Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 109754,84 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.05.2007 року [PERSON] отримала кредит у сумі 1300 грн., шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов`язалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с.25). Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте надала суду відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки зміст заяви позичальника та вказаній у ній умови спростовують, що відповідач отримала кредит у сумі 1300 грн., шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості, а також відсутні будь-які умови щодо відповідальності у вигляді неустойки (штрафу та пені) за порушення зобов`язання. Відсутні належні докази, що свідчать про укладення кредитного договору на певних умовах, які вказані позивачем. Відповідачем подано суду заяву в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог через сплив строку позовної давності. Представник відповідача - адвокат Кричун Ю.В. у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, а також просив задовольнити заяву про застосування строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що 12.05.2007 року [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали договір у виді Заяви позичальника №KGXRRX07121252, згідно якого ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", надає Позичальнику строковий кредит у сумі 952,80 грн. на строк 10 місяців із 12.05.2007 року по 12.03.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 25,73 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 158,80 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначеної в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «5» по «10» число кожного місяця Позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 121,06 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Крім цього, заява містить вказівку, що [PERSON] ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» («Стандарт»), а також Тарифами банку, які разом із підписаною заявою складають кредитно-заставний договір (а.с.9-22). Розрахунок заборгованості проведений АТ КБ "ПРИВАТБАНК" станом на 31.08.2019 року свідчить, що загальна сума заборгованості 109754,84 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 1028,81 грн., за відсотками - 98642,42 грн., пеня та комісія - 4381 грн., а також штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф - 5202,61 грн. (процентна складова) (а.с.6-8). Викладені докази свідчать, що сторони мали договірні кредитні правовідносини в яких відповідачем не виконано належним чином умови договору, а тому виникла кредитна заборгованість. Відповідачем у ході судового розгляду подано суду заяву про застосування позовної давності. Відповідно статей 257, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У заяві позичальника №KGXRRX07121252 від 12.05.2007 року вказано, що кредит надано на строк 10 місяців з 12.05.2007 року по 12.03.2008 року включно. Будь-яких положень щодо збільшення строку позовної давності заява не містить. Розрахунок заборгованості наданий позивачем свідчить, що останній платіж з погашення заборгованості було здійснено 17.05.2016 року у сумі 120 грн., а після вказаної дати будь-які платежі відповідачем не проводились. За таких обставин, позивач довідався, міг довідатися про порушення свого права та про особу, яка його порушила, саме після вказаної дати, отже після вказаної дати підлягає обрахуванню загальний строк позовної давності тривалістю три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 28.10.2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Поважних причин пропущення строку позовної давності, які підтверджені будь-якими доказами, позивачем суду не наведено. Обставини зупинення та переривання перебігу строку позовної давності не встановлено. Відповідачем надано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки сплив строк позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, враховуючи рішення прийняте по суті, вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, що відповідає ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed