Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області та просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати недійсним та скасувати рішення Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30.09.2010 про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] ; визнати недійсним державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку, який зареєстровано 05.11.2010 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011069300115 (серія державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №076921, кадастровий номер 6322056501:00:000:0246), скасувавши його державну реєстрацію; скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру 6322056501:00:000:0246; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що прокуратурою Харківської області визначено Дергачівську районну державну адміністрацію та Фонд державного майна України органами, в інтересах яких подається позов у зв`язку з тим, що саме їх інтереси порушено внаслідок перевищення компетенції Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» та ПАТ лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» під час відмови від земель площею 62,3га оздоровчого призначення державної власності та передачі їх у розпорядження Пересічанській селищній раді Дергачівського району, яка в подальшому розпорядилася ними як землями комунальної власності та передана у власність громадянам. Так, в силу ст. 122 Земельного кодексу України (станом на час виникнення правовідносин так само як і на даний час) саме до повноважень районних державних адміністрацій відноситься повноваження щодо передачі земель державної власності для будь-яких цілей в межах населених пунктів. Внаслідок перевищення компетенції Пересічанською селищною радою вказаною радою порушено інтереси держави в особі Дергачівської райдержадміністрації в частині законного розпорядника землями державної власності. Дана обставина послугувала підставою для представництва інтересів держави в особі Дергачівської райдержадміністрації. Згідно з інформацією Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 29.05.2015 №02-19/372 Фонд державного майна України не надавав вказаній місцевій раді згоду на припинення права самостійного користування земельною ділянкою оздоровчого призначення площею 62,3 га. Також, згідно інформації ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 26.05.2015 №05-02-02/497 будь-яких погоджень або дозволів від Фонду державного майна України щодо передачі державних земель оздоровчого призначення у розпорядження Пересічанській селищній раді не надавалося. У ході вивчення правомірності відмови ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» від земель державної власності оздоровчого призначення площею 62,3га та прийнятих Пересічанською селищною радою рішень з цих питань, прокуратурою Харківської області встановлено наступне. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328, виданого 26.11.1997 на підставі рішення Пересічанської селищної ради № 254 від 14.10.1997 дочірнє підприємство «Санаторій Березівські мінеральні води» являвся постійним користувачем земель оздоровчого призначення загальною площею 62,3га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №6. Відповідно до статуту ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води», який зареєстровано виконкомом Дзержинської районної ради м. Харкова від 01.11.1999 за № 04058835Ю0010494, вказане підприємство створене ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», що є правонаступником Української республіканської ради по управлінню курортами профспілок. Засновниками акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» є Фонд соціального страхування України та Федерація незалежних професійних спілок України. Разом з тим встановлено, що рішенням Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005, на підставі ст.142 Земельного кодексу України, припинено право постійного користування ДП «Санаторій Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475га на території с. Березівське Пересічанської селищної ради Дергачівського району та вирішено внести зміни до державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій Березівські мінеральні води». Рішення Пересічанської\~селищної ради\~Дергачівського району\~від 07.04.2005\~винесено на\~підставі листа\~ДП «Санаторій\~«Березівські мінеральні\~води» №158\~від 29.03.2005\~та листа\~ЗАТ лікувально-оздоровчих\~закладів профспілок\~України «Укрпрофоздоровниця»\~№05-39/966\~від 24.05.2004,\~якими заявлено\~про необхідність\~припинення постійного\~користування землею\~ДП «Санаторій\~«Березівські мінеральні\~води» площею\~45,7475га\~та прийняття\~їх у\~комунальну власність. Окрім цього, рішенням Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 на підставі ст.142 Земельного кодексу України припинено право постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території с. Березівське Пересічанської селищної ради Дергачівського району та вирішено скасувати державний акт на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води». Згідно інформації відділу Держземагентства у Дергачівському районі від 19.05.2015 №20.18.-10-07-1701/0-15 встановлено, що запис в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №6, щодо реєстрації державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» скасований на підставі вказаних рішень Пересічанської селищної ради. Також, даним рішенням Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 вищевказану земельну ділянку загальною площею 16,5525га передано в оренду ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» із земель оздоровчого призначення комунальної власності строком на 25 років. У подальшому рішенням Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 02.03.2007 припинено користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» земельною ділянкою площею 0,3030га та рішенням від 18.02.2011 припинено користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» земельною ділянкою площею 0,0769га у зв`язку з наданням їх Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого. Окрім цього\~встановлено,\~що Пересічанською\~селищною радою\~Дергачівського району\~в межах\~земель оздоровчого\~призначення державної\~власності площею\~62,3га,\~право на\~яку посвідчено\~державним актом\~на право\~постійного користування\~землею серії\~XP-10-40-003328,\~здійснено розпорядження\~частиною вказаних\~земель із\~зазначенням їх\~статусу як\~землі комунальної\~власності.\~Так,\~Пересічанською селищною\~радою Дергачівського\~району на\~підставі рішення\~від 28.02.2006\~укладено договір\~з ДП\~«Санаторій «Березівські\~мінеральні води»\~3АT\~лікувально-оздоровчих\~закладів профспілок\~України «Укрпрофоздоровниця»\~щодо оренди\~земельних ділянок\~оздоровчого призначення\~площею 16,5525га,\~які знаходяться\~за адресою:\~с.\~Березівське Дергачівського\~району Харківської\~області.\~Договір зареєстровано\~06.04.2006\~за №040669300001\~у Державному\~реєстрі земель.\~Додатково встановлено,\~що Пересічанською\~селищною радою\~рішеннями LXXII\~сесії V\~від 30.09.2010,\~безоплатно передано\~16\~земельних ділянок\~по 0,1га\~кожному на\~території Пересічанської\~селищної ради\~із зміною\~цільового призначення\~із земель\~оздоровчого призначення\~на землі\~рекреаційного призначення\~(для\~дачного будівництва),\~які знаходяться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~На підставі\~рішень Пересічанської\~селищної ради\~від 30.09.2010\~вказаними громадянами\~отримані державні\~акти на\~право власності\~на 16\~земельних ділянок\~по 0,1га\~кожна для\~дачного будівництва.\~Рішення Пересічанської\~селищної ради\~від 07.04.2005\~та від\~28.02.2006\~до припинення\~права постійного\~користування ДП\~«Санаторій «Березівські\~мінеральні води»\~ЗAT\~лікувально-оздоровчих\~закладів спілок\~України «Укрпрофоздоровниця»\~земельною ділянкою\~загальною площею\~62,3га\~на території\~с.\~Березівське Пересічанської\~селищної ради\~Дергачівського району\~визнані недійсними\~у зв`язку\~із наступним.\~На виконання\~постанови Ради\~Міністрів Української\~PCP\~«Про передачу\~профспілкам санаторіїв\~і будинків\~відпочинку Міністерства\~охорони здоров`я\~Української PCP»\~від 23.04.1960\~№606\~санаторій «Березівські\~мінеральні води»\~передано у\~відання Українській\~республіканській Раді\~Міністерства охорони\~здоров`я Української\~PCP\~та є\~державною власністю\~України на\~підставі Указу\~Президії Верховної\~Ради України\~«Про передачу\~підприємств,\~установ та\~організацій союзного\~підпорядкування,\~розташованих на\~території України,\~у власність\~держави» від\~30.08.1991\~№ 1452-ХII\~та Закону\~України «Про\~підприємства,\~установи та\~організації союзного\~підпорядкування,\~розташовані на\~території України».\~Виходячи зі\~змісту наведених\~вище нормативних\~актів стосовно\~права власності\~держави України\~після розпаду\~Союзу PCP,\~право власності\~на майно,\~розташоване на\~території України\~і передане\~у віддання\~профспілковим організаціям,\~набула держава\~Україна.\~Після розпаду\~Союзу PCP\~правонаступником Української\~республіканської Ради\~профспілок стала\~Рада Федерації\~незалежних профспілок\~України,\~правонаступником якої,\~у свою\~чергу,\~є Федерація\~професійних спілок\~України.\~Постановою президії\~Ради Федерації\~незалежних професійних\~спілок України\~від 22.11.1991\~створено акціонерне\~товариство лікувально-оздоровчих\~установ профспілок\~України «Укрпрофоздоровниця».\~04.12.1991\~створено акціонерне\~товариство «Укрпрофоздоровниця»,\~яке зареєстровано\~23.12.1991.\~За таких\~обставин на\~момент створення\~акціонерного товариства\~лікувально-оздоровчих\~установ профспілок\~України «Укрпрофоздоровниця»\~майно,\~передане йому\~Федерацією незалежних\~профспілок України,\~а відтак,\~і земельні\~ділянки на\~яких воно\~розташовано,\~перебували у\~державній власності,\~а тому\~могли бути\~відчужені виключно\~за згодою\~власника -\~держави.\~У ході\~вивчення рішень\~Пересічанської селищної\~ради від\~07.04.2005\~та 28.02.2006\~про припинення\~права постійного\~користування землею\~ДП «Санаторій\~«Березівські мінеральні\~води» встановлено,\~що вони\~прийняті без\~згоди Фонду\~державного майна\~України,\~що є\~порушенням ст.\~84\~Земельного кодексу\~України та\~ст.\~142\~Земельного кодексу\~України.\~Встановлено протиправну\~зміну державної\~власності на\~землю оздоровчого\~призначення площею\~62,3га\~ДП «Санаторій\~Березівські мінеральні\~води» на\~правовий статус\~земель комунальної\~власності Пересічанської\~селищної ради,\~яка розпочала\~процес приватизації\~та передачі\~в оренду\~вказаних земель. Рішенням від 30.09.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель оздоровчого призначення з віднесенням до категорії земель рекреаційного призначення та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,10 га по [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯЛ №076921), який реєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011069300115. Таким чином,\~рішення селищної\~ради про\~передачу у\~власність [PERSON] \~земельної ділянки\~підлягає скасуванню\~у зв`язку\~з порушенням\~вимог ст.ст.\~12,\~118,\~121,\~122,\~149\~Земельного кодексу\~України та\~ч.1\~п.\~34\~ст.\~26\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» за\~відсутності відповідного\~рішення (погодження)\~Фонду Державного\~майна України\~та прийняття\~рішення компетентним\~органом виконавчої\~влади щодо\~вилучення із\~постійного користування\~ДП «Санаторій\~«Березівські мінеральні\~води» земельної\~ділянки без\~згоди власника\~землі,\~подальшої зміни\~цільового призначення\~земельної ділянки\~та поза\~межами повноважень. В результаті\~протиправного набуття\~ [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку порушено інтереси держави в особі Фонду Державного майна України та Дергачівської райдержадміністрації. Представник відповідача Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області подав письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка перебувала в межах населеного пункту, вона, згідно земельного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, є земельною ділянкою комунальної форми власності, компетенція щодо розпорядження якими входило та входить до повноважень територіальних громад, в даному випадку в особі Пересічанської селищної ради. На момент передачі спірної земельної ділянки у власність, рішення Пересічанської селищної ради про скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» було дійсним, ніким не було оскаржено або скасовано. Вказана земельна ділянка не була віднесена до земель державної форми власності, перебувала в межах населеного пункту сел. Березівське, що надавало право Пересічанській селищній раді повноваження проводити дії по зміні її цільового призначення та передачі у власність. Оскільки рішення органу місцевого самоврядування про скасування державного акту на право постійного користування, як правовий акт на момент, передачі у власність земельної ділянки мало юридичну силу, подальше скасування такого нормативного акту не повинно тягнути за собою прийняття рішень, які порушуватимуть права громадян. Пересічанська селищна рада вважає, що в даному випадку позбавлення відповідача [PERSON] \~ права\~власності на\~спірну земельну\~ділянку не\~є виправданим,\~оскільки не\~є співрозмірним\~з порушеним,\~на думку\~прокуратури,\~правом державної\~власності.\~Слід звернути\~увагу,\~що передана\~у власність\~земельна ділянка\~жодним чином\~не порушує\~права санаторію\~та не\~обмежує його\~право на\~користування землею\~для обслуговування\~приміщень та\~будівель санаторію.\~Крім того,\~слід зазначити,\~що у\~відповідності до\~Тимчасового положення\~про фонд\~Державного майна\~України,\~затвердженого постановою\~ВРУ від\~07.07.1992\~року,\~що діяла\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин та\~ЗУ «Про\~управління об`єктами\~державної власності»,\~фонд державного\~майна було\~визначено суб`єктом\~управління об`єктами\~державної власності.Разом з тим згідно ЗУ «Про управління об`єктами державної власності», саме до повноважень Фонду державного майна України, віднесено обов`язок по формуванню і веденню Єдиного реєстру об`єктів державної власності. У разі перебування спірної земельної ділянки у реєстрі об`єктів нерухомого майна державної власності, Пересічанська селищна рада не мала б можливості розпоряджатись вказаною земельною ділянкою, у тому числі проводити дії по зміні її цільового призначення. Щодо вимоги позивачів про скасування державної реєстрації державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, який зареєстрований 05.11.2010 року в книзі реєстрації записів про державні акти на право власності на землю та на право постійного користування землею, відповідач вважає такі вимоги передчасними. Відповідний обов`язок по скасуванню державної реєстрації права власності має відповідач на виконання рішення суду, у разі задоволення позову при визнання правової підстави набуття такого права. На час розгляду справи, відсутні докази, які б свідчили про протилежні дії або бездіяльність даних органів при виконанні судового рішення. Крім того, задоволення позову про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку порушуватиме гарантоване право відповідача - громадянина України, як добросовісного набувача земельної ділянки його права власності на землю. Пересічанська селищна рада вважає, що в даному випадку позбавлення відповідача [PERSON] \~ права власності на спірну земельну ділянку не є виправданим, оскільки не є співрозмірним з порушеним, на думку прокуратури, правом державної власності. Слід звернути увагу, що передана у власність земельна ділянка жодним чином не порушує права санаторію та не обмежує його право на користування землею для обслуговування приміщень та будівель санаторію. В даному випадку, належним способом захисту прав ПАТ лікувально-оздоровчих закладів України профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користування земельною ділянкою для обслуговування нерухомого майна ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води», є внесення змін до державного акту на право постійного користування землею, шляхом вилучення з даного акту земель приватної власності. Представник відповідача\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~надав суду\~заперечення на\~позовну заяву,\~згідно змісту\~яких на\~момент отримання\~ [PERSON] \~державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку,\~органом виконавчої\~влади було\~надано правову\~оцінку підстав\~для отримання\~права власності,\~з перевіркою\~усіх обставин\~в частині\~законності прийнятого\~рішення органом\~місцевого самоврядування.\~Наявність державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку засвідчує\~той факт,\~що уповноваженим\~органом державної\~влади було\~надано правову\~оцінку наданим\~документам,\~за результатом\~розгляду яких\~було складено\~державний акт.\~В державному\~акті на\~право власності\~на земельну\~ділянку на\~ім`я [PERSON] \~ зазначено\~цільове призначення\~ділянки,\~а саме\~рекреаційне,\~однак,\~за текстом\~позовної заяви\~прокурор,\~як особа,\~що подала\~позов зазначає\~про те,\~що землі\~державної власності\~були оздоровчого\~призначення.\~До моменту\~отримання та\~після отримання\~і передачі\~державного акту\~на право\~власності на\~зберігання до\~центрального органу\~виконавчої влади,\~Дергачівська районна\~державна адміністрація\~була обізнана\~про безоплатне\~передання земельної\~ділянки,\~адже входить\~до системи\~органів виконавчої\~влади та\~відповідно до\~вертикалі побудови\~є органом\~нижчого рівня.\~В постанові\~Харківського апеляційного\~господарського суду\~від 21\~лютого 2017\~року,\~суд зазначив,\~що незважаючи\~на те,\~що судом\~було прийнято\~рішення про\~неправомірність прийняття\~Пересічанською селищною\~радою Дергачівського\~району рішення\~про припинення\~права постійного\~користування земельною\~ділянкою ДП\~"Санаторій\~"Березівські\~мінеральні води",\~таке рішення\~не повинно\~мати жодних\~правових наслідків\~для осіб,\~яким в\~подальшому на\~підставі вказаного\~рішення передано\~у власність\~земельні ділянки,\~оскільки останніми\~було вжито\~всіх заходів,\~яких вимагало\~законодавство для\~правомірного отримання\~права власності\~на земельну\~ділянку.\~Така позиція\~суду відповідає\~позиції Європейського\~суду з\~прав людини,\~рішення якого,\~згідно до\~ст.\~17\~Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~з прав\~людини"\~є джерелом\~права. Крім того, колегія суддів зазначила, що рішення Пересічанської селищної ради, яким було припинено право постійного користування земельною ділянкою визнано недійсним з моменту набрання законної сили рішенням Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 року, при цьому, суд зазначив, що наслідки визнання вказаного рішення недійсним можуть стосуватися лише до рішень Пересічанської селищної ради прийнятих на підставі недійсного рішення, лише після набрання законної сили рішення суду в даній справі, тобто з 21.02.2017. Так, на момент прийняття в 2010 році рішення Пересічанською селищною радою про безоплатну передачу у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га, орган місцевого самоврядування керувався чинним на момент прийняття такого рішення законодавством. Межі населеного пункту сел. Березівське на підставі рішення Харківської обласної ради від 27.01.2005 були внесені до меж населених пунктів Пересічанської селищної ради. Додатковим доказом правомірності набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку з цілковитим дотриманням вимог законодавства, є Висновок Державної експертизи землевпорядної документації, виданий Державним комітетом України з земельних ресурсів, яким було надано оцінку всій землевпорядній документації, на підставі якої вказана земельна ділянка була передана у власність [PERSON] . Тобто, визнання недійсним рішення Пересічанської селищної ради про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, в зв`язку з порушенням [PERSON] порядку зміни цільового призначення земельної ділянки є неможливим, оскільки органами державної влади, які проводили перевірку та надання дозвільної документації для зміни цільового призначення земельної ділянки та судом в порядку господарського судочинства, було встановлено, що дії [PERSON] є цілком правомірними. Рішення органу місцевого самоврядування про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну власність фізичній особі, не може вважатися правочином, оскільки не породжує жодних прав і обов`язків. Рішення органу місцевого самоврядування є юридичним актом одноразової дії. Після реалізації такого рішення особа може оскаржувати в судовому порядку не має акт, а його наслідки, в той час як правочин не припиняє свою дію в часі і у випадку не виконання особою, яка є стороною такого правочину своїх обов`язків, такий правочин може бути розірвано або припинено. Тому є хибним твердження позивача щодо визнання державного акту недійсним на підставі норм ЦК України, а рішення Пересічанської селищної ради правочином. При цьому, [PERSON] жодним чином не було відомо про