Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

26.11.2019р. АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 120634 грн.65 коп. (а.с. №3-6). Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Гребенюк О.С. (діє на підставі довіреності від 31.01.2019р.- а.с.№22) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. №28). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.12.2019р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №33). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 28.02.2007р. [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим відповідачем була підписана анкета-заява б/н від 28.02.2007р., після підписання якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписавши анкету-заяву від 28.02.2007р., відповідач погодився з запропонованими йому Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не здійснив в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, відсотків пені передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 25.09.2019р. становить 1837923,51 грн., з яких: 12683,63 грн. - заборгованість по кредиту, 1819650,28 грн. - заборгованість за відсотками, 5589,60 грн. - заборгованість по пені. Звертаючись з позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом 12683,63 грн. та заборгованість по відсоткам нарахованих за період з 28.02.2007р. по 01.07.2016р. в розмірі 107951,02 грн., а також понесені ним судові витрати у розмірі 1921 грн. В судові засідання 27.02.2020р. та 15.04.2020р. представник позивача не з`явився, про та час слухання позивач повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№34,38). 15.04.2020р. до суду надійшла заява представника позивача Ковальова М.М. (діє на підставі довіреності від 21.01.2019р. - а.с. №48), в якій представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. №47). Відповідач - [PERSON] в судові засідання 27.02.2020р. та 15.04.2020р. двічі поспіль не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою проживання підтвердженою відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 05.12.2019р. (а.с.№32). Конверти з судовими повістками, які були надіслані відповідачу, були повернуті суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№ 41,46). Крім того, про дату та час розгляду справи на 15.04.2020р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» та направленням sms -повідомлення (а.с. №42,43). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.8 та ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.02.2007р. [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана заява №б/н від 28.02.2007р., згідно якої [PERSON] виявив бажання отримати платіжну картку зі встановленням на неї кредитного ліміту. З підписанням відповідної заяви, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з запропонованими йому для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. №13) Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України ). За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк ). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 , 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором б/н від 28.02.2007р. в розмірі 120634,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом 12683,63 грн. та заборгованість по відсоткам, які були нараховані за період з 28.02.2007р. по 01.07.2016р. в розмірі 107951,02 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, після 28.02.2007р. відповідач користувався наданими банком кредитними коштами, періодично та частково здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом, проте повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав чим порушив вимоги ст. ст.1049, 1054 ЦК України, у зв`язку з чим позивач має право вимагати стягнення наданого відповідачу кредиту. Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пред`являючи позов до суду, предметом і підставою якого є стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема процентів за користування кредитом позивач на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, додав до позовної заяви: заяву позичальника, Умови та правила надання банківських послуг, розрахунок заборгованості. В наданій заяві позичальника від 28.02.2007р. відповідачем були погоджені істотні умови кредитування, а саме, розмір відсоткової ставки за користування кредитом - 22,8 річних. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.02.2007р. також посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Таким чином, відповідачем були погоджені умови кредитування щодо розміру відсотків по кредиту - 22,8% на рік. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом нарахованих за період з 28.02.2007р. по 01.07.2016р. Проте, як вбачається із наданого банком розрахунку відсоткова ставка протягом вказаного періоду банком була змінена (збільшена) з 01.01.2013р. по 30.08.2014р. на 30% річних, з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. на 34,8% та з 01.04.2015р. по 01.07.2016р. на 43,2% річних. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України 11.10.2017р. у справі №6-1374цс17 у разі підвищення банком процентної ставки, з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів про погодження відповідачем умов про збільшення відсоткової ставки на 30% 34,8% та 43,2% річних, а саме, доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його з умовами про зміну розміру відсоткової ставки відповідно до вимог ч.4 ст. 1056-1 ЦК України. Посилання позивача у позові на те, що зміна тарифів та інших невід`ємних частин договору узгоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є складовою договору, суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме відповідну редакцію Тарифів банку, Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. З урахуванням встановлених обставин, суд при винесенні рішення обраховує заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 28.02.2007р. по 01.07.2016р., виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки - 22,8 % на рік, та розміру заборгованості по тілу кредиту. Нарахування відсотків за період з 28.02.2007р. по 31.12.2012р. здійснено позивачем за відсотковою ставкою погодженою позичальником - 22,8% на рік та згідно розрахунку, сума відсотків за користування кредитом нарахованих за відповідний період складає 5635,16 грн. Розрахунок заборгованості по відсоткам за період з 01.01.2013р. по 01.07.2016р. (кінцева дата визначена позивачем в позові) здійснено в наступному порядку: 12683,63 грн. (заборгованість по тілу кредиту) х 22,8 % : 360 х 1278 (днів в періоді) = 10266,13 грн. Загальний розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача становить 15901 грн. 29 коп. (5635,16 грн. + 10266,13 грн.) Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 28.02.2007р. станом на 25.09.2019р. в сумі 28584,92 грн., з яких: 12683,63 грн. заборгованість за кредитом, 15901,29 грн. - заборгованість за відсотками. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме в розмірі 455 грн.19 коп. (28584,92 грн. х 1921грн. : 120634,65 грн.= 455,19 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial