Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення боргу в розмірі 9965 грн. 29 коп. за кредитним договором б/н від 11.12.2005. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 11.12.2005 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], позичальнику було надано кредит в розмірі 7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Однак, позичальником умови договору щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків в повній мірі виконано не було, 14.03.2015 [PERSON] померла. Зазначив, що для виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 20.02.2016 ним було подано претензію кредитора у Верховинську районну державну нотаріальну контору, на яку отримано відповідь нотаріальної контори про те, що спадкоємці [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не зверталися, а спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Однак вважає, що спадкоємцем [PERSON] являється відповідач [PERSON], оскільки ним встановлено із паспортних даних, що відповідач проживав за однією адресою із позичальником. Крім цього позивач переконаний, що відповідача слід вважати таким, який належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки протягом встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини ним не подано заяви про відмову від прийняття спадщини. При цьому зазначив, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки на їхню письмову претензію від 15.07.2018 року відповідач жодним чином не відреагував, відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України шляхом сплати одноразового платежу вимоги кредитора спадкодавця не погасив, тому просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник позивача\~АТ КБ\~"ПриватБанк"\~в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. А тому, суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання. Подав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити, у зв'язку з його безпідставністю, а також просить справу розглянути без його участі. А тому, суд вважає за можливе розглянути цивільну справу за відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового \~ \~ \~ \~про цесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до укладеного 11.12.2005 між позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору № б/н остання отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] дала свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом на заяві (а.с.13). \~ \~ \~ \~[PERSON] померла 14.03.2015, копія актового запису про смерть №28 від 16.03.2015 (а.с. 23). Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 11.12.2005 (а.с.5), станом на 10.04.2018 за боржником [PERSON] числиться заборгованість в розмірі 9965 грн. 29 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2579 грн 96 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 7385 грн. 33 коп. 28.04.2018 позивачем подано у Верховинську районну державну нотаріальну контору претензію кредитора (а.с.30) відповідно до якої [PERSON] просив повідомити, чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] надати інформацію щодо числа її спадкоємців, та включити кредиторські вимоги Приватбанку на суму 9965 грн. 29 коп. в обєм спадкової маси. Листом від 04.06.2018 (а.с. 31) Верховинська районна державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що спадкоємці після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття не зверталися, спадкова справа не заводилася. В подальшому листом-претензією від 26.06.2018 року (а.с.32) АТ КБ «Приватбанк» надіслано письмову вимогу відповідачу [PERSON] про погашення кредитної заборгованості в сумі 9965 грн. 29 коп., як спадкоємцем після смерті [PERSON] Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення зазначеної суми заборгованості із [PERSON], як спадкоємця після смерті [PERSON], який на переконання позивача належним чином прийняв спадщину, до складу якої окрім майна ввійшли і борги спадкодавця, однак в добровільному порядку погасити заборгованість відмовляється. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте в силу зазначених положень закону позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а здобутими в судовому засіданні доказами спростовано доводи позивача виходячи з наступного. Дійсно, відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В той же час, відповідно до статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після нього спадщину, а також що заявлений розмір позовних вимог в межах вартості майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Із відповіді Верховинської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ "ПриватБанк". Станом на дату відповіді ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався. В той же час, у своїй позовній заяві позивач зазначає про факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті боржника внаслідок спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Дійсно, судом встановлено, що відповідач являвся сином [PERSON] та проживав із нею на час її смерті, і вказані обставини не заперечуються самим відповідачем у наданому відзиві на позов. Враховуючи наведене, а також надані відповіді нотаріусів за запит суду, щодо наявного кола спадкоємців, слід прийти до переконання, що відповідач являючись спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері та проживаючи із нею на час її смерті, являється спадкоємцем, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після її смерті. Проте відповідач зазначив, що жодним майном на час своєї смерті [PERSON] не володіла, а тому він нічого у спадщину не прийняв. Вказані обставини позивачем не спростовані, жодних доказів про те, боржник за кредитним договором [PERSON] на час смерті володіла будь-яким майном суду не представлено, як і не доведено його вартість. За таких обставин, оскільки позивачем не доведено перед судом, що відповідач після смерті [PERSON] прийняв спадщину вартістю, що відповідає заявленій кредитній заборгованості, а тому у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладає.

Outcome: dismissed