Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

27.03.2019 року позивач АТ КБ "Приватбанк", який є правонаступником ПАТ КБ "Приватбанк", звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості (ціна позову 20\~853,52 грн.), мотивуючи тим, що 07.04.2016 року [PERSON] було підписано заяву № б/н, згідно якої відповідач отримав кредит в розмірі 9500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634\~ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п.2.1.1.2.3 п.2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17.03.2019 року має заборгованість 20\~853,52 грн., з яких: - 9423,97 грн. заборгованість за тілом кредита; - 4230,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 5014,05 нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 716,24 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500.00 грн.- штраф (фіксована частина); - 969,22 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», а тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також судовий збір по справі у розмірі 1921 грн. Згідно протоколу авторозподілу від 27.03.2020 р. справу передано судді [PERSON] . Ухвалою від 03.06.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 27.06.2019 р. 26.06.2019 р. на адресу суду надійшов відзив на позов. 27.06.2019 р. представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки відповіді на відзив. Судове засідання 27.06.2019 р. відкладено на 25.07.2019 р. за клопотанням представника відповідача. 17.07.2019 р. до суду надійшла відповідь на відзив, до якої додано виписку по картковому рахунку відповідача. 23.07.2019 р. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача. Крім того, подано клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача. Судове засідання 25.07.2019 р. не відбулося у зв,язку з перебуванням судді на лікарняному. У зв,язку з закінченням строку відрядження судді Кобзаря Ю.Ю. справу передано до канцелярії суду, повторний авторозподіл справи не відбувся у зв,язку з відсутністю у суді суддів з повноваженнями. Згідно протоколу авторозподілу 15.01.2020 р. справу передано судді Алексєєвій О.В. Ухвалою суду від 18.03.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, надано сторонам строк на подання заяв по суті. Судові засідання у справі 16.04.2020 та 11.06.2020 р. відкладено у зв,язку з відсутністю відомостей про вручення судової повістки відповідачу. Наступне судове засідання призначено на 09.09.2020 р. 06.08.2020 р. до суду надійшов відзив на позов. 02.09.2020 р. до суду надійшла відповідь на відзив. Судове засідання 09.09.2020 р. відкладено судом для надання можливості відповідачем подати заперечення на відзив на 11.11.2020 р. Представник позивача\~ в судове засідання 11.11.2020 р. не з`явився, надав клопотання, в якому просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, в відзивах на позов наданих суду 26.06.2019 року та 06.08.2020 року, запереченнях від 23.07.2019 р., вказав, що позовні вимоги не визнає повністю, оскільки анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту у розмірі 9500 грн., даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. В матеріалах, що додані до позовної заяви, відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого йому кредитного ліміту, а тому доводи щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. В зв`язку з тим, що позивачем не надано належних доказів укладення та виконання договору між ним та позивачем, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення пені та штрафів, вважає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень. Закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У відповідях на відзив, що надійшли до суду 17.07.2019 року та 02.09.2020 року вказано, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не погоджується з даним відзивом, оскільки вважає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 07.04.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 9500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Представник позивача також зазначає, що сторонами при укладенні даного договору було дотримано вимоги, передбачені ст.ст. 509, 639, ЦК України щодо форми договору та відповідно до ст. 634 ЦК України підписанням заяви відповідач приєднався до запропонованих банком Умов та Тарифів. Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Відповідно до ст. 207 ЦК України вважають даний правочин укладеним. Також зазначають, що в даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https//client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Також зазначають, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Звертають увагу суду на те, що деякий час відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Вважають, що позивачем правомірно здійснено розрахунок заборгованості. Крім того, надали фото відповідача з карткою, виписку по картковому рахунку в підтвердження того, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та прослідковується рух коштів. 29.07.2019 року в наданих запереченням згідно ст. 180 ЦПК України відповідач пояснив, що доводи позивача про те, що заява-анкета від 07.04.2016 року містить відмітку про його бажання оформити на його ім`я Кредитку Універсальна Gold не відповідають дійсності, оскільки вона не містить жодної інформації про види карток, або про конкретний вид карти, який клієнт бажав би отримати. Крім цього, дана заява не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту у розмірі 9500 грн., даних про видачу кредитної картки, її виду та строк дії. Також жодних документів про вручення йому карток з його підписом про отримання позивач не надав. Вважає, що позивачем не наведено доказів, що ці картки видавались саме згідно кредитного договору б/н від 07.04.2016 року. Також позивачем не надані підтвердження про конкретні запропоновані йому Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ним кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять його підпису, а також надані Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони ним не підписані. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних для вирішення спору. Даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Ч.1, 3 ст.12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1.2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст.1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1ст. 633\~ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1ст. 1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч.ч.1,2 ст.551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що 07.04.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9500 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, яка підлягає стягненню, станом на 17.03.2019 року становить 20\~853,52 грн., з яких: - 9423,97 грн. заборгованість за тілом кредита; - 4230,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 5014,05 нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 716,24 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500.00 грн.- штраф (фіксована частина); - 969,22 грн. - штраф (процентна складова). Вказаний розрахунок зроблений за період з 07.04.2016 р. по 17.03.2019 р. З вказаного розрахунку вбачається, що станом на 17.03.2019 року позивачем нараховано пеню та заборгованість по штрафах. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.04.2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати штрафів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Згідно з ч. 6 ст. 81ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наявність у матеріалах справи редакцій та положень Умов та Правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. З тих же підстав не можна вважати складовою частиною кредитного договору витяг з Тарифів банку, оскільки вони також не містять підпису позичальника. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 04 вересня 2019 року за результатом розгляду справи № 753/509/16-ц. Оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.04.2016 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів, пені та\~штрафів. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1ст. 11Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів», далі -\~Закон № 1023-XII). Згідно з п. 22 ч.1ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , банком дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11\~Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, суд вважає, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Судом досліджено надану позивачем виписку по карті за період з 01.01.2016 р. по 27.06.2019 р. та встановлено наступне. Станом на 05.06.2017 року, тобто до початку нарахувань відповідачу відсотків та неустойки за кредитом, списання коштів\~за "страхування\~кредитного ліміту" згідно поданої позивачем виписки по рахунку заборгованість складала 9272,88 грн. з урахуванням всіх витрат та надходжень. При цьому, в розрахунку містяться наступні "списання" коштів, здійснення правомірності яких суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами, оскільки ці списання не були обумовлені у підписаній відповідачем заяві про приєднання до умов : 28.05.2016 комісія за обслуговування (членський внесок) за 04.2016 - 20 грн. 10.06.2016 комісія за обслуговування (членський внесок) за 05.2016 - 20 грн. 10.07.2016 комісія за обслуговування (членський внесок) за 06.2016 - 20 грн. 12.08.2016 комісія за обслуговування (членський внесок) за 07.2016 - 20 грн. 12.09.2016 комісія за обслуговування (членський внесок) за 08.2016 - 20 грн. 12.10.2016 комісія за обслуговування (членський внесок) за 09.2016 - 20 грн. 12.11.2016 комісія за обслуговування (членський внесок) за 10.2016 - 20 грн. 12.12.2016 комісія за обслуговування (членський внесок) за 11.2016 - 20 грн. 12.01.2017 комісія за обслуговування (членський внесок) за 12.2016 - 20 грн. 01.02.2017 - списання процентів використання кредитного ліміту - 21,80 грн. 12.02.2017 комісія за обслуговування (членський внесок) за 01.2017 - 20 грн. 12.03.2017 комісія за обслуговування (членський внесок) за 02.2017 - 20 грн. 12.04.2017 комісія за обслуговування (членський внесок) за 03.2017 - 20 грн. 12.05.2017 комісія за обслуговування (членський внесок) за 04.2017 - 20 грн. Загалом - 281,08 грн. Таким чином, станом на 05.06.2017 р. заборгованість відповідача складала 9272,88 грн.- 281,08 грн. = 8991,80 грн. Після вказаної дати відповідачем було витрачено: 05.06.2017 - 102 грн. 08.06.2017 - 1000 грн. 09.06.2017 - 600 грн. Крім того, відповідачем було внесено на картку кошти: 08.06.2017 - 1700 грн. 11.07.2017 - 200 грн. 09.08.2017 - 795 грн. 27.09.2017 - 498 грн. 25.10.2017 - 500 грн. 06.12.2017 - 500 грн. 21.01.2018 - 998 грн. Таким чином, з- відповідача підлягають стягненню: 8991,80 грн. + 102 грн. + 1000 грн. + 600 грн. - 1700 грн. - 200 грн. - 795 грн. - 498 грн. - 500 грн. - 500 грн. - 998 грн. = 5502,80 грн. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення у примусовому порядку з [PERSON] заборгованості в розмірі 5502,80 грн. та відмови у задоволенні решти позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог в розмірі 506,86 грн.

Outcome: partial