Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Піщанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про визнання батьківства. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що він в період з травня 2016 року проживав з [PERSON] в с.Дмитрашківка Піщанського району однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народилася спільна донька [PERSON]. Оскільки з [PERSON] офіційно шлюб не зареєстрував, в свідоцтві про народження дитини відомості про батька внесені відповідно до ст. 135 СК України та, відповідно, прізвище було записано за прізвищем матері "[PERSON]", по батькові "[PERSON]". Через деякий час після народження дитини сторони припинили спільне проживання і на даний час разом не проживають. Враховуючи те, що він є біологічним батьком, піклується про доньку від дня її народження, бере участь в її вихованні та утриманні, просить визнати його батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В своїй заяві просила позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову. Представник третьої особи- Піщанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, відповідно до ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони в період з травня 2016 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 січня 2018 року [PERSON] народилася [INFO] в смт.Крижопіль Вінницької області, про що 29 січня 2018 року складено відповідний актовий запис № 25, в графі батько записаний -"[PERSON]" (а.с. 9). Аналізуючи вищевикладені докази, суд приходить до висновку, що дитина народилася в період проживання позивача з відповідачем без реєстрації шлюбу. Дитина була зареєстрована відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Частиною першою ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд звертає увагу, що відповідачем [PERSON] було визнано факт батьківства позивача відносно її доньки [PERSON], що підтверджується її заявою( а.с.19). З огляду на це та враховуючи положення ст. 82 ЦПК України, суд вважає, що факт батьківства не підлягає доказуванню. За ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Отже, законодавець встановлює перелік осіб, які вправі подати позовом про визнання батьківства. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року,в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи те, що позивач наполягає на своєму біологічному батьківстві доньки [PERSON], [INFO], тобто стверджує про кровне споріднення між ним та дитиною, а також визнання відповідачем позову, суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Судові витрати суд залишає за позивачем . На підставі викладеного,

Outcome: approved