Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 5 лютого 2015 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області про скасування державного акту на право власності та зобов'язання внесення змін у рішення про надання земельної ділянки. З позову вбачається, що рішенням другої сесії двадцять другого скликання Устивицької сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 26 грудня 1994 року позивачу [PERSON] була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та розташована по вулиці Тельмана в с. Устивиця Великобагачанського району та земельна ділянка площею 0,60 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, що розташована біля тракторної бригади №1 КСП "НИВА". В наявності біля будинку була земельна ділянка розміром 0,23 га. В 1998 році позивач [PERSON] замовила технічну документацію по встановленню меж на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, після виготовлення якої позивачу був виданий державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], в якому було вказано, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Позивач [PERSON] вказує, що в подальшому з'ясувалося, що у вищевказаному рішенні Устивицької сільської ради Великобагачанського району від 26 грудня 1994 року була невірно вказана площа земельної ділянки 0,25 га замість 0,23 га, а в державному акті невірно вказано цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства. Крім цього, існують розбіжності у вищевказаному рішенні сільської ради від 26 грудня 1994 року та в архівному витязі з протоколу другої сесії двадцять другого скликання Устивицької сільської ради від 26 грудня 1994 року щодо площі земельної ділянки, переданої у приватну власність [PERSON], де вказані різні площі 0,23 га та 0,25 га відповідно. Посилаючись на вищевикладені обставини та те, що в даний час відсутній кадастровий номер земельної ділянки, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а також на те, в державному акті невірно вказано цільове призначення земельної ділянки, позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким скасувати державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 24 липня 1998 року, виданий на ім'я [PERSON], та зобов'язати Устивицьку сільську раду Великобагачанського району Полтавської області внести зміни до рішення другої сесії двадцять другого скликання Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 26 грудня 1994 року щодо площі земельної ділянки, що передана позивачу у приватну власність. Ухвалою суду від 10 лютого 2015 року було відкрито провадження по справі. Попереднє судове засідання по справі проведено 20 лютого 2015 року. В судове засідання 6 квітня 2015 року сторони по справі не з'явилися, до суду надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність. В судовому засіданні 9 квітня 2015 року представник позивача [PERSON] подала заяву про відмову від позову в частині зобов'язання внесення змін в рішення Устивицької сільської ради від 26 грудня 1994 року, а позовні вимоги щодо визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку підтримала та просила суд їх задовольнити. Ухвалою суду від 9 квітня 2015 року було прийнято відмову представника позивача [PERSON] [PERSON] від позову в частині зобов'язання внесення змін у рішення Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 26 грудня 1994 року про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] та закрито провадження по справі в цій частині позову. Представник відповідача сільський голова Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Гречко М.І. в судовому засіданні позов [PERSON] щодо визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку визнав в повному обсязі. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області Андріященко С.Д. в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову [PERSON] щодо визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] (представник позивача [PERSON]) до Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням другої сесії двадцять другого скликання виконавчого комітету Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 26 грудня 1994 року було передано [PERSON] безкоштовно в приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,23 га, призначену для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства (а.с.9). Право приватної власності [PERSON] на дану земельну ділянку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 45. В акті вказано, що земельну ділянку площею 0,23 га передано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства (а.с.7). [PERSON], яка була головою колишнього колгоспного двору, на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Устивицької сільської Ради народних депутатів 21 лютого 1989 року, належить в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с.8). З архівного витягу з протоколу другої сесії двадцять другого скликання Устивицької сільської Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 26 грудня 1994 року вбачається, що було вирішено передати гр. [PERSON] безкоштовно у приватну власність 0,25 га землі для обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] і 0,60 га біля тракторної бригади №1 КСП "Нива" (цільове призначення не зазначено), а.с.10. Частиною 1 ст.153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 393 ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів. Так, абз.2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 ( з наступними змінами) "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що виходячи з положень статей 8,124 Конституції України, ст.ст. 26,30,87-90,97,100,102,118,123,128,143-146,149,151,153-158,161,210,212 ЗК України, глав 27,33-34 ЦК України, ст.15 ЦПК України, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Тобто, у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Правові висновки про це містяться у постанові Верховного Суду України від 22.05.2013 року (справа №6-33цс13), де зазначено, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Така правова позиція Верховного Суду України згідно положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в державному акті у розділі призначення земельної ділянки площею 0,23 га, помилково вказано цільове призначення земельної ділянки, а отже є підстави для визнання зазначеного державного акта недійсним. Крім цього, 2 квітня 2015 року Устивицькою сільською радою Великобагачанського району Полтавської області були добровільно внесені зміни в рішення Устивицької сільської ради від 26 грудня 1994 року щодо передання гр. [PERSON] у власність земельної ділянки, на підставі якого був виданий спірний державний акт. Пункт 2 цього рішення викладено в наступній редакції: "передати гр. [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,23 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та 0,60 га для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS]". Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України "у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову ." При таких обставинах коли визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] щодо визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 24 липня 1998 року на підставі рішення другої сесії двадцять другого скликання Устивицької сільської Ради народних депутатів від 26 грудня 1994 року на ім'я [PERSON].

Outcome: approved