Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі є власниками [ADDRESS]. У зв'язку з невиконання покладених зобов'язань, за період з 01 серпня 2011 року по 01 лютого 2015 року утворилась заборгованість по сплаті послуг з теплопостачання у розмірі 3880,95 грн., на яку нарахований індекс інфляції у розмірі 801 грн. 16 коп. та 3 % річних - 242 грн. 38 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що позивачем не пропущений строк позовної давності, який переривався зверненням до суду з заявою про видачу судового наказу. Заперечення, які надані відповідачем [PERSON] безпідставні, оскільки жодним судовим рішенням не стягувалась з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 серпня 2011 року по 01 січня 2012 року. Відповідачі отримували послуги з теплопостачання, не відмовлялись від них. Всі оплати проведені відповідачам [PERSON] враховані у розрахунку заборгованості. Просила позов задовольнити, стягнути з відповідачів суму заборгованості з нарахованим індексом інфляції ,3 % річних та судові витрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у запереченнях. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що судовим рішенням від 11.12.2013 року встановлено, що рішеннями судів з відповідачів стягнута заборгованість за послуги теплопостачання за період з 2005 по 2011 роки включно, а тому стягнення боргу за період з 01 серпня 2011 року по 01 січня 2012 року є безпідставним. Крім того, цим же рішенням визнано укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води між позивачем та відповідачем [PERSON], договірні відносини виникли з 24 грудня 2013 року, тому з відповідачів не підлягає стягнення заборгованість за період 2011 , 2012 років та майже весь 2013 рік. Відповідно до квитанцій про сплату зазначених послуг, у відповідачів відсутня будь-яка заборгованість. Також позивачем пропущений строк позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність , підтримує заперечення [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника позивача? відповідача [PERSON] та її представника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками [ADDRESS]. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачі користуються послугами з теплопостачання, що надаються ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Суду не надано доказів, що відповідачі відмовились в установленому порядку від отримання зазначених послуг. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги " плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В зв'язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, утворилась заборгованість за період з 01 серпня 2011 року по 01 лютого 2015 року у розмірі 3 880,95 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції у розмірі 801 грн. 16 коп. та 242 грн. 38 коп. 3% річних, а всього 4 924 грн. 50 коп., а саме по 2 462 грн. 25 коп. з кожного. Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] з наступних підстав. Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого управління теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про визнання договору укладеним позовні вимоги задоволено частково. Визнано укладеним договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води між Полтавським обласним комунальним виробничим управління теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] в редакції типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», де вказати, що власниками [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та без зазначення у договорі суми заборгованості станом на 01 вересня 2013 року у розмірі 9 922 грн. 07 коп., 141 грн. судових витрат, 85 грн. 52 коп. інфляційних витрат, 26 грн. 20 грн. 3 % річних зі строком погашення до 01 квітня 2014 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовити. Рішення набрало законної сили. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено , що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п.3 ч.2 ст. 21 даного Закону, а саме підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Також суд приймає до уваги ту обставину, що лише судовим рішенням між сторонами визнано такий договір укладеним. Крім того, як встановлено в судовому засіданні , відповідачі протягом 01 серпня 2011 року по день набрання зазначеного вище рішення суду, а саме 24 грудня 2013 року фактично отримували надані позивачем послуги з теплопостачання та підігріву води, в установленому порядку від них не надходило заяв про відмову від отриманих послуг, а тому за цей період з відповідачів на користь позивача підлягає стягнення заборгованість. Що стосується відсутності у відповідачів заборгованості за період з 01 серпня 2011 року по 01 січня 2012 року відповідно до посилань на рішення суду від 11 грудня 2013 року, то ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2015 року роз'яснено дане рішення, а саме, що у період з 2005 по 2011 роки включно судовими рішеннями стягнута з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання у межах заявлених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, останній період за який звертався позивач з позовними вимогами до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є з 01 червня 2010 року по 01 серпня 2011 року та судом 12 жовтня 2011 року виданий судовий наказ. У судовому засіданні була досліджена розрахункова книжка видана на ім'я [PERSON] з приводу оплати послуг з теплопостачання, всі проведені нею оплати зазначених послуг враховані у розрахунку позивача. Позивачем не пропущений строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався 25 серпня 2011 року з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання. Відповідачами також проводились оплати отриманих послуг як поточні так і з врахуванням боргу, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, з відповідачів на користь позивача крім суми заборгованості , підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved