Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач 01.04.2020 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради, за якою просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю серія І-ОД № 080061, виданого 10 квітня 1998 року згідно розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 23 березня 1998 року № 146, на ім`я [PERSON] , тавизнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,18 га, на території Кілійської міської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія І-ОД № 080061 виданого 10 квітня 1998 року згідно розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 23 березня 1998 року № 146, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування викладених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . [INFO] помер його дідусь, [PERSON] . [INFO] померла його бабуся, [PERSON] . Після смерті бабусі залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,18 га на території Кілійської міської ради, яка належала померлій. На момент смерті [PERSON] позивач проживав разом з нею за однією адресою: [ADDRESS] , та фактично прийняв спадщину, що підтверджуються довідкою Кілійської міської ради та відміткою в паспорті про реєстрацію місця проживання. Інших спадкоємців немає. [PERSON] є онуком померлої та відповідно до статті 1265 ЦК України є спадкоємцем п`ятої черги за законом. У відповідь на подачу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від державного нотаріуса Теплодарської міської державної нотаріальної контори, позивач отримав відмову, оскільки у свідоцтві про смерть зазначено ім`я « [PERSON] », однак державний акт на право приватної власності на землю серія І-ОД « 080061 видано на ім`я « [PERSON] ». Через представника [PERSON] звернувся до Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про виправлення помилки у державному акті, проте отримав відмову у зв`язку з відсутністю можливості з 01.01.2013 року вносити зміни у державні акти на право приватної власності. Позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглядати за його відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Кілійська міська рада належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника відповідача. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , рос. « [PERSON] » народився [INFO] , актовий запис № 178, батьками якого записані: рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] ». Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження №0000864396 від 16.07.2009 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №99, батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 150. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого рос. "Килийским р/о ЗАГС", серії [NUMBER] , рос. " [PERSON] " помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 333. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого рос. "Килийским р/о ЗАГС", серії [NUMBER] , рос. " [PERSON] " помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 3. Як вбачається з довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 17.07.2019 року, [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у звязку із смертю. Згідно довідки від 17.07.2019 року, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради, [PERSON] , [INFO] , в тому, що він дісно мешкає в [ADDRESS] . Також там вказується, що померла [INFO] [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.02.1969 р. до моменту смерті [INFO] . На день її смерті разом із неб постійно проживав та був зареєстрований [PERSON] - онук. Відповідно до витягу №57551856 від 13.09.2019 року, виданий Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, 13.09.2019 року була заведена спадкова справа 175к/2019, спадкодавець - [PERSON] . Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю І-ОД №080061 від 10.04.1998 року, [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,18 га, на території Кілійської міської ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої бабусі [PERSON] , відповідно до ст. 1261, 1269 ЦК України. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. З статті 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Дослідивши письмові докази, надані позивачем, враховуючи наведені норми цивільного законодавства, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту належності та визнання права власності на земельну ділянку, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в порядку спадкування за законом, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved