Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями в порядку спадкування за заповітом та просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 21,7 кв.м, загальною площею 36,1 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить цивільну справу розглядати за її відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. У разі неявки відповідача у судове засідання, просить винести заочне рішення (а.с. 60). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав клопотання, в якому просить справу розглядати без присутності представника Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 46-47). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], який виданий 11 вересня 2003 року Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 37 (а.с. 6). На день смерті вона мешкала в [ADDRESS] що підтверджується довідкою за №1527/02-30 від 22.08.2016 року, яка видана Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківської області (а.с. 12). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 21,7 кв.м, загальною площею 36,1 кв.м. з відповідними надвірними будівлямк який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем майна померлої є позивач, дочка спадкодавця, [PERSON] згідно заповіту, складеного на її імя, посвідченого заступнико голови виконавчого комітету Катеринівської сільської ради, Лозівського району, Харківської област 03 березня 1994 року, за реєстром №08, що підтверджується відповідним заповітом (а.с. 11). Вказаний заповіт на даний час не змінений, не відмінениі внесений до Спадкового реєстру. Чоловік спадкодавця, [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] який видано 23 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 24 (а.с 7). Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством, у спадкодавця не має Спадщину після смерті матері позивач прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, на підставі чого було заведен спадкову справу №122/2004. По закінченню шестимісячного терміну вона звернулась до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину. На підставі чого, їй 26 березня 2004 року, за реєстром №2-361, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), яке належало померлій матері. В даний час вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з відповідними надвірним спорудами і будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» позивачем було надано документи, які підтверджують: факт смерті спадкодавців, час і місце відкриття спадщини, наявність і підстав для закликання до спадкоємства. Відповідно п. 4.9 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємця, який прийняв спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно п. 4.15 того ж Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пункт 3 глави 7 розділу І цього Порядку передбачає, що документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії обов'язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. п. 4.18 Порядку визначено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За життя мати позивача - [PERSON], згідно наданої довідки сільської ради, побудувала вказаний будинок, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 14).. Згідно листа КП «ЖУК» (Лозівське бюро технічної інвентаризації) право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не оформлено і не зареєстровані (а.с. 16). Тому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 63). Право на побудований житловий будинок з надвірними будівлями спадкодавець зареєструвала лише в сільській раді. Так, згідно довідки Катеринівської сільської ради, Лозівського району, Харківської області, за записами «Погосподарської книги загальних виробничих показників господарств колгоспників, працівників, службовців та інших груп населення» №13 за 2001-2006 р., по селу Катеринівка, особовий рахунок [NUMBER], в погосподарському обліку житловий будинок з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON]. Для будівництва і обслуговування вказаного будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] була надана у користування земельна ділянка площею 0,25 га, , що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 14). Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. З, 4 ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Спірний житловий будинок було побудовано у 1930 року, згідно даних технічного паспорту. Відповідно до розділу II п. 6 ч. 2 вищезазначеної Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української PCP, будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Крім того, дана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Погосподарські книги, в яких зазначена дана інформація є документами статистичної звітності, відображена в них інформація здійснена органом, що був наділений такими повноваженнями є достовірною. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975 року, яка діяла до 14.06.1994 року вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості була довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в погосподарській книзі. Отже, право власності на збудоване нерухоме майно до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійснення державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою для його виникнення. Таким чином, відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок, збудований у 1930 року в сільській місцевості, був об'єктом власності [PERSON] і належав їй, тому відповідно позивач, як спадкоємець власника, має право претендувати на нього в порядку спадкування.

Outcome: approved