Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту необліковану та обліковану електричну енергію. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] (надалі Відповідачі) мешкаює за адресою: [ADDRESS], є абонентами ДФ ДП "Регіональні електричні мережі ". При перевірці дотримання вимог Закону України "Про електроенергетику", у відповідача виявлені порушення Правил користування електричною енергією для населення, які полягали у самовільному підключенні після відключення, про що були складені акти № 25447 від 22 квітня 2010 року, розмір збитків, заподіяних енергопостачальнику, складає 5136 грн. 57 коп., № 27499 від 02 липня 2011 року, розмір збитків, заподіяних енергопостачальнику, складає 1586 грн. 79 коп., № 30481 від 04 грудня 2012., розмір збитків, заподіяних енергопостачальнику, складає 6963 грн. 78 коп. Крім того відповідач не сплачує обліковану електричну енергію в зв'язку з чим у них утворилась заборгованість у розмірі 2163 грн. 42 коп. Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за необліковану електроенергію в розмірі 13687 грн. 14 коп., заборгованість за обліковану електричну енергію у розмірі 2163 грн. 42 коп., а також 243 грн. 60 коп. - витрати на сплату судового збору. Представник позивача за дорученням Лещенок Ю.М. у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справ у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути цивільну справу на підставі наданих до суду доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В заяві також зазначила, що позов визнала частково, просила суд застосувати строк позовної давнини відповідно до ст. 256 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає дану цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS], постачання електричної енергії до якої здійснює Державне підприємство "Регіональні електричні мережі". На вищевказану квартиру постачальником відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. (а.с.18). Позивач надає послуги з електропостачання згідно Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та "Правил користування електричною енергією для населення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (надалі Правил), що регулюють відносини між суб'єктом господарювання , предметом діяльності якого є надання послуг єлектропостачання , і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати такі послуги. В ході судового розгляду справи встановлено, що договір на використання електричної енергії не був укладений, але відповідач від послуг електропостачання не відмовилась та до теперішнього часу користується послугами електропостачання, внаслідок чого створилась заборгованість у сумі 2163 грн. 42 коп. Відповідно до ст.ст.13,14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги з електропостачання віднесено до комунальних. Стаття 11 ЦК України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов'язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту статті 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач отримує послуги по електропостачанню та не заперечує проти їх отримання, суд вважає що між сторонами фактично склались договірні відносини, які регулюються ст.ст. 633, 714 ЦК України. Отже саме відповідач є споживачами електричної енергії в розумінні ст. 1 Закону України "Про електроенергетику". Згідно зі ст. 526 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов. Відповідно до п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (надалі Правил) енергопостачальник має право перевіряти справність приладів обліку та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку, вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушенням, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Пунктами 48, 53 Правил передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, а також за пошкодження приладу обліку. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання (у випадках, передбачених пунктом 35 цих Правил), а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Судом встановлено, що 22 квітня 2010 року, 02 липня 2011 року та 04 грудня 2012 року представником позивача встановлено факт необлікового споживання споживачами електричної енергії, про що складені відповідні акти, які підписаний трьома контролерами. Отже вказані акти складені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому є дійсними. Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 04.07.2006 року за № 782/12656 (далі - Методика). Відповідно до п.2.1.Методики вказана Методика застосовується на підставі акта порушень, складеного з урахуванням вимог Правил. Як вбачається з розрахунків, наданих Державним підприємством "Регіональні електричні мережі", проведених на підставі актів № 25447 від 22 квітня 2010 року, розмір збитків, заподіяних енергопостачальнику, складає 5136 грн. 57 коп., № 27499 від 02 липня 2011року, розмір збитків, заподіяних енергопостачальнику, складає 1586 грн. 79 коп., № 30481 від 04 грудня 2012., розмір збитків, заподіяних енергопостачальнику, складає 6963 грн. 78 коп. Отже, зважаючи на порушення відповідач Правил, позивач вправі вимогати стягнення з відповідача заборгованості за не обліковану електричну енергію у розмірі 13687 гр. 14 коп. Разом з тим, у відповідності зі ст. 256, 257 ЦК загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.2, ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» звернулось до суду з позовом 27 березня 2014 р., то вимоги про стягнення заборгованості за спожиту не обліковану електроенергію за актом від 22 квітня 2010 року задоволенню не підлягають на підставі, спливу строків позовної давності відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України . Відповідачем було порушено Правила, та умови Договору на користування електроенергією, в зв'язку з чим з суд вважає за необхідне на користь позивача стягнути заборгованість за необліковану електричну енергію в розмірі 8550 грн. 60 коп. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за обліковану електроенергію, суд виходить з наступного. Згідно з абз. 5 п. 42 Правил споживачі зобов'язані своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію. Відповідно до розрахунку заборгованість перед позивачем за обліковану спожиту електроенергію станом на 03 лютого 2014 року складає 2163 грн. 42 коп. (а.с. 18) Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 256, 257, 267 ЦК України, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за період з 2010 р. до березня 2011 р. у сумі 385 грн. 33 коп., також не підлягають задоволенню в зв'язку з пропуском позовної давності. А тому з відповідач на користь позивача необхідно стягнути 1778 грн. 09 коп. заборгованість за період з квітня 2011 року до лютого 2014 р. за обліковану електричну енергію. Враховуючи вищезазначене, суд оцінюючи зібрані по справі докази, в результаті всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, приходить до висновку, що з відповідача на користь ДП "Регіональні електричні мережі" в особі ДФ ДП "Регіональні електричні мережі" необхідно стягнути заборгованість за необліковану елекричну енергію у розмірі 8550 грн. 60 коп., за обліковану електричну енергію в розмірі 1778 грн. 09 коп. Згідно зі ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial