Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 05.04.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до фермерського господарства «Надія-С» про визнання договору оренди землі недійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,1882 га, кадастровий номер 3521487000:02:000:0517, яка знаходиться на території Свірнівської сільської ради Голованіського району Кіровоградської області. У 2007 році у зв`язку з скрутним матеріальним становищем позивач звернувся до [PERSON] , керівника ФГ «Надія-С», з проханням позичити йому гроші. З даним проханням позивач звертався до [PERSON] декілька разів. В рахунок гарантії повернення боргу [PERSON] витребував у [PERSON] надати йому оригінали державних актів на земельну ділянку, яка була у власності позивача. [PERSON] передав [PERSON] належний йому державний акт, який останній мав повернути у 2013 році. В 2013 році [PERSON] звернувся до [PERSON] , щоб останній повернув йому державний акт, однак отримав відмову. 09.12.2015 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право власності на вищезазначену земельну ділянку. З метою укладання договору оренди землі [PERSON] звернувся до одного із фермерських господарств. Після досягнення домовленості по всіх пунктах договору та оформивши його в письмовому виді, [PERSON] звернувся в реєстраційну службу для реєстрації договору та зареєстрував його. Однак згодом [PERSON] зателефонував керівник ФГ та повідомив, що на його ділянці урожай зібрало ФГ «Надія-С». [PERSON] звернувся до відділу Держгеокадастру Голованівського району та 21.07.2015 року отримав відповідь, що між ним та ФГ «Надія-С» 08.01.2009 року укладено договір оренди землі, який зареєстрований в реєстрі 25.08.2009 року строком на 10 років. Представник позивача зазначає, що отримавши примірник договору [PERSON] звернув увагу на те, що підпис в графі орендодавець відсутній, а реквізити зазначені в договорі йому не належать. Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ФГ «Надія-С», який зареєстрований 25.08.2009 року; стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою суду від 10.04.2018 позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). 18.04.2018 позивач усунув недоліки позовної заяви. Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 23 квітня 2018 року, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 21.05.2018 представником відповідача [PERSON] до суду було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів у зв`язку з безпідставністю їх набуття, яку ухвалою суду від 22.05.2018 залишено без руху, а 25.07.2018 - повернуто [PERSON] , з тих підстав, що позови між ФГ «Надія-С» та [PERSON] і [PERSON] не пов`язані між собою і спільний їх розгляд є недоцільним, оскільки вони виникають з різних правовідносин, а задоволення зустрічного позову про стягнення безпідставно набутих коштів не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову про визнання недійсним договору оренди землі. 15.06.2018 ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. 21.08.2018 та 18.10.2018 представником відповідача [PERSON] до суду подано заяви про застосування позовної давності до позовних вимог (а.с. 110, 162-167). 21.08.2018 представником відповідача [PERSON] до суду подано клопотання про допит позивача та представника відповідача [PERSON] в якості свідків, яке ухвалою суду не виходячи до нарадчої кімнати 18.10.2018 задоволено частково в частині допиту в якості свідка [PERSON] - голову ФГ "Надія-С". 04.09.2018 за клопотанням представника позивача [PERSON] судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у відділі Держгеокадастру у Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області витребувано технічну справу та примірник договору оренди землі, укладений 08 січня 2009 року між ФГ «Надія-С» та [PERSON] та зареєстрованого 25.08.2009 у Голованівському відділі КРФ ДП "Центр ДЗК" в книзі №4 за №04:09:368100048, щодо земельної ділянки за кадастровим номером 3521487000:02:000:0517, яка розташована на території Свірнівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. На виконання ухвали до суду 11.09.2018 надійшла відповідь про неможливість надати витребувані докази, у зв`язку з відсутністю таких. 04.09.2018 представником відповідача [PERSON] до суду подано клопотання про огляд оригіналів доказів, яке ухвалою суду не виходячи до нарадчої кімнати 18.10.2018 задоволено та зобов`язано позивача та його представника надати суду для огляду при дослідженні матеріалів справи оригінали доказів, копії яких подано до суду. 15 березня 2019 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Позивач подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутність та відсутність його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представники відповідача Сирота [PERSON] та Сирота [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Від представника відповідача [PERSON] . 05.04.2019 року надійшла заява про порушення чинного законодавства, пов`язаного з подвійною реєстрацією спірного договору та клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання правочину недійсним. Згідно положень ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, а відповідно до ч.1\~ст. 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Пунктом другим частини першої ст. 3\~ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України,\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачу на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІV-КР №001956, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,19 га., кадастровий номер 3521487000:02:000:0517, яка знаходиться на території Свірнівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 13). Даний факт визнаний в судовому засіданні відповідачем. Як вбачається з довідки відділу Держгеокадастру у Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за №550/109-18 від 31.08.2018, згідно відомостей розділу 4АА 005819 Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Голованівського району Кіровоградської області, наявний запис про державну реєстрацію договору оренди землі за порядковим номером 234 про реєстрацію договору оренди між сторонами на земельну ділянку площею 4,19 га., яка згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП "Україна" Свірнівської сільської ради, розташована за №517. Договір зареєстровано 25.08.2009 за №04:09:368:00048 терміном на 10 років (а.с. 133). Згідно наданої представником відповідача копії договору оренди землі, укладеного 08.01.2009 між сторонами, який зареєстрований 25.08.2009 у Голованівському відділі КРФ ДП "Центр ДЗК", про що в книзі №4 здійснено запис за №04:09:368:00048, позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку площею 4,19 га., розташовану на території Свірнівської сільської ради, яка належить йому на підставі Державного акту серії ІV-КР №001956, строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі не менше 3% вартості земельної ділянки (а.с. 136-138). Відповідно до копії договору оренди землі, укладеного 10.03.2017 між позивачем та Фермерським господарством "Павліна", позивач передав в оренду господарству земельну ділянку площею 4,19 га. строком на 15 років зі сплатою орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 93-95). Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №84781115 від 11.04.2017, вищезазначений договір оренди землі, укладений 10.03.2017 між позивачем та ФГ "Павліна", зареєстрований державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Топольник Оксаною Михайлівною 06.04.2017 за номером 19920096 (а.с. 97). Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,\~зокрема із правочинів. Згідно із частиною першою статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Відповідно до частин 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). У п. 7 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №9\~від 6\~листопада 2009\~року «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» зазначено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. За нормами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Підстави та порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами встановлено ЗК України. Частиною першою ст. 93 ЗК України, як один з видів права на землю, визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV (далі - Закон №1952-ІV), частиною третьою ст. 10 якого, встановлено, повноваження державного реєстратора, який серед іншого: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; - перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; - відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; - виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); - формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; - формує реєстраційні справи у паперовій формі. Частиною п`ятою ст. 12 Закону №1952-ІV визначено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (ч. 1 ст. 37 Закону №1952-ІV). Разом з тим, на час укладення спірного договору від 08.01.2009, діяла постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №2073 Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, згідно п. 4 якого, забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів, серед яких районні відділи земельних ресурсів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 2 ст. 78, ст. 79 ЦПК України). Згідно вимог статті 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач як на підставу позову посилався на те, що він не підписував спірний договір оренди землі, і в такому договорі підпис від його імені відсутній, однак з такими аргументами позивача суд не погоджується, що спростовується наданою представником відповідача копією спірного договору, з якої вбачається наявність підпису позивача, договір зареєстровано у Голованівському відділі КРФ. Також позивачем не змінено підстави позову про визнання недійсним спірного договору з тих підстав, що договір підписано не ним, а іншою особою, не заявлено клопотань про витребування примірнику спірного договору у відповідача та про призначення судової почеркознавчої експертизи на підставі цього примірника спірного договору, копію якого було подано представником відповідача. Крім того, надане представником відповідача та досліджене в судовому засіданні звернення позивача до відповідача від 29.01.2016 про проведення розрахунку за оренду землі та про попередження не здійснювати обробіток землі (а.с. 112), також підтверджують факт укладення договору оренди землі та спростовують твердження позивача про відсутність договірних правовідносин. Разом з тим, досліджений доказ, який наданий представником відповідача про звернення певної особи до [PERSON] від 14.07.2016 (а.с. 111), судом визнається неналежним, оскільки не містять інформацію щодо предмета спору, так як неможливо встановити яка особа звертається і кому адресоване звернення. Також досліджені докази, які надані представником відповідача, а саме розписки від [PERSON] (а.с. 113-114), судом визнаються неналежними, оскільки не містять інформацію щодо предмета спору, так як не містять інформацію щодо укладеного спірного договору, а лише містять інформацію про отримання певних коштів. Наданий представником відповідача доказ, а саме розписка від [PERSON] (а.с. 115), судом визнається неналежним, оскільки не містить інформацію щодо предмета спору, так як зазначена особа не має жодного відношення до спірного договору. Позивачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження своїх вимог, і навпаки, доводи позивача про те, що ним не укладався спірний договір, спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Відповідно, правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі від 08.01.2009, укладеного між сторонами та зареєстрованого 25.08.2009, суд не вбачає. З наведених підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Вимоги представника відповідача про застосування позовної давності є обґрунтованими, оскільки з урахуванням встановлених судом обставин та не доведенням позивачем того, що спірний договір він не підписував, суд приходить до висновку, що строк позовної давності почався від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто з дня підписання спірного договору, а саме 08.01.2009. Разом з тим, доводи представника відповідача про закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору є безпідставними, оскільки предметом спору в даній справі є визнання недійсним правочину, в разі задоволення якого, можуть бути застосовані наслідки недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК України . При цьому ст. 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За таких обставин, суд розглядає спір по суті та не вбачає підстав для закриття провадження за відсутності предмету спору, при цьому враховую висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20.03.2019 по справі №587/2110/16-ц. Доводи представника відповідача про порушення вимог законодавства державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Топольник Оксаною Михайлівною при реєстрації договору оренди землі, укладеного 10.03.2017 між позивачем та Фермерським господарством "Павліна", є безпідставними, оскільки спірний договір реєструвався у районному відділі земельних ресурсів, а тому підстав для постановлення судом окремої ухвали згідно ст. 262 ЦПК України суд не знаходить. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору при зверненні до суду в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 16.03.2018 (а.с. 1) та зі сплати судового збору при зверненні до суду з клопотанням про забезпечення доказів в сумі 352 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією від 22.08.2018 (а.с. 118), покладаються на позивача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed