Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що 07.04.2017 в смт.В.Писарівка Сумської області помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,2188 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 025457 від 28.12.2001. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ на імя спадкодавця. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не зявилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення вимог позивача не заперечують. Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 квітня 2017 року в смт.Велика Писарівка Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 282057 від 10.04.2017 (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,22 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 025457, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1290 від 28.12.2001 (а.с.11). З довідки виконкому [PERSON] селищної ради (а.с.10) вбачається, що на день відкриття спадщини разом з померлим [PERSON] були зареєстровані син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49711586 від 02.11.2017 вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.38). Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст.1258 ЦК). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З повідомлення [PERSON] РДНК та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49711598 від 02.11.2017 вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 07.04.2017, заведена спадкова справа №110 від 17.08.2017 за заявою про прийняття спадщини спадкоємця за законом дружини [PERSON], інші спадкоємці за законом син [PERSON], [PERSON] та донька [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини (а.с.36,37). Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У звязку із втратою Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 025457 на імя [PERSON] одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса (а.с.8). Втрата вказаного Державного акту підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 80 від 23.09.2017, що мається в матеріалах справи (а.с.22-23). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved