Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав стосовно дітей: [PERSON], 2005 року народження, [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2009 року народження, [PERSON], 2011 року народження. В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що вона перебувала з 05.12.2003 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [PERSON] є батьком дітей. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх обов'язків по утриманню дітей, позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Але рішення суду відповідач не виконує. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей: не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для їх розвитку, взагалі не виявляє інтересу до дітей, їх навколишнього світу, не спілкується з ними, тобто свідомо нехтує своїми обов'язками. Увесь цей час вона виховує дітей самостійно, створює належні умови виховання, утримує, купує одяг, взуття, забезпечує дітей всім необхідним. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник органу опіки та піклування Світловодського міськвиконкому Литвиненко О.Ю. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. До заяви доданий висновок щодо позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], 1982 року народження, відповідно до якого вбачається, що батьком малолітніх [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2005 року народження, [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2009 року нраодження, [PERSON], 2011 року народження є [PERSON]. У 2011 році батьки дітей розлучились та батько став проживати окремо від дітей. На даний час [PERSON] не сплачує аліменти, не цікавиться життям та вихованням чотирьох дітей. [PERSON], 1987 р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] та виховує чотирьох дітей. З серпня 2013 року старший син [PERSON], [INFO] почав проживати з батьком за адресою: [ADDRESS], який і до сьогодні займається вихованням, навчанням сина, створивши усі необхідні умови для проживання, відпочинку та розвитку дитини. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 11.12.2015 року [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], 2005 року народження, [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2009 року народження, [PERSON], 2011 року народження. Враховуючи інтереси малолітніх дітей орган опіки та піклування Світловодського міськвиконкому не заперечує проти позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON], 2005 року народження, [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2009 року народження, [PERSON], 2011 року народження. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх: [PERSON], [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.02.2004 року (а.с. 3), [PERSON], [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.05.2005 року (а.с. 4), [PERSON], [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03.01.2007 року (а.с. 5), [PERSON], [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.05.2009 року (а.с. 6), [PERSON], [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.02.2011 року (а.с. 7). Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України). З позбавленням батьківських прав припиняються не тільки права, але і обов'язки батьків щодо виховання дитини. Проте за батьками зберігається обов'язок щодо утримання дитини. Судом встановлено, що на даний час діти проживають разом із своєї матір'ю [PERSON], [INFO] за місцем її проживання, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Після укладення шлюбу з [PERSON] [PERSON] присвоїла прізвище чоловіка "[PERSON]" (а.с. 13). Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей (а.с. 10). З серпня 2013 року старший син [PERSON], [INFO] почав проживати з батьком за адресою: [ADDRESS], який і до сьогодні займається вихованням, навчанням сина, створивши усі необхідні умови для проживання, відпочинку та розвитку дитини. Крім того, судом враховано визнання позову відповідачем, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Пленум ВСУ в п.11 Постанови № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Крім того, як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням положень ст. 61 ЦПК України дані обставини є визнаними сторонами і доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2005 року народження, [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2009 року народження, [PERSON], 2011 року народження підлягає задоволенню. Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. (а.с. 1). Приймаючи до уваги, що позивач сплатила судові витрати, заява задоволена, а тому суд присуджує відповідачеві сплатити понесені витрати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved