Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

13.03.2020 [PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на користь неповнолітнього сина [PERSON] з відповідача [PERSON] до твердої грошової суми, яка складає 5000 грн, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, просить стягнути з відповідача 5502 грн. додаткових витрат на лікування та всебічний розвиток дитини. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 20.04.2018 присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно, починаючи з 16.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Стверджує, що грошова сума, встановлена рішенням суду, не покриває витрат, які вона несе на утримання та гармонійний всебічний розвиток дитини. Як на підставу позову у частині зміни призначеного судом розміру аліментів покликається на суттєві зміни у матеріальному стані відповідача (набуття права власності на дві земельні ділянки для ведення садівництва в СТ "Лісне" с. Бартатів загальною площею 0,1035 га. та автомобіль марки Опель Комбо 1998 року випуску з причепом, отримує стабільний офіційний дохід в ТзОВ "Транс -Сервіс" в сумі 3560, 62 грн). Відтак, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини просить збільшити розмір аліментів до твердої грошової суми у розмірі 5000 грн, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також стверджує, що понесла значні додаткові витрати на сина, а тому в силу положень ст. 185 СК просить стягнути з відповідача 5502 грн. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч. 6 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) ця справа є малозначною, а відтак відповідно до ст. 274 ЦПК України підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та її представники в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Окрім вищенаведеного, додатково пояснила, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. У якому зазначив, що позов визнав частково. Зазначив, що усвідомлює свій обов`язок щодо утримання дитини, заперечує щодо збільшення розміру аліментів, покликається на те, що немає можливості сплачувати аліменти у витребуваній позивачем сумі, оскільки його середньомісячний дохід становить 3659, 50 грн. Земельні ділянки на які покликається позивач, відповідач використовує для садівництва у зв`язку із малими його доходоми, та автомобіль із причіпом використовує для ведення садівництва. У задоволенні позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, відповідач просив відмовити. Вимоги позивача щодо стягнення додаткових витрат на дитину відповідач визнав повністю. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказав про те, що позов відповідач визнає частково. Просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про збільшення розміру аліментів та вказав про визнання позову відповідача про стягнення додаткових витрат. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.12.2009 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 7375, а відтак згідно приписів Сімейного кодексу України зобов`язані утримувати сина до досягнення ним повноліття. Згідно з рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 20.04.2018 у справі № 441/274/18 стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову 16.02.2018р. і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позивач, покликаючись на суттєві зміни у матеріальному стані відповідача, просить збільшити розмір аліментів визначений судом. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охоронну дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. З наведених законодавчих приписів та матеріалів судової практики вбачається, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Як на підставу вимоги про зміну розміру аліментів позивач покликається на зміни матеріального стану відповідача. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи відповідачу на праві приватної власності належить дві земельні ділянки для ведення садівництва в СТ "Лісне" с. Бартатів загальною площею 0, 1035 га. Окрім того, на праві приватної власності платнику аліментів належить автомобіль марки Опель Комбо 1998 року випуску модель ПГА реєстраційний номер [NUMBER] та причіп легковий. Як вбачається із довідки про доходи відповідача в ТзОВ "Транс-Сервіс" його дохід становить 3560, 62 грн. Суду не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що матеріальне становище платника аліментів значно покращилося, дохід відповідача становить 3560, 62 грн., що унеможливлює стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 5000 грн. так як просить позивач. Тому у позовній вимозі щодо збільшення розміру аліментів суд вважає слід відмовити. Щодо вирішення вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Позивач просить стягнути з відповідача на утримання дитини 5502 грн. додаткових витрат, у які входять витрати на лікування, придбання планшету. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів на аліменти, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд звертає увагу на те, що в порядку ст. 185 СК України, позивачка, яка звертається до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину повинна надати суду документальні докази фактично понесених або майбутніх витрат, їх розрахунки та їх документальне обґрунтування. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати, в даному випадку, на лікування і свідчать про необхідність стягнення додаткових витрат на дитину, розмір яких повинен обґрунтовуватись відповідними фінансовими документами (листами-призначеннями лікарів, чеків на придбання ліків, квитанцій про оплату звернення до консультацій лікарів тощо), довідками медичних закладів про вартість медичних послуг, витрат на лікування, рецептами лікарів, рахунками. Позивачкою надано на підтвердження понесення додаткових витрат на дитину довідку про контрольний огляд лікаря-офтальмолога від 13.01.2020 та фіскальний чек про оплату послуг, факт підтвердження купівлі планшету підтверджується чеком № 10 та гарантійним талоном. У зв`язку з наведеним та визнанням відповідачем позову у цій частині, позовну вимогу щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивачки понесені додаткові витрат в сумі 5502 грн. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 420 грн 40 коп судового збору.

Outcome: approved