Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що з відповідачем вони мають\~ малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області та виданого на його виконання виконавчого листа №2-221 від 06.05.2010р. сплачує аліменти в розмірі 1\\4 частки всіх видів заробітку( доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. На даний час в законодавство, яке регулює стягнення аліментів на утримання дитини внесено зміни, а саме: збільшено мінімальний розмір аліментів. І, оскільки відповідач працює, то має можливість надавати дитині матеріальну допомогу в збільшеному розмірі. Крім того, зазначає, що син хворіє і їй самій важко забезпечити його повноцінне матеріальне утримання. В зв'язку з вказаним, позивачка просить збільшити розмір стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], які сплачує відповідач [PERSON] згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області та виконавчого листа № 2-221 від 06.05.2010р. в розмірі 1\\4 частки всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, - до 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття . 2 Позивачка також просить виконавчий лист №2-221 виданий 06.05.2010р.Ружинським районним судом визнати недійсним (а.с.1). Ухвалою суду від 02.08.2018р. позовна вимога про визнання виконавчого листа недійсним залишена без розгляду за заявою позивачки (а.с.54-55). В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю з наведених в позовній заяві підстав, додатково пояснивши, що на її утриманні крім сина [PERSON] перебуває ще одна неповнолітня дитина. Син [PERSON] хворіє, потребує лікування і аліментів, які сплачує відповідач на його утримання, недостатньо. Розмір вказаних аліментів, який за останні місяці складає близько 560 грн. в місяць , не покриває витрат на утримання дитини, а саме на придбання йому продуктів харчування, одягу, ліків, шкільних приладь тощо. А тому вона просить суд збільшити вказаний розмір до 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач відзиву на позов не подав, в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність (а.с.47). Його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що зміни в законодавстві щодо збільшення мінімального розміру аліментів на утримання дитини не є підставою для задоволення даного позову, оскільки позивачка не довела суду те, що після винесення рішення суду, відповідно до якого відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], погіршилось її матеріальне становище чи покращилось матеріальне становище відповідача. Навпаки, після винесення вказаного рішення суду позивачка почала працювати, а отдже її матеріальне становище покращилось, а у відповідача матеріальне становище погіршилось, оскільки у нього від другого шлюбу народилась ще одна дитина. Крім того, зазначає, що відповідач і так сплачує на користь позивачки кожен місяць аліменти в більшому розмірі ніж в попередньому місяці і на даний час розмір аліментів вже складає 559 грн. Звертає увагу суду на недоліки позовної заяви [PERSON] , в якій невірно визначено ціну позову; не надано повного обгрунтування позову; не вказано що до позовної заяви додано рішення суду; додано до позову копії довідок, які належним чином не завірені; вказано, що вона просить стягнути аліменти в розмірі "до 1000 грн. щомісячно", а не в розмірі 1000 грн. тощо. Представник відповідача також зазначив, що в 2016 році Ружинським районним судом вже розглядалась справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які відповідач сплачує на утримання сина [PERSON], і в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Тому повторно звертатись до суду з позовом з тих самих підстав позивачка не мала права. А тому з врахуванням вказаного просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. \~Суд, вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони є батьками [PERSON], який народився 16.01.2009 року ,\~\~ що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.4). На підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від\~ 29.04.2010р. по справі № 2-221/2010р. з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], підлягають стягненню аліменти в розмірі 1\\4 частки всіх видів доходу(заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2010р. і до повноліття дитини, тобто до 16.01.2027р.(а.с.21). 3 На виконання вищевказаного рішення суду відповідач відповідно до виконавчого листа №2-221, виданого 06.06.2010 року Ружинським районним судом Житомирської області, сплачує на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], розмір яких за травень 2018р. склав 559 грн.00 коп., що стверджується копією довідки Ружинського РВ ДВС ГУ ТУЮ в Житомирській області від 12.06.2018р. за №2.17.-26/4806 ( а.с.8). Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 05.05.2016р. в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів з 1\\4 частки всіх видів заробітку(доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку , на тверду грошову суму було відмовлено (а.с.6-7). Малолітній син сторін - [PERSON] зареєстрований та постійно проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою Білилівської сільської ради Ружинського району від 18.06.2018р. за № 1409 (а.с.9). Відповідач на даний час працює і крім сина [PERSON] має на утриманні доньку Вероніку, [INFO], що вбачається з наданої ним копії свідоцтва про народження дитини та довідок про місце роботи та заробітну плату (а.с.22, 34, 36). Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Судом встановлено, що після набрання законної сили рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 29.04.2010р. , яким визначено розмір аліментів , що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання їхнього сина [PERSON] в частці від доходу(заробітку) відповідача, а саме: 1\\4 частки всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, внесено зміни до чинного законодавства з метою посилення захисту права дитини на належне утримання. Так, відповідно до частини другої ст.182 СК України , до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цим же Законом внесено зміни і до ст. 181 СК України, які також набрали чинності 08 липня 2017 року, та якими на даний час передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 4 Отже, саме позивачка, з якою проживає малолітня дитина сторін, як одержувач аліментів має право визначати спосіб їх стягнення. Зі змісту позовних вимог [PERSON], викладених нею в позовній заяві, вбачається. що вона фактично звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина : зі стягнення у частці від доходу(заробітку) відповідача - на стягнення у твердій грошовій сумі, визначеній як 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів, встановленого для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтвердила, що вона на даний час бажає, щоб аліменти з відповідача на утримання їхньої малолітньої дитини стягувались не в частці від доходу(заробітку) відповідача , а в твердій грошовій сумі. Підстав для відмови одержувачу аліментів, з яким проживає дитина, у зміні способу стягнення аліментів на утримання дитини, законодавством не передбачено. Крім того, як зазначалось вище, розмір аліментів на утримання дитини має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як вбачається з пояснень позивачки, представника відповідача, довідки Ружинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Житомирській області від 12.06.2018р. № 217-26/4806, розмір аліментів, які на даний час відповідач сплачує на утримання свого сина [PERSON], складає 559 грн. в місяць. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1860 грн, з 1 липня 1944 грн. Тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. А тому, сплата відповідачем на утримання малолітнього сина аліментів у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Наявність рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 05.05.2016р. про відмову позивачці у зміні розміру аліментів не може бути підставою для відмови в задоволенні даного позову, оскільки , як зазначалось вище, зміни в законодавство щодо посилення прав дитини на належне утримання були внесені в законодавство в 2017 році, тобто вже після винесення вказаного рішення. Посилання представника відповідача на те, що на даний час відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину, яка хворіє; отримує незначний розмір заробітної плати; не має власного житла тощо , тобто перебуває у скрутному матеріальному становищі, впливає на визначення розміру аліментів. Однак обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і визначення аліментів в мінімальному розмірі, передбаченому ст.182 СК України, не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, тощо. Суд також вважає, що підставою для відмови в задоволення позовних вимог [PERSON] не можуть бути недоліки її позовної заяви, оскільки завдання цивільного судочинства полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні цивільної справи з метою ефективного захисту порушених прав, а тому відмова у прийнятті позову та в його задоволенні лише з формальних підстав є неприпустимою. Крім того, суд враховує, що фактично позов [PERSON] подано не з метою захисту своїх прав, а з метою захисту прав малолітньої дитини - [PERSON],[INFO], який самостійно внаслідок свого віку не може захистити свої права, в тому числі і право на рівень життя, необхідний для свого фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому суд керується положенням ст. 27 Конвенції ООН , якою передбачено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 5 В той же час для забезпечення повного та об'єктивного розгляду справи судом відповідно до ухвали від 24.07.2018р. було визнано явку позивачки в судове засідання обов'язковою з метою надання можливості відповідачу провести опитування позивачки , встановивши таким чином всі обставини справи, які вона, на його думку, нечітко сформулювала в своїй позовній заяві, а також долучено до матеріалів справи всі докази, які сторони внаслідок своєї юридичної необізнаності, незважаючи на наявність у них представників, які є адвокатами, подали до суду несвоєчасно. Суд не приймає до уваги заяву представника відповідача щодо докази, подані позивачкою є сфальсифікованими, оскільки будь-якої заяви від відповідача щодо сумніву про достовірність будь-якого доказу та виключення його з числа доказів до суду не надходило. Також відповідачем чи його представником не надано до суду будь-яких клопотань про витребування доказів. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з пояснень представника відповідача, даних ним в судовому засіданні, відповідачем визнаються обставини щодо свого батьківства відносно сина [PERSON], [INFO]; проживання малолітнього сина зі своєю матір1ю - позивачкою по справі; сплати відповідачем на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 29.04.2010 року в частці від доходу (заробітку) відповідача; сплати відповідачем вказаних аліментів в фактичному розмірі, меншому ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку . З врахуванням вказаного, суд не вбачав необхідності за власною ініціативою витребовувати додаткові докази, оскільки сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи своїх процесуальних обов'язків не мав. Таким чином, судом встановлено, що одержувач аліментів - позивачка [PERSON], з якою проживає малолітній син сторін [PERSON], [INFO], бажає на даний час змінити спосіб стягнення аліментів з їх платника - відповідача [PERSON] з частки від його заробітку(доходу) на тверду грошову суму, і підстав у відмові щодо здійснення вказаного права законодавством не передбачено. Також судом встановлено, що право малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], на рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, яке закріплене ст.27 Конвенції ООН про права дитини, порушене внаслідок сплати його батьком - відповідачем [PERSON] аліментів на його утримання в розмірі, який є меншим ніж мінімальний розмір, визначений законодавством України. Так, судом встановлено, що розмір аліментів , які сплачує на протязі 2018 р. [PERSON] на утримання свого сина [PERSON], складає в середньому приблизно 18 грн. 60 коп. на день, що, на думку суду, не може покрити навіть витрат на повноцінне харчування дитини, а не те, щоб забезпечити дитину ще і одягом, предметами особистої гігієни, ліками, книгами тощо. А тому, усунення вищевказаного порушення права дитини, можливе лише шляхом збільшення розміру аліментів, які сплачує відповідач на його утримання, та зміни способу їх утримання і визначення їх розміру в мінімальному розмірі, встановленому законодавством, тобто в розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. З врахуванням вказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню, що узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 03.05.2018р. по справі № 581/638/17. 6 При цьому суд вважає, що позивачкою не надано доказів на встановлення розміру аліментів саме в сумі по 1000 грн. щомісячно, а також на те, що аліменти в зміненому розмірі повинні підлягати стягненню з часу подачі позову до суду. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенні не підлягають. Виконавчий лист №2-221 виданий 06.05.2010р. на виконання рішення суду від 29.04.2010р. щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в частці від його заробітку (доходу) після набрання чинності даним рішенням не підлягає виконанню, оскільки судом змінено спосіб та розмір аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial