Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11 047, 67 грн, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № KRXRR508543568 від 17 січня 2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 6 503 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов Договору заборгованість перед ПАТ "КБ "ПриватБанк" склала 12 272,46 грн., з яких: 6 298,26 грн. - заборгованість за кредитом; 5,92 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом; 5 968,28 грн. – пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором; від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2 227,06 грн, яка була задоволена судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2008 року з відповідача на користь позивача, різниця становить 10 045,40 грн; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 502,27 грн. – штраф (процентна складова), у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. До судового засідання представник позивача не з’явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не з’явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення, про причини неявки суд не повідомив Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з’ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору № № KRXRR508543568 від 17 січня 2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 6 503 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7). [PERSON] свої зобов’язання належним чином не виконувала, в зв’язку з чим станом на 16.04.2014 року згідно розрахунку позивача заборгованість перед ПАТ "КБ "ПриватБанк" склала 12 272,46 грн, з яких: 6 298,26 грн. - заборгованість за кредитом; 5,92 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом; 5 968,28 грн. – пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором; від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2 227,06 грн, яка була задоволена судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2008 року з відповідача на користь позивача (а.с. 4), різниця становить 10 045,40 грн; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 502,27 грн. – штраф (процентна складова) (а.с. 5, 6). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов’язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно частини 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. У відповідності до частини 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно абзацу другого п.п. 3.2. п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі № 7-рп/2013 Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов’язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій п.п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Підтримання такого балансу базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно абзацу другого п. 27 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов’язання). Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру неустойки, яка підлягають стягненню з відповідача у зв’язку з простроченням виконання договірних зобов’язань, суд враховує наступне. Виходячи з того, що заборгованість за кредитом складає 6 298,26 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 5,92 грн; відповідно до копії судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2008 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 227, 06 грн; таким чином станом на 16 квітня 2014 року заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом складає 4 077, 12 грн (6 298, 26 + 5, 92 - 2 227, 06), а неустойка становить 6 970,55 грн. (5 968, 28 + 500 + 502, 27) суд з урахуванням вимог розумності, справедливості, доцільності, приходить до висновку про зменшення розміру неустойки (пеня, штраф) до 2 000 грн З урахуванням викладеного, з відповідача підлягають стягненню заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом у розмірі 4 077, 12 грн та неустойка у розмірі 2 000 грн, усього - 6 077, 12 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати, пропорційно до заявлених позовних вимог.

Outcome: partial