Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Дружківської міської ради про визнання за ним права власності на домоволодіння, а саме житловий будинок з прибудовою, тамбуром, літньою кухнею, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,600 га за адресою: вул. Восточна, буд.131, м. Дружківка, Донецька обл., у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів з домовою книгою. Позивач, посилається на те, що він придбав будинок з надвірними будівлями розташований по вул.Восточна, буд.131 у м.Дружківка. Договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом Дружківської нотаріальної контори 13.10.1984 року. Після укладання договору купівлі-продажу та реєстрації права власності в Дружківському КП БТІ позивач зареєстрований та мешкає в вищевказаному будинку. В 2014 році [PERSON] були втрачені правовстановлюючі документи з домовою книгою на будинок. Державний нотаріус відмовляє у видачі копії правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу був посвідчений в 1984 році та книги реєстрації договорів були здані до державного архіву нотаріальних дій, який залишився на непідконтрольній частині України в м.Донецьк. В судовому засідання позивач не з'явився, надав заяву із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с.34). Представник позивача у судове засідання не прибув, надав клопотання розглянути справу без його участі, на позові наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте надав клопотання розглянути справу без його участі (а.с.33). Заперечень на позов не надав, заяви про визнання позову не надав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.1984 р. державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори за № 6825 кн. 26 був зареєстрований договір купівлі-продажу квартири по вул. Восточна, буд. 131 в м. Дружківка Донецької області, відповідно право власності на житловий будинок було зареєстровано в КП «Дружківське міське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON]. Житлова прибудова до будинку: літ"А1-1" розміром ((7,60х9,95)-(4,50х7.10)), тамбур літ "а1" розміром 1,37х1,90, літня кухня-сарай літ. "Б" розміром 3,67х7,92, розташовані по вул.Восточна, буд.131, побудовані до 05 серпня 1992 року та відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липнфя 2001р. за №582/5773, зі змінами згідно Наказу №2 від 08.01.2013 р. Міністерства України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2013 р. за №113/22645, вищезазначені будівлі не належать до самочинного будівництва (а.с.7,8). 14 жовтня 2015 року в місцеві газеті "Дружківка на долонях" було зроблено повідомлення про втрату документації на будинок №131 по вилиці Восточній, м.Дружківка на ім'я [PERSON] та про те, що ці документи необхідно вважати недійсними (а.с.9). Позивач звернулася до Донецького обласного державного нотаріального архіву з метою отримати завірену копію договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори 13.10.1984 року, номер запису 6825 в книзі 26, але отримав відповідь про те, що видати дублікат вищевказаного документу не виявляється можливим, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких наразі відсутній. Згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень», обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Згідно п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності здійснюється на підставі правовстановлюючих документів. Згідно ст. 3 ЦПК України усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Зібраними по справі доказами законність вимог позивача по справі підтверджується. Правовстановлюючий документ на будинок, яким є договір купівлі-продажу, фактично існував , але був втрачений його власником, право власності на будинок зареєстроване за [PERSON] в КП «Дружківське міське бюро технічної інвентаризації», і ця обставина ніким з сторін не оспорюється або спростовується, та підтверджується відповіддю КП «Дружківське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.12.2015 р. №435. Отже, існують правові підстави для визнання права власності на будинок за позивачем по справі. Заперечень на позов та доказів на їх підтвердження не надійшло і суд діє відповідно до вимог ст. ст.10,60 ЦПК України. Посилання позивача на ст. 392 ЦК України, як правове обґрунтування позовних вимог, є законними, бо вказана норма закону стосується можливості власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати документу, який посвідчує його право власності, що в даному випадку і було здійснено. На підставі викладеного,

Outcome: approved