Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

28.07.2016 позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно(а.с.2-4, том1). Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явилась, доручила свої інтереси в суді представляти адвокату [PERSON].(а.с.14 том.1). Представник позивача [PERSON] (а.с. 14, том1) у судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов, визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS](колишня назва Чапаєва) в м. Лиман, Донецької області. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON]Г.(а.с.32,47, том1) у судових засіданнях позовні вимоги позивача не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, оскільки залишок обовязкової частки відповідача складає 41,4% спірної квартири. Вислухавши, відповідача [PERSON], представників [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідків: [PERSON], [PERSON], державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON]М.(а.с. 125 том.2), дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Як передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1\~ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1238 ЦК України, на спадкоємця, до якого переходить житловий будинок, квартира або інше рухоме або нерухоме майно, заповідач має право покласти обов'язок надати іншій особі право користування ними. Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном зберігає чинність у разі наступної зміни їх власника. Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном, одержане за заповідальним відказом, є таким, що не відчужується, не передається та не переходить до спадкоємців відказоодержувача. Відповідно до ч. 3\~ст. 1235 ЦК України\~заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюються на час відкриття спадщини. 18.09.2012 [PERSON] уклала заповіт, відповідно до змісту якого, належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] заповідала [PERSON], та зобов'язала її надати право довічного користування цією квартирою [PERSON]. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] 18.09.2012 за реєстром № 2942 (а.с.17). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.09.2017, наданої державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори, вбачається, що вищезазначений заповіт знаходиться в чинному стані (не змінювався та не відмінювався)( (а.с.90-91, том 2) 18.09.2012 [PERSON] уклала заповіт, відповідно до змісту якого, грошові вклади з належними відсотками, індексаціями та компенсаціями, які зберігаються у ТВБВ №10004/0149 філії - Краснолиманського відділення № 2870/05 ВАТ "Державний Ощадний банк України") на рахунку № 91551/5506, 91551/5738, 91551/6258, заповідала [PERSON]. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] 18.09.2012 за реєстром № 2943 (а.с.17). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.10.2018, наданої державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори, вбачається, що вищезазначений заповіт знаходиться в чинному стані (не змінювався та не відмінювався)( (а.с.90-91, том 2). Державний нотаріус Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що 18.09.2012 нею були посвідчені заповіти за реєстровими № 2942 та №2943 від імені [PERSON] У звязку із тим, що предметом заповіту за реєстровим № 2942 є квартира, належна на праві приватної власності, розташованої в м. Лиман(колишня назва [PERSON]) Донецької області, по вул. К.Гасієва(колишня назваЧапаєва), буд.4 кв.21, яку заповідано [PERSON], та зобов'язано її надати право довічного користування цією квартирою [PERSON], тобто заповіт посвідчено сервітутом права третьої особи на проживання, а тому був складений додатковий заповіт за реєстровим № 2943. Заповіти було посвідчено одночасно. Другий заповіт не скасовує перший, а лише детально його конкретизує. Заповіти дійсні. Крім того, підтвердила що при складанні заповіту, встановлюється психічний стан особи, яка робить особисте розпорядження, перед підписанням заповіту заповідач ознайомлюється з його змістом, прочитує вголос, нотаріусом розяснюється зміст статей 1222, 1233-1236, 1241,1245,1247-1248,1254,1257,1307 ЦК України. Заповіт складається та підписується у двох примірниках, один із яких призначений та залишається в спадковій справі, а інший, викладений на спеціальному бланку, видається заповідачу. Зацікавлені особи під час складання та посвідчення заповіту, не можуть бути присутніми. Частиною 3\~ст. 1254 ЦК України\~визначено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Скасування заповіту може бути зроблено заявою ("пряме" скасування) або складенням нового заповіту зі зміною заповідальних розпоряджень щодо кола спадкоємців та (або) розподілу спадкового майна ("непряме" скасування). Якщо заповідач складає новий заповіт, який не змінює повністю усі умови попереднього заповіту, попередній заповіт буде вважатися дійсним у тій частині, в якій він не суперечить новому заповіту. При цьому, якщо у новому заповіті немає розпоряджень, які суперечать попередньому заповіту, а він лише доповнює останній, попередній заповіт вважатиметься повністю чинним. Враховуючи, що заповіти складені [PERSON] не суперечать один одному (в кожному з них конкретизовано різне майно), суд приходить до висновку що попередній заповіт вважається повністю чинним. [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з [PERSON], починаючи з 1997 року проживав її чоловік [PERSON]К.(а.с.44, 45,том1). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі- продажу від 14.08.2012, посвідченого Краснолиманської державної нотаріальної конторою в реєстрі за № 2502, [PERSON] на праві власності належить однокімнатна квартира, розташована за адресою вул. Ів. Лейко буд.10 А [ADDRESS](а.с.74 том2). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ За\~статтею 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу,є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно\~ст.70 ч.1 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Отже, частки [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру є рівними, відповідно до вимог законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 18.02.2016 [PERSON] померла (а.с.8, том1). Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 07.03.1995 за реєстровим № 1-392, зареєстрованого 10.03.1995 в Слов'янському інвентарбюро під № 709 та свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.03.1994 приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці, зареєстрованого в Слов'янському БТІ 29.03.1994 за реєстровим № 709(а.с.19,20,97, том2); 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: вул. Ів. Лейко буд.10 А [ADDRESS], яка належало спадкодавцю на підставі ст. 60 СК України; речі домашньої обстановки та вжитку; грошові вклади з належними відсотками, індексаціями та компенсаціями, які зберігаються у ТВБВ №10004/0149 філії - Краснолиманського відділення № 2870/05 ВАТ "Державний Ощадний банк України") на рахунку № 91551/5506, 91551/5738, 91551/6258(а.с.10, том 3). Про наявність іншого майна у спадкодавця відомості відсутні і в судовому засіданні доказів наявності такого майна сторонами надано не було. В своїх запереченнях відповідач та його представники зазначили, що складені акти від 06.04.2016 про перелік спадкового рухомого майна, викликають сумнів в їх достовірності й допустимості, оскільки на їх думку вони були складені саме позивачкою та сторонніми особами при огляді вказаного майна, здійсненому при протиправному проникненні до житла відповідача. Однак, дані заперечення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовані матеріалами справи, а саме висновком про результат розгляду заяви [PERSON], складеного ст. інспектором ГШР [PERSON], затвердженого 21.04.2016 начальником Лиманського ВП Словянського ВП ГУНП України в Донецькій області [PERSON], відповідно до якого відсутні ознаки будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України(а.с.234-235, том1), та показами, наданими в судовому засіданні під присягою свідками [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що були присутніми в спірній квартирі в якості свідків при складанні акту від 06.04.2016, перелік майна, який вказаний в акті відповідає дійсності, а також те, що [PERSON] сам відчинив двері у квартиру хоча і був у сварці з [PERSON] Таким чином, речі домашньої обстановки та вжитку, які знаходяться в квартирі [ADDRESS], обґрунтовано входять до складу спадщини [PERSON], за винятком ювелірних виробів, які були заялені представникм позивача до загальної суми речей домашньої обстановки та вжитку, оскільки обставина належності цих виробів до ювелірних спростована поясненнями свідків в судовому засіданні, які підтвердили лише наявність виробів з металу жовтого кольору, та висновком судової товарознавчої експертизи № 2628 від 24.01.2018, відповідно до якого ювелірні вироби: обручки, сережки, ланцюжок з хрестиком, перстень з янтарем - до огляду не надані, вартість не визначалась внаслідок неможливості ідентифікації(а.с.139-149, том 2). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 310/1009 від 20.06.2017, середньозважене значення вартості квартири № 21 , розташованої в буд. № 4 по вул. К. Гасієва, в м. Лиман складає 259653,00 грн.; середньозважене значення вартості квартири [ADDRESS], складає 91044,00 грн.(а.с.28-34том 2). Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2628 від 24.01.2018, загальна ринкова вартість з урахуванням відсотку зносу рухомого майна, яке знаходиться в кв.21, буд.4, по вул. К.Гасієва, в м. Лиман Донецької області становить 16\~667,98 грн.(а.с.139-149, том 2). Відповідно до повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України» від 20.09.2018, залишки грошових коштів на рахунках(вкладах), відкритих на імя [PERSON], у філії Донецькому обласному упралінні АТ «Ощадбанк», становлять: № 5506-4639,95 грн., № 5738-5928,70 грн., № 6258-7062,70 грн. Таким чином, залишки грошових коштів всього складають 17631,35 грн.(а.с. 10 , том 3). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що\~загальна вартість майна, яке спадкується після смерті [PERSON] становить 339474,33 грн.(квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 259653,00 грн.; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: вул. Ів. Лейко буд.10 А [ADDRESS], вартістю 45522,00 грн., речі домашньої обстановки та вжитку16667,98 грн., грошових вкладів у сумі 17631,35грн.(а.с.97,148-149, том 2,а.с.10 том 3). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу [PERSON], № 304/01-2016 від 22.11.2016 вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 18.02.2016 заведена спадкова справа № 01/2016, на підставі заяви від 25.02.2016 про прийняття спадщини від чоловіка померлої [PERSON], та заяви про прийняття спадщини згідно заповітів спадкодавця від 01.04.2016 [PERSON]; [PERSON], має право на обовязкову частку згідно ст.1241 ЦК України. Інші спадкоємці відсутні (а.с.199-200,205, том 1). До першої черги на спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 18.02.2016, є її чоловік [PERSON] Інших спадкоємців першої черги в судовому засіданні встановлено не було і сторонами доказів про їх існування надано не було. За правилами ч.1\~ст. 1241 ЦК України, право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). На момент смерті спадкодавця [PERSON] її чоловік [PERSON] мав право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки був непрацездатним, так як досяг пенсійного віку, що стверджується матеріалами справи(а.с.46,том1). Згідно ч.2, 3\~ст.1241 ЦК України\~до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.\~ Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Як роз'яснено у п.19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини… Обов'язкова частка визначається шляхом визнання права спадкоємця на ідеальну частку спадщини чи виділення йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов'язкова частка виділяється, в першу чергу за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності- за рахунок заповіданої. При розрахунку обов'язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку\~обов'язкова частка у складі спадщини\~[PERSON] становить 1/2 частину, яка належала б [PERSON] у разі спадкування за законом, після її смерті від всього спадкового майна, а саме: 1\\2 частина спірної квартири, розташованої за адресою: вул. [PERSON](колишня назва Чапаєва), кв.21, буд.4, м. Лиман Донецької області у розмірі 129826,50 грн., 1\\4 частина квартири, розташованої по вул. І.Лейко, буд10А, кв.30, в м. Лиман Донецької області у розмірі 22761,00 грн., 1\\2 частина рухомого майна 8333,99 грн., 1\\2 частинна грошових вкладів 8815,68 грн., що в грошовому еквіваленті\~всього становить 169737,17 грн.\~ Залишок обовязкової частки відповідача 107547,19 грн.(169737,17 грн.-62189,98 грн.)не покривається майном, не охопленим заповітом 62189,98 грн.(1\\2 частина квартири [ADDRESS] у сумі 45522,00 грн. + рухоме майно 16667,98 грн.), а тому він має право на її визнання за рахунок часток спірної квартири та грошових вкладів. Таким чином, сума залишку обов'язкової частки відповідача [PERSON] складає 98731,51грн.(107547,19-8815,68(1/2 грошових вкладів)), що в процентному відношенні становить 38 % спірної квартири, що є 19/50 її часток. На підставі вище зазначеного, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме визнання за позивачем права власності на спадкове майно на 31/50 частку квартири, розташованої за адресою: вул. [PERSON](колишня назва Чапаєва), буд. 4, кв.21, м. Лиман, Донецької області. Оскільки обов'язковий спадкоємець може бути обтяжений виконанням певних обов'язків зі складу спадщини - заповідальний відказ, покладання, сервітут тощо - лише в межах тієї частки спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку (ч. 3 ст. 1241 ЦК), а тому враховуючи зобовязання [PERSON] за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] 18.09.2012 за реєстром № 2942, про надання права довічного користування спірною квартирою [PERSON], в цій частині заповідального розпорядження його право не припиняється. Згідно п. п.1 п.1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 704,80 грн. Пунктом 9 частиною 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи, що підтверджується наданою позивачем копією довідки до акта огляду МСЕК від 03.11.2014 (а.с. 13, том1). Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позов задоволено частково, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1609,86грн. (2596,53/100х62%), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial