Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору від 16.12.2007 року відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за його користування на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 31.12.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 23880,98 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з"явився, в позовній заяві зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. 16.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (а. с. 21) та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № KRХRF907070297, який складається із заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), тарифів. За умовами договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 2292,51 грн строком на 10 місяців з 16.12.2007 року по 15.10.2008 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 208,41 грн, а позичальник зобов»язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду у встановлені строки (а. с. 10, 41-43). Крім того, 16.12.2007 року Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (а. с. 21) та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, Пам»ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. За умовами договору банк надав відповідач кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з базовою процентною ставкою по кредиту 3 % в місяць на залишок заборгованості (а. с. 10, 11-16). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки - кредитний ліміт [PERSON] 19.01.2008 року збільшено до розміру 500 грн, 26.09.2008 року до 1000 грн, 16.09.2010 року до 3000 грн, 01.04.2011 року до 4000 грн, 12.04.2011 року до 4500 грн, 17.12.2012 року знижено до 3390 грн, 28.12.2012 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 3390 грн, 08.02.2013 року кредитний ліміт знижено до 3100 грн, 18.08.2015 року до 3080 грн (а. с. 9). Судом встановлено, що на підставі однієї заяви між банком і позичальником укладено два різних договори (а.с. 10). Відповідач свої зобов'язання за договором договір про надання банківських послуг належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.12.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 23880 грн 98 коп., з яких: -заборгованість за кредитом 3075,76 грн; -заборгованість за відсотками 16191,84 грн; -заборгованість за пенею та комісією 3000 грн; -заборгованість по штрафам 1613,38 грн (а. с. 6-8). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобовязань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що \~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, у зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved