Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

07 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 10 прожиткових мінімумуів на дитину відповідного віку, що на день подання позовної заяви становить 18 590 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі , з початку літа 2020 року вони припинили сімісне проживання з та вона з донькою повернулася до своїх батьків до [PERSON] . Мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину належним чином, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, а відповідач добровільно вімовляється надавати допомогу на дитину. Відповідач має постійний дохід , має у власності декілька об`єктів нерухомого майна , а саме дві квартири у Києві, ринкова варітсть яких складає еквівалент близько 200 000 доларів США, квартири придбав у 2017-2019 роках , отже має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. 11 вересня 2020 року відповідач надав відзив на позов, в якому не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 3500 грн щомісячно. Зазначає, що незважаючи на припинення з позивачкою шлюбних відносин продовжує спілкуватися з донькою та сумлінно виконувати свої батьківські обов`язки. Він часто приїзжає з києва до Миколаєва саме з метою спілкуватися з донькою, він купує їй іграшки , одяг, взуття, проводить з нею дозвілля. З листопада 2019 року він ніде не працює , через карантинні обмеження не може офіційно працевлаштуватися ні в україні, ні в Ізраїлі, має мінливий дохід приблизно до 1000 грн на місяць, та дохід від здавання квартири 10500 грн на місяць, інших заощаджень не має. Проте кожного місяця перераховує позивачці з урахуванням потреб дитини від 3500 грн до 5200 грн. При цьому він несе витрати на оплату колмунальних послуг, своє харчування та інші потреби, а також витрати на приїзд до Миколаєва та проживання задля спілкування з донькою. За аткого він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 18590 грн. Натомість до позову не додано доказів на підтвердження, що позивачка витрачає на дитину таку суму на місяць і які саме потреби маленької дитини вона планує забезпечити на таку суму коштів. Бажаючи своїй дитині найкращого та враховуючи його матеріальний стан , він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3500 грн в місяць , що майже в два разим перевищує мінімально встановлений розмір аліментів на дитину в Україні. Також зазначає, що в період шлюбу ним було придбано та зареєтровано на ім`я позивачки квартиру в Києві, загальною площею 69,1 кв.м., яка наразі перебуває у її власності та корситуванні та яку вона здає в оренду та отримує щомісячний прибуток від орендної плати 14000 грн . При цьому зазначає, що неодноразово пропонував позивачці визначити періоди, коли донька буде проживати у нього, тоді ж він буде нести витрати на її утримання, тим самим у позивачки зявиться вільний час для її викладацької діяльності в шкоі танців, де она неофіційно працює, що підтвержується оголошеннями на її Фейсбук-сторінці. Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва [PERSON] від 09.07.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з викладених підстав. \~ \~ \~ Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову частково та стягнення аліментів у розмірі 3500-3800 грн щомісячно, оскільки більший розмір призведе до його скрутного матеріального становища та фактично позбавить коштів навіть на приїзд до Миколаєва для спілкування з донькою. Він не має заробітку , має нерегулярний незначний дохід.Зазначає, що знає потреби своєї дитини, а це приблизно 2500 грн на місяць на харчування, одяг він їй також купує за потреби, також, коли буває в Миколаєві купує дитини продукти харчування, солодощі, фрукти. Донька не відвідує садочок, не відвідує ровиваючі додаткові заняття. Донька не є часто хворіючою дитиною, а коли їй потрібні ліки він також не відмовляється їх кпуувати додатково. При цьому щомісячно по мірі своїх можливостей надає позивачці на утримання дитини по 3500 грн. Позивачка ж жодним чином не обгрунтувала на що саме, на які потреби дитини вона буде витрачати по 18 00 грн на місяць. \~Представник відповідача адвокат Медюк О.О. у судовому засіданні підтримав обставини, викладені у відзиві. \~\~Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Матеріалами справи підтверджується, що дитина проживає та зареєстрована разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , є громадянкою України, про що сторони не заперечували. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , відповідач має у власності дві квартири в м.Києві , загальною площею 58,1 кв.м. та 66,4 кв.м. Відповідач не заперечував, що в одній з цих квартир він проживає, а іншу здає в оренду з метою отримання коштів. Матеріалами справи підтверджується, з з липня 2020 року по січень 2021 року включно відповідач перераховував на рахунок позивачки по 3500 грн (жовтень - січень) та по 4000- 5000 грн ( липень-серпень) на місяць. Позивачка має у власності квартиру в м.Києві, від здавання в оренду якої за 2019- квітень 2020 отримувала дохід по 14 000 грн на місяць. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків [PERSON] з першого кварталу 2019 по другий квартал 2020 року доходи не отримував. Також з відповіді ТОВ "КУА "БУдкепітал" вбачається, зо [PERSON] уклав попередній договір купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 2017 року - квартири 4-кімнатної , загальною проектною площю 103,39 кв.м., та договір купівлі-продажу квартири від 12 червня 2018 року - квартири 1-кімнатної , загальною проектною площею 41,44 кв.м. в м.Києві. Станом на 2021 року свої зобовязання по оплаті авансових платежів за вказаними договрами відповідач не виконав. Як пояснив відповідач, він не заперечує, що придбав в м.Києві чотири об`єкти житлової нерухомості, але це було протягом 2017-2018 років, коли він ще проживав в Ізраїлі до народження доньки та мав хороший заробіток, при цьому частину коштів він отримав у позику, зобов`язання за договорами позики він також ще не виконав. \~Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~ \~Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того\~з батьків\~або інших\~законних представників\~дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. За аткого суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з нього аліментів у частці від доходу. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: із 1 січня 2021 року 1921 грн; із 1 липня 2021 року 2013 грн; із 1 грудня 2021 року 2100 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, потреби дитини у повноцінному харчуванні та лікуванні , забезпечення одягом та необхідність витрат на розивток та дозвілля з огляду на рівень цін в Україні, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у\~твердій грошовій сумі 4800 грн. 00 коп. ( що більше, ніж вдвічі перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку в Україні) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач є фізично здоровим, інших утриманців не має, має у власності 2 об`єкти нерухомого майна, витрачає кошти на придбання ще двох квратир, рівень його доходів за 2017-2019 роки був достатньо високим , він сплачував ще декілька місяців потому кошти на утриманян дитини і по 500 грн на місяць - що свідчить про його можливість сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному розмірі. При цьому суд враховує, що на час розгляду справи дитина вже досягла трирічного віку, отже позивачка також повинна нести рівні з батьком обовязки щодо належного утримання дитини, а з урахуванням того, що з часу звернення до суду до розгляду справи по суті відповідач в добровільному порядку вже надавав кошти на утримання дитини у розмірі, що також перевищував у два рази прожитковий мінімум для дитини - такий розмір аліметів відповідатиме віковим потребам дитини та забезпечить їй достатній рівень життя. Суд також враховує, що при зверненні до суду позивачкою взагалі не було надано суду жодного доказу на підтвердження понесених нею витрат на дитину і не обгрунтовано взагалі, на які саме потреби дитини необхідно витрачати кошти у розмірі 18 590 грн щомісячно. Не надано суду доказів і того, що відповідач має дохід, достатній для сплати аліментів у заявленому позивачкою розмірі, як і не надано доказів , що він отримує дохід від наявного у нього на праві власності нерухомого майна. При цьому суд звертає увагу на те, що у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (аналогічної позиції дотримується Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень у своєму Висновку № 11 [2008]). Таким чином, суди не повинні ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі, але не зобов`язані надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони. Відповідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial