Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за ним права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, 20 січня 2014 року між ним та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Добробут плюс" від імені якого діяв [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. При укладенні договору сторони досягли згоди, що у подальшому вони посвідчать даний договір у нотаріуса. Відповідач у подальшому ухилився від посвідчення договору. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на майно. 10 листопада 2021 року [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву, де просив уточнити технічні характеристики сільськогосподарської техніки, яка є предметом спору в даній справі. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги та уточнені вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, відзив на позов не надали. [PERSON] надав заяву, де просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно дост. 223 ЦПК Українита ухвалює заочне рішення, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2014 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу майна: - нежитлові будівлі розташовані за адресою: [ADDRESS] , що складаются з нежитлової будівлі літ. "А-1", гаража-майстерні літ. "Б-1", складу літ. "В"; - нежитлові будівлі розташовані за адресою: [ADDRESS] , що складаются з нежитлової будівлі літ. "А-1", ганку літ. "а" гаражних боксів літ. "Б-1" сарая літ. "В". -трактор Т-150К 1985 року випуску, № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; -трактор Т-150К 1982 року випуску № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; -трактор Т-156 1992 року випуску № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; -автомобіль КАМАЗ бортовий 1990 року випуску № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; -автомобіль КАМАЗ самоскид 1991 року випуску № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; -трактор МТЗ-80 1988 року випуску № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; -трактор МТЗ-80 1980 року випуску № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; -автомобіль ГАЗ-53 самоскид 1986 року випуску № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] ; -автомобіль ГАЗ-52 бензовоз 1990 року випуску № шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] .(а.с.7). Відповідно до акту приймання-передачі майна за договром купівлі-продажу від 20 січня 2014 року [PERSON] прийняв у власність майно відповідно до договору купівлі-продажу від 20 січня 2014 року від продавця Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добробут плюс" від імені якого діяв [PERSON] .(а.с.8). Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Згідно з ч. 1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4ст.203ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності зіст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-1288цс17 від 06 вересня 2017 року, згідно якої суди дійшли неправильного висновку про те, що норма ч. 2ст.220 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин у зв`язку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однією з умов застосування ч. 2ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13постанови пленумуВерховного СудуУкраїни №9від 06листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. ВСУ в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу майна. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд констатує, що позивач письмовими доказами по справі довів правомірність та обґрунтованість позовних вимог. А отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved