Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.04.2016 року помер її син, [PERSON], який на день смерті проживав в [INFO] по вул. 30-річчя Перемоги, 6. За життя останній заповіту не склав. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7420685600:03:000:0247, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №410822 та 1/3 частина житлового будинку № 6 по вул. 30-річчя Перемоги в с. Піски Бобровицького району Чернігівської області. Дружина померлого, [PERSON] від обов`язкової частки у спадщині відмовилася і вона фактично прийняла спадщину після смерті сина. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус їй відмовив, у зв`язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів. Дані документи втрачені, про що зроблено оголошення в газеті «Наше життя» № 45 від 12 листопада 2016 року. Тому просить визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Позивачка в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 39 ). Відповідач, до суду також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 33) Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивачки суд приходить до наступного висновку, виходячи з слідуючого. Відповідно до ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що представник відповідача не був присутнім в судовому засіданні, що позбавило суд можливості розяснити йому наслідки визнання позову, крім того його визнання суперечить нормам чинного законодавства, тому суд відмовив у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжив судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимогичи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Судом встановлено, що 13.04.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ №276112 (а.с.5). На день смерті та постійно останній проживав в [INFO] по вул. 30-річчя Перемоги, 6, що підтверджується довідкою Пісківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області № 346 від 28.09.2016 року (а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями в с.Піски Бобровицького району Чернігівської області по вул. 30-річчя Перемоги, 6., земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7420685600:03:000:0247 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 410822 (а.с.11, 12). Як вбачається із довідки Бобровицької районної державної нотаріальної контори №37-08-16 від 11.01.2017 року, 03.10.2016 року було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] Із заявою про відмову від обов`язкової частки у спадщині звернулася [PERSON] непрацездатна за віком дружина спадкодавця. 23.11.2016 року до нотконтори звернулася [PERSON], позивачка в справі. Спадкоємиці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом шляхом винесення постанови (а.с.35). Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявницею не були надані документи, необхідні для оформлення спадщини, зокрема: не було надано документи, що підтверджують набуття права власності на майно спадкодавцем (свідоцтво про право власності на майно або його дублікат) (а.с.17). Оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку та оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок втрачені, про що зроблено оголошення в газеті «Наше життя» № 45 від 12 листопада 2016 року (а.с.15). В матеріалах справи міститься довідка відділу держгеокадастру у Бобровицькому районі № 02-10/450 від 24.10.2016 року, довідка виконавчого комітету Пісківської сільської ради №03-06/216 від 12.12.2016 року, в яких зазначено, що дублікати державних актів на право власності на земельну ділянку не видаються, а видача дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок неможлива (а.с.18, 27). Крім того, до позову додано копії довідок Бобровицького районного управління юстиції та КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо неможливості здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та видачі оригіналів свідоцтв про право власності на житлові будинки на померлих спадкодавців, датовані 27.05.2015 р. та 07.09.2015 р., тобто видані до дня смерті спадкодавця, одна з яких видана установою, діяльність якої на момент відкриття спадщини припинена, а тому вони не можуть бути враховані судом. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, зокрема главою 10 розділу ІІ. Так, підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на обєкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у звязку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подаються: 1) копія примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно; 2) оголошення про втрату документа у друкованих засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження або місцевої чи регіональної сфери розповсюдження за місцезнаходженням нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє імя виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав в інформаційних системах, державна реєстрація прав в яких здійснювалася до 1 січня 2013 р., або на паперових носіях інформації, ведення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації. Для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи (п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Вищезазначена позиція викладена в методичних рекомендаціях нотаріальної палати України від 19.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації права власності спадкодавця за заявою спадкоємця з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553. З матеріалів справи вбачається, що позивачка має: ксерокопії державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 10.01.2006 року за №010685500092; свідоцтва про право власності на житловий будинок №6 по вул. 30-річчя Перемоги в с.Піски, рішення про реєстрацію права власності на який прийнято 03.07.2007 року, що і підтверджує набуття спадкодавцем права власності на вищезазначене нерухоме майно. (а.с.11-13). Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб'єкта права власності - спадкодавця з обов'язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. При цьому, у випадку належної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно за життя, додаткової реєстрації права власності на підставі дубліката документа, що підтверджує набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно - не вимагається. На сьогоднішній день існує два види документів, видача дублікатів яких законодавством не передбачена: державний акт на право власності чи постійного користування земельною ділянкою та свідоцтво про право власності на нерухоме майно (крім свідоцтв, виданих органами приватизації). Перелік документів, що подаються для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлений в пункті 53 Порядку № 1127. \~У випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуто право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, втрачений і видача його дублікату не передбачена діючим законодавством, реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця у нотаріальному порядку можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми п.п. 53 та 66 Порядку № 1127. В такому випадку видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно буде вчинена на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Інформація з державного реєстру є підтвердженням права власності на померлого спадкоємця. З аналізу вищевикладених правових норм вбачається, що вирішення питання про отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину за законом можливе в позасудовому поряду. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013\~року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. В довідці Бобровицької районної державної нотаріальної контори №593/01-16 від 09.03.2017 року державний нотаріус зазначив, що видача постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій не перешкоджає повторному зверненню спадкоємця в нотаріальну контору для оформлення ним спадщини та не є підставою для зупинення оформлення спадщини. При наявності у спадкоємця всіх необхідних документів і сплаті відповідних платежів спадкоємцю буде видано свідоцтво про право на спадщину (а.с.47) Отже, у позивачки в справі відсутні перешкоди для повторного звернення до нотаріальної контори з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підтверджуючої набуття права власності на майно спадкодавцем та перешкоди для оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог

Outcome: dismissed