Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

У позовній заяві представник ПрАТ "Страхова компанія "Перша" просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 71 429,85 гривень виплаченого страхового відшкодування. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 30 вересня 2017 року в місті Любомль Волинської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у якій відповідач [PERSON] , керуючи автомобіля "Фольксваген Пасат", номерний знак [NUMBER] , вчинив зіткнення з автомобілем "Сеат Толедо", номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого пасажирка автомобіля "Фольксваген Пасат" [PERSON] померла від отриманих травм на місці пригоди. Вироком Любомльського районного суду від 16 січня 2018 року винним у цій ДТП визнаний відповідач [PERSON] . Автомобіль відповідача на момент ДТП був застрахований у позивача ПрАТ "Страхова компанія "Перша" згідно укладеного договору-полісу № АК/6606761, тому у зв`язку із настанням страхового випадку позивач здійснив виплату страхового відшкодування утриманцю потерпілої від ДТП [PERSON] в розмірі 71 429,85 гривень. Оскільки відповідач винний у скоєнні ДТП і його наслідках, позивач набув права регресної вимоги до нього по здійснених виплатах. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 23 листопада 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням встановленого строку зберігання ухвалою від 20 січня 2021 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В межах встановленого судом строку представник відповідача подав відзив на позовну заяву. У ньому не погодився із заявленими позовними вимогами і вказав, що позивач не підтвердив доданими до позову доказами правильності розрахунку щомісячного страхового відшкодування в розмірі 2 645,55 гривень та його загального розміру в сумі 71 429,85 гривень, не надав самого договору-полісу № АК/6606761, що у своїй сукупності викликає сумнів у правильності проведеного розрахунку, у тому числі з огляду на заінтересованість позивача. Крім цього, вважає, що за таких обставин проведення розрахунку страхового відшкодування вимагає спеціальних знань, відповідно, призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи. Представник позивача засобами електронного зв`язку надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, свої права та інтереси доручив представляти адвокату Лисюку В.В. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з наведених у відзиві підстав та просив відмовити у його задоволенні. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 30 вересня 2017 року близько 01:45 години в місті Любомль Волинської області неподалік будинку № 55 по вулиці Брестській відповідач [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем "Фольксваген Пасат", номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, проявив безпечність та неуважність під час руху, не вибрав безпечну швидкість в даній дорожній обстановці, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення із транспортним засобом "Сеат Толедо", номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажири автомобіля "Сеат Толедо" отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а пасажирка автомобіля "Фольксваген Пасат" [PERSON] - тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, від яких вона померла на місці події. Ці обставини підтверджуються копією вироку Любомльського районного суду Волинської області від 16 січня 2018 року, який набрав законної сили 16 лютого 2018 року. Цим вироком [PERSON] визнаний винним у вчиненні передбаченого ч.2 ст.286 КК України злочину і йому призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного основного покарання [PERSON] звільнений із визначенням йому трирічного іспитового строку. Настання [INFO] смерті потерпілої [PERSON] доводиться копією свідоцтва серії [NUMBER] . На утриманні [PERSON] перебував малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] та довідкою Шацько-Любомльського управління ПФУ Волинської області від 15 листопада 2017 року № 1231/06-50-26. Розпорядженням Любомльської райдержадміністрації від 30 жовтня 2017 року № 382 малолітньому [PERSON] як такому, що має статус дитини-сироти, призначено опікуна [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Фольксваген Пасат", номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Перша" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6606761. З розрахунку до страхового відшкодування до страхового акту № ЦВ0314413 вбачається, що страхова сума згідно полісу АК-6606761 становить 200 000,00 гривень; середньомісячний дохід потерпілої до ДТП - 5 291,11 гривень, кількість утриманців - один син [PERSON] , середньомісячний дохід на одного утриманця - 2 645,56 гривень, регламентна виплата утриманцю - 200 000,00 гривень, розмір моральної шкоди - 38 400,00 гривень. Додатком № 2 до страхового акту № ЦВ0314413 встановлено графік виплат утриманцю потерпілої [PERSON] до його повноліття з 30 вересня 2017 року по 13 квітня 2025 року на загальну суму виплати в розмірі 200 000,00 гривень. Відповідно до страхових актів № ЦВ0314413-1 від 08 червня 2018 року, № ЦВ0314413-2 від 16 липня 2018 року, № ЦВ0314413-3 від 14 серпня 2018 року, № ЦВ0314413-4 від 17 вересня 2018 року, № ЦВ0314413-5 від 16 жовтня 2018 року, № ЦВ0314413-6 від 19 листопада 2018 року, № ЦВ0314413-7 від 13 грудня 2018 року, № ЦВ0314413-8 від 15 січня 2019 року, № ЦВ0314413-9 від 15 лютого 2019 року, № ЦВ0314413-10 від 14 березня 2019 року, № ЦВ0314413-11 від 18 квітня 2019 року, № ЦВ0314413-12 від 17 травня 2019 року, № ЦВ0314413-13 від 09 червня 2019 року, № ЦВ0314413-14 від 12 липня 2019 року, № ЦВ0314413-15 від 15 серпня 2019 року, № ЦВ0314413-16 від 16 вересня 2019 року, № ЦВ0314413-17 від 15 жовтня 2019 року, № ЦВ0314413-18 від 18 листопада 2019 року, № ЦВ0314413-19 від 16 грудня 2019 року, № ЦВ0314413-20 від 15 січня 2020 року, № ЦВ0314413-21 від 14 лютого 2020 року, № ЦВ0314413-22 від 17 березня 2020 року, № ЦВ0314413-23 від 14 квітня 2020 року, № ЦВ0314413-24 від 15 травня 2020 року, № ЦВ0314413-25 від 16 червня 2020 року, № ЦВ0314413-26 від 15 липня 2020 року, № ЦВ0314413-28 від 27 серпня 2020 року (всього 27 актів) до виплати опікуну неповнолітнього [PERSON] за кожним із наведених актів щомісячно визначено 2 645,55 гривень, всього - 71 429,85 гривень страхового відшкодування, що рівне заявленим позовним вимогам. На підставі цих страхових актів, за виключенням актів № ЦВ0314413-20 від 15 січня 2020 року та № ЦВ0314413-26 від 15 липня 2020 року, ПрАТ "Страхова компанія "Перша" здійснила перерахунок коштів опікуну малолітнього [PERSON] - [PERSON] на загальну суму 66 138,75 гривень, що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями за № 71009 від 24 липня 2018 року, № 71010 від 24 липня 2018 року, № 72518 від 21 серпня 2018 року, № 3478 від 21 вересня 2018 року, № 4499 від 22 жовтня 2018 року, № 5878 від 27 листопада 2018 року, № 7729 від 16 січня 2019 року, № 1206 від 24 січня 2019 року, № 546 від 05 березня 2019 року, № 912 від 08 квітня 2019 року, № 1064 від 22 квітня 2019 року, № 1612 від 12 червня 2019 року, № 1613 від 12 червня 2019 року, № 1944 від 17 липня 2019 року, № 2407 від 03 вересня 2019 року, № 2735 від 30 вересня 2019 року, № 3322 від 23 жовтня 2019 року, № 3919 від 02 грудня 2019 року, № 19 від 08 січня 2020 року, № 851 від 20 березня 2020 року, № 929 від 03 квітня 2020 року, № 1121 від 30 квітня 2020 року, № 1324 від 29 травня 2020 року, № 1814 від 30 червня 2020 року, № 2225 від 28 серпня 2020 року (всього 25 платіжних доручень). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п.1 ч.1, ч.2 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пункт 27.2. статті 27 Закону № 1961-IV визначає, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У частині 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Згідно із ч.2 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Відповідно до ч.3 ст.1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Згідно із п/п."а" пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У справі встановлено, що вироком Любомльського районного суду від 16 січня 2018 року доведено факт керування відповідачем [PERSON] транспортним засобом "Фольксваген Пасат", номерний знак [NUMBER] , на час ДТП в стані алкогольного сп`яніння. Вказаний транспортний засіб на момент ДТП був забезпечений полісом № АК/6606761 у позивача ПрАТ "Страхова компанія "Перша". Страховими актами і платіжними дорученнями доведено виплату ПрАТ "Страхова компанія "Перша" страхового відшкодування у відповідності до пункту 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV на користь малолітнього [PERSON] через його опікуна [PERSON] на загальну суму 66 138,75 гривень, у зв`язку із чим в силу вище наведених норм Цивільного кодексу України та Закону № 1961-IV позивач набув законних і достатніх прав регресної вимоги до відповідача на вказану суму. Стосовно доводів представника відповідача, то ненадання до позову полісу № АК/6606761 не спростовує наведених позивачем обставин і зробленого розрахунку страхового відшкодування. Сам факт укладення між ПрАТ "Страхова компанія "Перша" та відповідачем [PERSON] договору страхування № АК/6606761 сторона відповідача не заперечує. Натомість, висловлюючи такі свої доводи, відповідач цього полісу сам не надає, тим самим не спростовує зробленого позивачем розрахунку страхового відшкодування. Вважати позивача ПрАТ "Страхова компанія "Перша" заінтересованою особою у справі, як вважає відповідач, суд не вбачає жодних підстав, оскільки з огляду на характер спірних правовідносин заінтересованою особою у розглядуваному випадку може бути лише отримувач страхового відшкодування, а не його платник. До того ж зі змісту розрахунку страхового відшкодування вбачається, що наведені у ньому суми страхового відшкодування обраховані у відповідності до вимог ст.1200 ЦК України. При цьому такий розрахунок проводиться на підставі простих математичних правил, тому спеціальних знань і призначення судово-бухгалтерської експертизи у справі не потребує. Частинами 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача сторона відповідача не надала, тому викладені у відзиві факти судом до уваги не приймаються. Позивач зі своєї сторони також не підтвердив належними і допустимими доказами повного обсягу заявленого розміру виплаченого страхового відшкодування, а саме за двома страховими актами № ЦВ0314413-20 від 15 січня 2020 року та № ЦВ0314413-26 від 15 липня 2020 року на загальну суму 5 291,10 гривень, оскільки доказів проведення оплати (платіжних доручень) за цими актами не надав, тим самим не довів фактичного отримання цих коштів опікуном малолітнього [PERSON] . Таким чином, на підставі досліджених по справі доказів своє належне підтвердження знайшли вимоги позивача про стягнення з відповідача в порядку регресу виплаченого потерпілій стороні страхового відшкодування на суму 66 138,75 гривень із 71 429,85 гривень заявлених. У зв`язку із цим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 92,59 % таких вимог.

Outcome: partial