будь-яких осіб, які вважають, що мають певні права на вказану земельну ділянку. В свою чергу факт наявності в Пересічанської селищної ради всіх необхідних установчих документів та надання згоди і затвердження проектної документації як органами державної влади, так і місцевого самоврядування, свідчить про те, що жодних порушень законодавства, щодо земельної ділянки у власність [PERSON] допущено не було. Крім того, земельна ділянка, що є предметом позову не відноситься до компетенції Фонду, адже на них не мається жодних об`єктів, які б підлягали приватизації. Посилання Позивача на правовий висновок Верховного суду України у постанові від 25.11.2014 у справі №3-99гс14 не можна брати до уваги, адже в рамках розгляду вказаної справи вирішувалось питання про визначення власника нерухомого майна, що знаходилось на земельних ділянках переданих у власність. Тобто, правовий висновок Верховним судом України був зроблений в рамках розгляду справи, предмет та підстава позову, якої відрізняються від предмету та підстави позову в справі № 619/1888/17. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою ДП "Санаторій "Березівські мінеральні води" отримало саме на підставі рішення Пересічанської селищної ради № 254 від 14.10.1997, а не на підставі акту Дергачівської районної державної адміністрації чи будь-якого іншого органу державної влади. Підтвердженням вказаному є обставини справи, встновлені Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.02.2010, на яку посилається позивач. Так, у вказаному рішенні зазначив, виходячи з пояснень Фонду державного майна України, повноваження даного центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, регламентовано ст.5 ЗУ «Про Фонд державного майна України» та ст..17-1 та ст.122 Земельного Кодексу України, згідно яких державні органи приватизації здійснюють продаж земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації. Разом з тим, Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води», а також об`єкти нерухомості, що перебувають на його балансі, до переліку об`єктів державної власності груп А, Д та Ж, що підлягають приватизації, станом на 11.01.2016 не включено. В даному випадку коло повноважень Фонду державного майна України не поширюється на вказану земельну ділянку, оскільки на ній не знаходиться будь-яких об`єктів нерухомості, що можуть підлягати приватизації. Відповідно, відсутність повноважень в Фонду державного майна України вказує на те, що і його права не могли бути порушені. В свою чергу відсутність порушених прав свідчить про те, що Фонд державного майна України не може бути позивачем в даній справі. Вказане свідчить про те, що Пересічанська селищна рада мала право розпоряджатися вказаною земельною ділянкою. При цьому, позивачем не надано відомостей про те, на підставі якого документу Пересічанська селищна рада отримала таке право та чи є воно припиненим. Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надав письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до частини шостої статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації. Частиною десятою\~статті 24\~вищезазначеного Закону,\~визначено,\~що державна\~реєстрація земельної\~ділянки скасовується\~Державним кадастровим\~реєстратором,\~який здійснює\~таку реєстрацію:у разі\~поділу чи\~об`єднання земельних\~ділянок;якщо протягом\~одного року\~з дня\~здійснення державної\~реєстрації земельної\~ділянки речове\~право на\~неї не\~зареєстровано з\~вини заявника.Таким чином,\~механізм скасування\~державної реєстрації\~земельної ділянки\~на підставі\~рішення суду\~шляхом скасування\~кадастрового номера\~земельної ділянки\~за допомогою\~програмного забезпечення\~Державного земельного\~кадастру,\~на сьогоднішній\~день,\~чинним законодавством\~не передбачено.\~Отже,\~виходячи з\~вимог чинного\~законодавства,\~Держгеокадастр не\~виконує функцій\~щодо присвоєння\~кадастрових номерів\~земельним ділянкам,\~а також\~не скасовує\~її.\~Таке повноваження\~відноситься до\~Державних кадастрових\~реєстраторів територіальних\~органів Держгеокадастру\~у Автономній\~республіці Крим\~та областях,\~у м.м.\~Києві та\~Севастополі.У зв`язку з цим, заступник прокурора Харківської області помилково наділив Держгеокадастр повноваженнями щодо присвоєння та скасування кадастрового номеру земельної ділянки. Представник Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у судове засідання не з`явився, надавши суду відзив на позов, в якому просить справу розглядати без участі представника та зазначено, що згідно зі Статутом ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», акціонерами Товариства є: Федерація професійних спілок України частка у статутному капіталі 92,92%, Фонд соціального страхування України з тимчасової`втрати працездатності частка у статутному капіталі 7.08 %. Таким чином, установчі документи ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», свідчать про те, що у його статутному капіталі відсутня частка державної власності. Пунктом 1.1. Статуту Дочірнього підприємства Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» передбачено, що ДП Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» створене одним засновником ЗАТ «Укрпрофоздоровниця». Згідно п. 1.2. Статуту підприємство - «Засновником та власником Підприємства є юридична особа за законодавством України Закрите акціонерне товариство «Укрпрофоздоровниця», (нині ПрАТ) яке діє на підставі власного Статуту і знаходиться за адресою: 01033, м. Київ-23, вул. Шота Руставелі, 39/41. Таким чином, в Статуті Дочірнього підприємства Клінічний санаторій «Курорт Березівоські мінеральні води» відсутня частка державної власності, а тому Дочірнє підприємство Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» не є державним підприємством. Відповідно \~ \~ \~ \~до частини 3 статті 149\~Земельного кодексу\~України (в редакції станом на дату прийняття спірних рішень) сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Частиною 9 цієї статті визначено, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Отже, якщо земельна ділянка надана в постійне користування із земель державної власності, то її вилучення провадиться за рішенням органів державної влади, якщо надавалась із земель комунальної власності - то за рішенням органів місцевого самоврядування, уповноважених надавати таку земельну ділянку в постійне користування. До розмежування земель державної та комунальної власності до визначення компетенції органів державної влади та органів місцевого самоврядування застосовуються правила п. 12 розділу X «Перехідні положення`ЗК України. З наведених вище норм статті 149\~ЗК України вбачається, що право органів місцевого самоврядування на вилучення з постійного користування земельних ділянок комунальної власності відповідних територіальних громад обмежується лише особливо цінними землями, порядок вилучення яких закріплений статтею 150 ЗК України. Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України у державної власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 року визнано недійсним рішення Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 року про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475 га на території с. Березівське Пересічанської селищної ради Дергачівського району га рішення Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 року про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території с. Березівське Пересічанської селищної ради Дергачівського району. Держава зацікавлена в тому, щоб розпорядження землями відбувалося з додержанням вимог діючого законодавства. Порушення встановленого порядку розпорядження землями порушує інтереси держави. До 2004 року санаторій користувався земельною ділянкою площею 63,3га на підставі Державного акту на право постійного користування землею. В даний час санаторій користується земельною ділянкою площею 16,5525га, за яку сплачує своєчасно податки. Представник Фонду державного майна України надав суду пояснення, в яких підтримав позов та пояснив, що санаторій «Бермінводи» (базовий санаторій «Березівські мінеральні води» ), що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Березівське значиться у Переліку організацій, установ і підприємств, які за станом на 24.08.1991 знаходилися у віданні Української Республіканської ради по управлінню курортами профспілок Федерації профспілок України Загальної конфедерації профспілок СРСР (колишнього ВЦРПС). Також зазначив, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду України від 21.02.2017 у справі № 922/3652/15 було визнано недійсними рішення Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частини земельної ділянки загальною площею 45,7475 га на території с. Березівське Пересічанської селищної ради Дергачівського району та рішення Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частини земельної ділянки загальною площею 16,5525 га на території с. Березівське Пересічанської селищної ради Дергачівського району. Враховуючи норми статті 21 Земельного кодексу України, які знайшли своє відображення у вищевказаній постанові, якою передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. З врахуванням вищезазначеного, Фонд вважає дану позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 11.08.2017. Відповідно до ухвали від 11.08.2017 залучено третю особу Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». У судовому засіданні прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області Сердюк К.В. підтримала позовну заяву, просила її задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, згідно наданого раніше відзиву та заперечень на позов. Представник відповідача Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа -представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та врахуваня наданих раніше письмових пояснень. Третя особа -представник Фонду державного майна України не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника. Третя особа -предствник ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» в у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та врахуваня наданих раніше письмових пояснень. Суд, заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області LХХІІ сесії V скликання від 30.09.2010, [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №076921, [PERSON] на підставі рішення LХХІI сесії V скликання Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30.09.2010 року, належить земельна ділянка площею 0,1000 га. кадастровий номер 6322056501:00:000:0246, за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] , 01 червні 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та її прізвище після реєстрації шлюбу стало [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2017 року визнано недійсним рішення Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 року про припинення права постійного користування ДП «Санаторій Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475га на території с. Березівське Пересічанської селищної ради Дергачівського району та рішення Пересічанської селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території с. Березівське Пересічанської селищної ради Дергачівського району. При цьому, у зазначеній вище постанові вказано, що незважаючи на те, що судом було прийнято рішення про неправомірність прийняття Пересічанською селищною радою Дергачівського району рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води», таке рішення не повинно мати жодних правових наслідків для осіб, яким в подальшому на підставі вказаного рішення було передано у власність земельні ділянки, оскільки останніми було вжито всіх заходів, яких вимагало чинне законодавство для правомірного отримання права власності на земельну ділянку. Спірна земельна ділянка перебувала в межах населеного пункту, вона, згідно земельного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, є земельною ділянкою комунальної форми власності, компетенція щодо розпорядження якими входило та входить до повноважень територіальних громад, в даному випадку в особі Пересічанської селищної ради. На момент передачі спірної земельної ділянки у власність, рішення Пересічанської селищної ради про скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» було дійсним, ніким не було оскаржено або скасовано. Вказана земельна ділянка не була віднесена до земель державної форми власності, перебувала в межах населеного пункту сел. Березівське, що надавало право Пересічанській селищній раді повноваження проводити дії по зміні її цільового призначення та передачі у власність. Оскільки рішення органу місцевого самоврядування про скасування державного акту на право постійного користування, як правовий акт на момент, передачі у власність земельної ділянки мало юридичну силу, подальше скасування такого нормативного акту не повинно тягнути за собою прийняття рішень, які порушуватимуть права громадян. Отже, позбавлення відповідача [PERSON] \~ права\~власності на\~спірну земельну\~ділянку не\~є виправданим,\~оскільки не\~є співрозмірним\~з порушеним,\~на думку\~прокуратури,\~правом державної\~власності.\~Слід звернути\~увагу,\~що передана\~у власність\~земельна ділянка\~жодним чином\~не порушує\~права санаторію\~та не\~обмежує його\~право на\~користування землею\~для обслуговування\~приміщень та\~будівель санаторію.\~Крім того,\~слід зазначити,\~що у\~відповідності до\~Тимчасового положення\~про фонд\~Державного майна\~України,\~затвердженого постановою\~ВРУ від\~07.07.1992\~року,\~що діяла\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин та\~ЗУ «Про\~управління об`єктами\~державної власності»,\~фонд державного\~майна було\~визначено суб`єктом\~управління об`єктами\~державної власності.Разом з тим згідно ЗУ «Про управління об`єктами державної власності», саме до повноважень Фонду державного майна України, віднесено обов`язок по формуванню і веденню Єдиного реєстру об`єктів державної власності. У разі перебування спірної земельної ділянки у реєстрі об`єктів нерухомого майна державної власності, Пересічанська селищна рада не мала б можливості розпоряджатись вказаною земельною ділянкою, у тому числі проводити дії по зміні її цільового призначення. Щодо вимоги позивачів про скасування державної реєстрації державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, який зареєстрований 05.11.2010 року в книзі реєстрації записів про державні акти на право власності на землю та на право постійного користування землею, суд вважає такі вимоги передчасними. Відповідний обов`язок по скасуванню державної реєстрації права власності має відповідач на виконання рішення суду, у разі задоволення позову при визнання правової підстави набуття такого права. На час розгляду справи, відсутні докази, які б свідчили про протилежні дії або бездіяльність даних органів при виконанні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст.83 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. \~ \~ \~ \~Як передбачено ст.84 ЗК України, (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. \~ \~ \~ \~Згідно вимог п.«ж» ч.3 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти. Згідно рішенням Харківської обласної ради від 27.01.2005 було затверджено розроблений ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» проект встановлення меж населених пунктів на території Пересічанської селищної ради Дергачівського району, згідно з яким площа смт Пересічне складає 1012,5332га, селища Березівське 237,6425га, селища Комунар 96,6224 га, загальна площа земель цих населених пунктів згідно з проектом складає 1346,7981га. Пунктом 12\~Перехідних положень ЗК України\~(у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що, станом на час передачі вказаної земельної ділянки у власність відповідачу, спірна земельна ділянка належала до земель державної власності та на ній розташовані об`єкти державної власності. Вказана земельна ділянка, перебувала в межах населеного пункту сел. Березівське, що надавало право Пересічанській селищній раді повноваження проводити дії по зміні її цільового призначення та передачі у власність відповідно до п.12\~Перехідних положень ЗК України, інших відомостей суду не надано. Суд зазначає, що на момент передачі спірної земельної ділянки у власність відповідача, рішення Пересічанської селищної ради про скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» було дійсним, ніким не було оскаржено або скасовано. Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, оскільки рішення органу місцевого самоврядування, про скасування державного акту на право постійного користування, як правовий акт на момент, передачі у власність земельної ділянки мало юридичну силу, подальше скасування такого нормативного акту не повинно тягнути за собою прийняття рішень, про позбавлення громадян власності, набутої за час дії нормативно-правового акту, тобто погіршувати становище відповідача. Відповідно до п. «ґ» ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара. Так, відповідач [PERSON] скористалася своїм законним правом та отримала безоплатно у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва (у межах сел. Березівське Дергачівського району Харківської області) у відповідності до\~ст. 121 ЗК України, а селищна рада розпорядилася земельною ділянкою та передала її безоплатно у власність фізичній особі, якою було в подальшому отримано державний акт на право власності на земельну ділянку. Стаття 14 Конституції України\~проголошує, що право власності на землю гарантується.\~Основним законом\~також передбачається, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У відповідності до ст. 1 Протоколу №1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (рішення від 24 червня 2003 р.) зазначається, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними, якщо вони не допущені внаслідок винної протиправної поведінки самої фізичної особи. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» (заява №25921/02) констатується, що «… оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина (фізичної особи), то в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті\~1 Першого протоколу Конвенції, отже, визнання недійсним договору, згідно з яким особа отримала майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив\~закон, є неприпустимим». У рішенні Європейського суду з прав людини від 16 лютого 2017 року у справі «Кривенький проти України», що\~набуло статусу остаточного 16 березня 2017 року суд визнав позбавлення права на земельну ділянку (пай) без надання компенсації або іншого виду відшкодування вартості такої ділянки (паю) порушенням статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Отже, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Таким чином, відсутність можливості реалізації власниками землі та землекористувачами права на отримання відшкодування є порушенням не лише норм\~ЗК України, а й статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Крім того, громадянин України, який у межах, наданих законодавством України набув право на земельну ділянку, не може нести негативних наслідків у зв`язку з порушенням процедури прийняття рішення органами влади чи місцевого самоврядування, які, презюмується, діють у межах правового поля. Судом не встановлено неправомірних/незаконних/недобросовісних дій [PERSON] , що набувала майно в рамках безоплатної приватизації землі, не встановлено факту порушень прав і інтересів держави внаслідок такої приватизації. На існування таких обставини прокурор звертаючись із позовом не посилався. Звертаючись до суду з позовом прокурор не надав суду належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка знаходиться саме поза межами населеного пункту та на ній розташовані об`єкти державної власності, оскільки [PERSON] передавалася земельна ділянка у межах\~\~сел. Березівське. Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», якому спірна земельна ділянка належала на праві постійного користування до моменту припинення такого права рішенням Пересічанської селищної ради від 28.02.2006,\~яке визнано недійсним постановою ХАГС від 21.02.2017, не визначено як особа, права якої потребують судового захисту. Вимога про повернення земельної ділянки такій особі прокурором у позовній заяві не ставиться, як і не наводиться за наведених обставин підстав для безоплатного вилучення земельної ділянки у [PERSON] . Крім того, судом також встановлено, що прокуратура Харківської області була обізнана про передачу спірної ділянки у власність громадянину у 2010 році під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства, а тому доводи наведені в позовній заяві щодо моменту виявлення порушення не відповідають дійсності. З огляду на наведене, суд вважає, що втручання у право [PERSON] на мирне володіння своїм майном носить ознаки непропорційного, та становитиме для відповідача надмірний тягар, що свідчить про порушення статті 1 Першого\~протоколу Конвенції. Таким чином,\~аналізуючи вищевказане,\~беручи до\~уваги надані\~суду докази,\~ суд\~ дійшов висноску про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у позові відмовляється у повному обсязі, судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed