Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

30.08.2019 представник АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який вмотивував так. Відповідно до укладеного договору № б/н від 16.08.2013 [PERSON] отримала кредит у розмірі 3700 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідачка не надала (не повернула) своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином [PERSON] у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 28.07.2019 має заборгованість в сумі 13293,73 грн, яка складається з наступного: 6444,38 грн - заборгованість за тілом кредита; 2064,07 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 3676,05 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи: 500 грн (фіксована частина) та 609,23 грн (процентна складова) На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що стало підставою для звернення до суду представником позивача з цим позовом. За клопотанням сторони позивача, суд ухвалив, згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.09.2019 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до вимог ст.ст. 19 ч.6, 274, 279 ЦПК України. Заперечення з приводу цього з боку відповідачки або клопотання про розгляд справи з участю сторін до суду не надходили. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представником позивача станом на 22.10.2019 клопотання про залишення позову без розгляду чи закриття провадження у справі не заявлено. Відповідачка [PERSON] 27.09.2019 подала суду заяву про визнання позову, в частині заборгованості за кредитним договором. Просить суд, не включати до суми стягнення заборгованості за кредитним договором стягнення по судовим штрафам, бо договором передбачено стягнення пені за прострочення кредиту, яка стягується подвійна та яка нею частково сплачена. У зв`язку з визнанням позову відповідачка просить, на підставі ст. 142 ЦПК, стягнути з неї тільки 50 % судового збору, а іншу частину 50 % судового збору повернути стороні позивача. Також, відповідач [PERSON] заявила клопотання про розстрочення їй виконання рішення суду на строк 12 місяців, відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України, у зв`язку з її важким матеріальним становищем, про що подала суду відповідні довідки та документи. Оцінивши зміст позовних вимог, позицію відповідача [PERSON] , подані сторонами докази, суд дійшов такого висновку. Відповідачка не оспорює розмір основного боргу за кредитним договором, тобто заборгованість за тілом кредиту і пенею, заборгованість за відсотками у відповідача відсутня. Із розрахунків по заборгованості за договором № б/н від 16.08.2013 сформованих станом на 31.10.2015 та на 28.07.2019 вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором у відповідачки гр. [PERSON] перед АТ КБ "Приват Банком" складає 12184,50 грн., що включає в себе такі суми: 6444,38 грн - заборгованість за тілом кредита; 2064,07 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 3676,05 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання. Окрім цього, позивачем нараховано відповідачці заборгованість по судовим штрафам в сумі 1109,23 грн., що разом із заборгованістю за наданим кредитом складає суму 13293,73 грн.. Відповідачка визнає позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 12184,50 грн.. Судові штрафи, які просить стягнути позивач в розмірі 1109,23 грн. за невиконання кредитних зобов`язань, відповідачка не визнає та просить такі не включати до основної суми боргу за кредитним договором, оскільки згідно договору з неї стягується пеня у разі прострочення сплати боргу. Статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Із змісту кредитного договору, підписаного сторонами у виді «Анкети- заяви" та Умов і Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, видно, що сторони в кредитному договорі чітко обумовили істотні умови: суму кредиту , розмір, строки і порядок погашення, розмір винагороди (комісії) та визначили розмір пені за порушення зобов`язань. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен надати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання . За ст. 551 ч. 2 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.2.1.1.12.6.1, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин суд дійшов висновку про неможливість стягнення з відповідачки, як боржника за кредитним договором, одночасно пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 609 грн. 23 коп.). А тому, за цих підстав ця сума штрафів підлягає виключенню із загальної суми заборгованості за наданим кредитом. Натомість заборгованість за наданим кредитом в сумі 12184,50 грн., обрахована позивачем згідно поданих у справу розрахунків, підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] з таких підстав. Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, з врахуванням вищенаведеного та позиції відповідачки, яка позов визнала в частині стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 12184,50 грн., суд дійшов висновку, що визнання позову [PERSON] слід прийняти та позов АТ КБ "ПриватБанк" в цій частині задовольнити. Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідачки судових витрат у виді судового збору в сумі 1921 грн. Це клопотання підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, визнання позову прийнято судом. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, на підставі ст. ст.141 , 142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову до суду в сумі 960,50 грн, інша половина 50 % суми судового збору в розмірі 960,50 грн. підлягає стягненню з відповідачки у користь позивача. Клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення підлягає задоволенню, згідно з ст. 435 ЦПК України, з огляду на таке. Відповідачка перебуває у важкому матеріальному становищі, що підтвердила поданим у справу актом обстеження матеріально-побутових умов, який складений 05.09.2019 комісією виконавчого комітету В.Бистрянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. Відповідачка є непрацюючою, веде догляд за перестарілою матір`ю - [PERSON] , [INFO] .. Сім`я позивачки живе з підсобного селянського господарства, чоловік позивачки [PERSON] постійного місця праці не має. Встановлені обставини дають підстави застосувати розстрочку виконання судового рішення (присудженої до стягнення загальної суми боргу та судових витрат) протягом 12 місяців, з дня набрання рішенням суду законної сили, рівними частинами, щомісячно, а саме: 13145 грн (14178,50 + 960,50) : 12 = 1095,42 грн..

Outcome: approved