приділяли належної уваги стану здоров'я цих дітей, не виконували рекомендації лікарів, вчасно не провели лікування. 04.06.2018 на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей, де були присутніми відповідачі. При цьому, [PERSON] погодилася з тим, що нічого не зробила для повернення дітей у сім'ю, просила дати ще час і прийняти рішення про відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав. Разом зт им, [PERSON] не надав жодних пояснень щодо ситуації, яка склалася у їх сім'ї. Викладене окрім наданих у судовому засіданні показань представника позивача, представників третіх осіб підтверджується поясненнями свідків: - [PERSON] в тім, що діти відповідачів з 02.10.2018 перебувають в дитячому будинку, куди вони були тимчасово, а саме на шість місяців, поміщені за заявою матері до вирішення питання про створення належних умов для проживання дітей по місцю їх проживання. Разом з тим, з того часу нічого не змінилося. Спочатку батьки відвідували дітей щомісяця, але з часом стали відвідувати дітей рідко. Мати обіцяла до 01.09.2018 одягнути дітей та зібрати їх до школи, проте своєї обіцянки так і не виконала. Окрім того, батьків просили відвезти найменшу дитину до лікарні, зважаючи, що вона потребує проведення оперативного втручання. Вони обіцяли зібрати гроші та вчинити таку дію, проте до цього часу так і не вирішили цього питання. Діти потрапили до дитячого будинку брудними. Батьків згадують, але повертатися в сімю не бажають та бажають залишитися у дитячому будинку. Зі слів дітей батько інколи проявляє агресію та погрожує їм в телефонних розмовах, якщо вони будуть говорити, що батько чи мати погані; - малолітнього свідка [PERSON] в тім, що батько одного разу, перебуваючи у нетверезому стані, безпричинно заподіяв їй тілесне ушкодження. У нетверезому стані він перебував доволі часто. Мама також бувала у нетверезому стані, але рідше батька. На час, коли їх забирали до дитячого будинку, в будинку не опалювалося, світло було відсутнє, їсти готували на вулиці на вогнищі. Їй відомо, що питання про позбавлення батьківських прав вже вирішувалося судом, але з того часу нічого у поведінці батьків не змінилося. Вона засуджує їх поведінку і говорила з мамою про покращення її поведінки, але вона не реагувала на це. З часу поміщення їх до дитячого будинку одягали їх у дитячому будинку, там же їх також забезпечували шкільним приладдям, підручниками, зошитами. В цьому році батьки безпосердньо перед школою до них не приїзджали і в школу їх не проводили. Вважає, що зметою забезпечення їх прав державою є потреба у позбавленні тата і мами батьківських прав; - малолітнього свідка [PERSON] в тім, що вона на даний час перебуває у дитячому будинку та навчається у Рокитнянській школі № 2. Їй відомо, що судом розглядається питання про позбавлення батьків батьківських прав. У будинку, де вони проживали з батьками, не було світла і газу, а тому їх поселили в дитячий будинок. Батьки обіцяли після спливу шести місяців, як проведуть ремонт у будинку, забрати їх додому. Проте ремонт так і не провели і про що їй повідомила мама. В дитячому будинку до неї краще відношення, ніж вдома. Там веселіше, їх там краще годують та одягають. Мама обіцяла, що одягне їх до 1 вересня, але цього так і не зробила. Хоче повернутися додому, але в дитячому будинку їй краще і вона бажає залишитися там; - малолітнього свідка [PERSON]в тім, що до дитячого будинку їх помістила мама на шість мясяців, проте час цей вже пройшов, а ремонт в будинку так і не зробили. Був випадок, що вона втікала з дому, тому що боялася нетверезого батька. Мама також бувала у нетверезому стані. Мама і тато часто у нетверезому стані сварилися у їх присутності. Тато інколи застосовув щодо них фізичне насильство. В дитячому будинку їй краще і вона бажає залишитися там. Також викладене підтверджується зібраними та оглянутими у судовому засіданні у справі письмовими доказами, а саме: - копією паспорта на імя відповідача [PERSON] серії [NUMBER], виданого 19.02.2013 Рокитнянським РС Управління ДМС в Київській області (а.с. 8); - копією паспорта на імя відповідача [PERSON] серії [NUMBER], виданого 12.07.2011 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 9); - свідоцтвом про шлюб відповідачів серії [NUMBER], виданого 08.05.2009 виконавчим комітетом Житньогірської сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис №4 (а.с. 10); - свідоцтвами про народження малолітніх дітей відповідачів (а.с. 11-14); - висновками про стан здоровя малолітніх дітей відповідачів - [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16); - інофрмацією дитячого будинку "Чебурашка" про стан здоровя малолітніх дітей відповідачів на час їх поміщення до цього закладу від 06.10.2017 (а.с. 17); - актом обстеження матеріально-побутового стану сімї відповідачів від 26.09.2017 (а.с. 18); - розпорядженням Рокитнянської РДА Київської області від 02.10.2017 № 252 "Про тимчасове влаштування малолітніх дітей до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянський районний дитячий будинок "Чебурашка" (а.с. 19); - характеристиками з місця проживання на імя відповідачів (а.с. 20-21); - актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї [PERSON] та [PERSON] від 12.06.2018 (а.с. 22); - інформацією Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області від 11.06.2018 № 3228 (а.с. 23); - інформацією комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянський районний дитячий будинок "Чебурашка" про відвідування відповідачами своїх малолітніх дітей (а.с. 24); - копією рапорта інспектора ювенальної поліції від 29.07.2016 (а.с. 27); - протоколами медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння від 29.07.2016 щодо осіб відповідачів (а.с. 27-28); - актом обстеження матеріально-побутового стану сімї відповідчів від 17.01.2017 (а.с. 29); - памяткою для батьків про відповідальність щодо утримання, виховання та навчання неповнолітніх дітей, з якою відповідачі ознайомлені 17.01.2017 (а.с. 30); - повідомленням Рокитнянського ВП ГУ НП в Київській області від 30.06.2017 № 4117 (а.с. 31); - спеціальною карткою обліку факту вчинення насильства в сімї (а.с. 32); - довідкою КЗ Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянська центральна районна лікарня" від 06.07.2018 № 1221 (ас. 33); - повідомленням про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення (а.с. 34); - матеріалами ЄО № 1821 від 03.07.2017 Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області від 24.07.2017 № 4550 (а.с. 35-37); - інформацією Рокитнянського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 06.06.2017 № 136 (ас. 38); - витягом з протоколу №6 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 04.06.2018 (ас. 39-40). Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.55 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються сімейних правових відносин та мають регулюватися положеннями глав 13 та 15 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні даного спору суд враховує також положення Конвенції про права дитини. У преамбулі до Конвенції зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Окрім того, відповідно до положень ч.1 ст. 20 Конвенції про права дитини дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. За приписами частини та другої першої статті 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Позаяк відповідачі, будучи належним чином повідомленими, таким своїм правом не скористалися, відзиву на позов та доказів на його заперечення не подали і в судове засідання, де б вони могли викласти своє ставлення до позову та свою точку зору щодо обставин спору, не зявилися. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що викладені у позові обставини ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків мають місце і що виражається в тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, які його потребують, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти і насамкінець не створюють умов для повернення дітей у свою біологічну сімю, зважаючи, що до дитячого будинку вони поміщені тимчасовоза їх заявою, а саме на шість (строк збіг у квітні 2018) і де продовжують перебувати до цього часу. За викладеного вимога про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Суд вважає, що таке втручання в сімю є справедливим та виправданим, здатним забезпечити належний захист інтересів малолітніх дітей відповідачів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції про права дитини (справа "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC], N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). При цьому суд враховує думку дітей щодо цього питанння, які були вислухані судом і які однозначно заявили, що не бажають повертатися у сімю, а навпаки бажають залишитися у дитячому будинку. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 166 згаданого Кодексу також визначає, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Зважаючи на викладене, вимогу про стягнення з відповідчів аліментів на утримання дітей суд також вважає обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.6 ст. 167 СК України дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органу опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. На разі, суд позбавлений можливості вирішити питання про накладення заборони на відчуження житлового будинку [ADDRESS], в якому проживали діти до поміщення їх дитячий будинок, як про це просить позивач, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що звказаен житлове приміщення належить відповідачам на праві власності. Більше того, представник третьої особи в особі Житньогірської сільської ради Рокитнянського району Київської області повідомив у судовому засіданні, що вказаний житловий будинок належить на праві власності батькові відповідача [PERSON] і відомості з приводу чого містяться у погосподарській книзі сільської ради. Викладене виключає накладення заборони на відчуження вказаного майна, оскільки це спричинить порушення охоронюваних законом прав дійсного власників такого приміщення, що є недопустимим. На підставі викладенного,

Outcome: approved