Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в позовній заяві повідомляє, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] являється [PERSON], який ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому позивачка просить суд позбавити його батьківських прав щодо дитини, а також виключити відомості про батька з актового запису про народження дитини. Повідомляє, що син проживає та перебуває на утриманні матері. Батько його утриманням та вихованням не займається, не спілкується, не цікавиться побутом та життям дитини. Він написав заву, яку нотаріально засвідчив. В ній зазначив, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] і висловлює згоду на встановлення над ним опіки в майбутньому, а справу про позбавлення цих прав розглядати без його участі. Питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав обговорено на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13 вересня 2017 року, яка визнала за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав. Доповнивши вимоги, позивач просить також стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати в розмірі 1409,60 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав висунуті у позові вимоги, просить їх задовольнити, з підстав оговорених ст.164 ч.1 п.2 СК України, оскільки батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, а саме не забезпечує його одягом, продуктами харчування, засобами існування. Послався на Постанову Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 р. Позивач [PERSON] також просила позовні вимоги задовольнити. Повідомила, що вона протягом двох тижнів проживала з відповідачем. Він після народження сина в пологовому будинку їй повідомив, що вона сама винна у народженні сина, а він не готовий стати батьком. Після народження відповідач дитині взагалі не приділяв уваги, не спілкувався, не доглядав, не утримував. Син не знає відповідача і нещодавно зустрівши його запитав у матері: «Що це за дядя з яким ти розмовляла?». Тривалий час хлопчик хворів і від цього поправився, побачивши його відповідач констатував, що це не його син і він йому непотрібен і не буде на нього сплачувати кошти тому, що той йому не потрібен. Коли вона була вагітна, то він застосовував фізичну силу до жінки, щоб дитина не народилась. Власноруч у нотаріуса написав заяву, в якій погодився з позбавленням його батьківських прав. [PERSON] повідомила, що відповідач знає про час та місце розгляду справи, але боїться приходити до суду, оскільки мав судові справи раніше. Свої показання вона відповідно до ст. 92 ЦПК України підтвердила під присягою, будучи допитаною в якості свідка. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належно, відповідно до ч.3 ст. 128 ЦПК України повідомленим про час та місце розгляду справи, справа розглянута без його участі. Представник третьої особа - Віньковецької РДА Дубенко Т.І. в судовому засіданні підтримала позицію позивачки, повідомила, що батько не з'явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини 13 вересня 2017 року, яка визнала за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав. Заслухавши позицію позивача, її представника, представника третьої особи, дослідивши надані докази, допитавши свідка, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], являється [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], актовий запис № 19). Згідно вказаного свідоцтва матір'ю дитини являється [PERSON], яка відповідно до рішення Віньковецького районного суду від 11 лютого 2013 року розірвала свій шлюб з відповідачем та змінила прізвище на «[PERSON]». Про неналежне виконання відповідачем батьківських обов'язків з часу народження дитини і до моменту розгляду справи в суді повідомляє позивачка, яка дала показання під присягою в якості свідка. Із змісту її показань слідує, що відповідач не готовий стати батьком, що він не спілкується з дитиною, дитині взагалі не приділяє уваги. Син не знає батька і нещодавно зустрівши його на вулиці запитав у матері: «Що це за дядя з яким ти розмовляла?». Він не утримує дитину, не піклується про неї, не забезпечує її продуктами харчування, не одягає, не навчає, не цікавиться її побутом, проблемами, настроєм, станом здоров'я з моменту народження, тобто протягом останніх семи років. Живе окремо від дитини. Суд приймає показання цього свідка як належний доказ, який підтверджує фактичні обставини, оскільки суду представлено нотаріально посвідчена заява з підписом відповідача про те, що він погоджується на позбавлення його батьківських прав. Змістом висновку органу опіки та піклування Віньковецької РДА № 99/72-12-1512/17 від 13.09.2017 року слідує, що батько не бере участі у виховані дитини, не допомагає матеріально, не цікавиться її життям та здоров'ям і не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України є ухилення особи від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 р., ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналіз досліджених доказів свідчить про те, що з травня 2010 року відповідач не виховує сина [PERSON]. Він не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до школи та відвідування школи, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання знань. [PERSON] не має і не бажає мати позитивний вплив на дитину протягом семи років, цим порушує права дитини оговорені ст.ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, ст. 12,15 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 53 Закону України "Про освіту". Віньковецька РДА - орган опіки та піклування дала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, з чим погоджується і суд, оскільки доведено факт умисного ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина, якого доглядає матір. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. [PERSON] не має свого житла. Із акту обстеження умов проживання проведеного депутатом 20.03.2018 року слідує, що він проживає в [ADDRESS]. [PERSON] являється власником цього житла. Вимогу про стягнення аліментів позивачка не ставить, а навпаки повідомила, що аліментні стосунки прикоротила, тому суд в силу ст. 13 ч.1 ЦПК України не вирішував це питання. Також не підлягає задоволенню вимога [PERSON] щодо виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, оскільки в силу ст.138 СК України вказана вимога задовольняється у випадку оспорювання батьківства особи, а позивачка батьківство не оспорює. Таким чином суд, оцінивши в сукупності добуті докази, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, оскільки вони обґрунтовані та повністю підтвердженні в судовому засіданні фактичними обставинами справи, яким суд дав належну оцінку. Відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача частину судового збору 704,80 грн. сплаченого останньою, що підтверджується документально в межах задоволених позовних вимог.

Outcome: partial