Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 07 квітня 2007 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем в даній справі [PERSON] було укладено кредитний договір № DNXRRX99436842, згідно умов якого останній 07 квітня 2007 року отримав кредит у розмірі 1728,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ("Розстрочка") складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з Умовами. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим за відповідачем станом на 08.01.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 79394,66 грн., яка складається з наступного: 1723,99 грн. - заборгованість по кредиту; 23725,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 254,04 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 49434,47 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3756,89 грн. - штраф (процентна складова). Позивач, посилаючись на приписи ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 15, 107, 110 ЦПК України, просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № DNXRRX99436842 в розмірі 79394 грн. 66 коп., а також судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив застосувати позовну давність і в задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відмовити в зв"язку із пропуском строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, з"ясувавши їх правові позиції, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 07 квітня 2007 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є позивач в даній справі ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.14), та відповідачем в даній справі [PERSON] було укладено кредитний договір № DNXRRX99436842 від 07.04.2007 року, згідно умов якого останній 07 квітня 2007 року отримав кредит у розмірі 1728,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 6 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше 07.10.2007 року (а.с.5). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві (а.с.5). Відповідач в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 527, 530, 1054 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконав, в зв"язку з чим за ним утворилася заборгованість, яку позивач і просить стягнути на свою користь. Разом з тим, ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1,2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Нормами ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до норм ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як вбачається з наданих позивачем доказів, зокрема з п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов"язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.9). Згідно доданої заяви позичальника [PERSON] вбачається, що позивач надав відповідачеві строковий кредит в сумі 1728,00 грн. на строк 6 місяців з 07.04.2007 року по 07.10.2007 року включно. Отже, позивач в справі про кінцеву дату повернення відповідачем в справі кредиту (не пізніше 07 жовтня 2007 року) знав. Крім того, і саме нарахування заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку банк почав у 2007 році, яке станом на 08.01.2015 року становить 79394 грн. 66 коп. (а.с.4). Отже, ПАТ КБ "Приватбанк" було достовірно відомо про те, що заборгованість відповідача по договору виникла з 2007 року, а також про те, що кінцева дата повернення відповідачем в справі кредиту - не пізніше 07 жовтня 2007 року, а тому позивач міг звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у встановлений чинним законодавством трьохрічний строк позовної давності, або навіть п"ятирічний строк позовної давності, встановлений п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (а.с.а.с.9), але з 2007 року і по 28.01.2015 року позивач протягом більше 7 років не звертався до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, а звернувся з даним позовом до суду лише 28.01.2015 року, тобто після спливу як трьохрічного загального строку позовної давності, так і п"ятирічного строку позовної давності, на застосуванні якого наполягав представник позивача, посилаючись на п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), тобто після спливу строків позовної давності. Нормами ч. 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід відмовити в зв"язку із пропуском строків позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed