Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, в котрому зазначено, що з 10 грудня 2008 року вона та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство та постійно проживали [ADDRESS]. 12 липня 2016 року шлюб між нею та [PERSON] було зареєстровано у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного, про що було вчинено актовий запис за №61. [INFO] року [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є вона - його дружина та діти померлого - відповідачі по даній справі. В передбачений законодавством термін вона та відповідачі по справі звернулися до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини. Однак, вважає, що оскільки в період з 10 грудня 2008 року по 12 липня 2016 року вона та [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу, однак всі побутові (та інші) питання вирішували спільно, мали обов'язки, які притаманні подружжю, крім того нажили певне майно, від факту її проживання з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу залежить виникнення у неї права власності на частину спільного придбаного майна за період з 10 грудня 2008 по 12 липня 2016 року, яке є їх спільною сумісною власністю. [PERSON] перебував у іншому зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Шлюб між ними було розірвано 27 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 30. Відповідно до вищевказаного пленуму юридичне значення може мати лише встановлення факту перебування у фактичних шлюбних стосунках між нею та [PERSON] виключно після розірвання ним попереднього шлюбу, а саме у період із 28 листопада 2013 по 12 липня 2016 року. Просила встановити факт її спільного проживання з [PERSON], який помер [INFO] року, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 28 листопада 2013 року по 12 липня 2016 року. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] позов не визнав та надав заперечення, котрі обгрунтував наступним. Посилання позивачки на те, що вона з 10 грудня 2008 року фактично перебувала у шлюбних відносинах з батьком відповідачів -[PERSON], була з ним пов'язана спільним побутом, вела спільне господарство та постійно проживала [ADDRESS], повністю не відповідає дійсності та є вимислом позивачки, для досягнення нею матеріальної вигоди як спадкоємця. За адресою [ADDRESS] зареєстровані до даного часу [PERSON], [PERSON] та матір відповідачів [PERSON] До 2016 року включно вони проживали за вищевказаною адресою, де знаходиться їх особисте майно, речі. 25 грудня 2010 року рішенням Яготинського районного суду Київської області шлюб між їх батьком [PERSON] та [PERSON] було розірвано, але батьки продовжували підтримувати шлюбні відносини, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. 27 листопада 2013 року їх шлюб дійсно розпався, та батько став проживати однією сім"єю із [PERSON] в будинку по [ADDRESS], який придбав для співмешканки. Просили у позові відмовити. Відповідачка [PERSON] позов визнала, та будучи допитаною у залі судового засідання як свідок, показала, що після того, як її батько [PERSON] почав проживати однією сім"єю із [PERSON], то приблизно із 2012 року вона почала спілкуватися з батьком та його співмешканкою [PERSON] та приходила до них у гості. Зі слів батька вона дізналася, що вони проживали разом вже близько 5 років. Її брати [PERSON] та [PERSON] були проти її спілкування з батьком та його дружиною [PERSON], їм не подобалось, що батько залишив їх матір. Оскільки [PERSON] постійно ображав [PERSON], то батько добудував будинок, веранду. У [PERSON] та батька був спільний бюджет. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він був другом померлого [PERSON] із 1980 року, а з позивачкою познайомився у 2009 році. Він часто приходив до них у гості, [PERSON] та [PERSON] жили однією сім"єю, мали спільний бюджет, разом купувати одяг, меблі, та інші речі. Остання турбувалася про нього, забезпечувала лікування та догляд за [PERSON], оскільки той був хворим на цукровий діабет. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім'ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов'язкової ознаки сім'ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї. Відповідно до Хартії прав сім'ї, сім'я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім'ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв'язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім'єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Згідно з п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку. Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України (ч.2 ст. 74 СК України). Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України регулюється право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. З аналізу цієї статті випливає, що майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Позивачка з 28 листопада 2013 р. по 12 липня 2016 р. перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Вони проживали однією сім"єю, як чоловік та дружина, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. 12 липня 2016 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, про що було вчинено актовий запис за № 61, (свідоцтво про шлюб, а.с.12). Дійшовши такого висновку, суд приймає до уваги, що у письмових запереченнях відповідачі також визнали той факт, що з листопада 2013 року їх батько дійсно проживав однієї сім"єю із [PERSON] Доводи відповідачів в тій частині, що свідки [PERSON], [PERSON] надавали неправдиві свідчення у зв"язку з тим, що [PERSON] уклала з ними про це усну домовленість, грунтуються лише на припущеннях, нічим не підтверджуються, а тому не можуть бути прийняті до уваги судом.

Outcome: approved