Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту недостовірності і спростування інформації до Інтернет-видання «МИР», Інформаційного агентства «Українські реалії», АНТИКОР, Поліграф. NET, УСБН Одеса, та уточнивши позов, просила суд встановити факт недостовірності та спростувати інформацію відносно неї як судді Одеського апеляційного суду (колишні Одеський обласний суд, апеляційний суд Одеської області), яку поширено в мережі Інтернет [INFO] та [INFO]. В позові [PERSON] зазначила, що з 1987 року працює суддею, а з 1993 року працює суддею Одеського апеляційного суду (раніше Одеський обласний суд, апеляційний суд Одеської області). У січня 2017 року через мережі Інтернет стосовно [PERSON] , як судді Одеського апеляційного суду (колишні Одеський обласний суд, апеляційний суд Одеської області), відповідачі розповсюдили інформацію наступного змісту: «Главним судьей-коррупционером Одесской области активисты назвали [PERSON]». «Представители общественности Одесской области назвали имя самой коррумпированной судьи в регионе. Об этом сообщает МИР». «…Так, по данным активистов, звание главного коррупционера в судебной системе области принадлежит [PERSON], которая занимает должность судьи Апелляционного суда Одесской области…»."… в нашем рейтинге судей-коррупционеров бесспорным лидером является [PERSON], - отмечают они. - Причем "решает" она вопросы как минимум за $20 тысяч. Не меньше"."…Судьи фактически помогали мошенникам… Их решения, которые явно были коррупционными.. - сообщил глава "Союза юристов Одесской области» [PERSON], добавив, что своими неправомерными действиями судьи, в том числе и [PERSON] , нарушили судебную присягу.» Издание МИР. [INFO]. 07:49 Просмотров: 1755. https:[INFO]; «Главным судьей-коррупционером Одесской области активисты назвали [PERSON]. Представители общественности Одесской области назвали имя самой коррумпированной судьи в регионе. Так, по данным активистов, звание главного коррупционера в судебной системе области принадлежит [PERSON] , которая занимает должность судьи Апелляционного суда Одесской области. "Исходя из количества жалоб, а также количества вынесенных неправомерных судебных решений в нашем рейтинге судей-коррупционеров бесспорным лидером является [PERSON] , - отмечают они. - Причем "решает" она вопросы как минимум за $20 тысяч. Не меньше". Как рассказали активисты, ранее общественная организация "Союз юристов Одесской области" направила в отношении [PERSON] заявление в Высшую квалификационную комиссию судей Украины."Судьи фактически помогали мошенникам забрать квартиру у человека по "левой" расписке, которая совсем и не расписка. Их решения, которые явно были коррупционными, уже отменены", - сообщил глава "Союза юристов Одесской области» [PERSON] , добавив, что своими неправомерными действиями судьи, в том числе и [PERSON] , нарушили судебную присягу. 09:14 [INFO] | 8618 0 https:[INFO]; «Главным судьей-коррупционером Одесской области активисты назвали [PERSON]. Представители общественности Одесской области назвали имя самой коррумпированной судьи в регионе. Так, по данным активистов, звание главного коррупционера в судебной системе области принадлежит [PERSON], которая занимает должность судьи Апелляционного суда Одесской области, - передают "Украинские реалии" ссылаясь на МИР. "Исходя из количества жалоб, а также количества вынесенных неправомерных судебных решений в нашем рейтинге судей-коррупционеров бесспорным лидером является [PERSON], - отмечают они. - Причем "решает" она вопросы как минимум за $20 тысяч. Не меньше". Как рассказали активисты, ранее общественная организация "Союз юристов Одесской области" направила в отношении [PERSON] заявление в Высшую квалификационную комиссию судей Украины. "Судьи фактически помогали мошенникам забрать квартиру у человека по "левой" расписке, которая совсем и не расписка. Их решения, которые явно были коррупционными, уже отменены", - сообщил глава "Союза юристов Одесской области» [PERSON], добавив, что своими неправомерными действиями судьи, в том числе и [PERSON] , нарушили судебную присягу. 13:01 [INFO] 84 1http:[INFO]; «Стала известна самая дорогая "тройка" судей Апелляционного суда Одесской области. Стали известны имена самых коррумпированных судей Одесской области. Соответствующий рейтинг составили активисты региона. В "тройку" главных коррупционеров вошли судьи Апелляционного суда Одесской области:… и [PERSON] . "На сегодняшний день эта троица является самой дорогостоящей из всех таких междусобойчиков в апелляционной инстанции (Апелляционном суде Одесской области - МИР). Заказы от сторон судебных споров принимает их главный "решала" …., а его коллеги….. и [PERSON] эти самые заказы реализуют, выписывая "нужные" решения", - рассказывает один из представителей одесской общественности [PERSON]. …. "Союз юристов Одесской области" направила в отношении [PERSON] заявление в Высшую квалификационную комиссию судей Украины . В частности, активисты называют ее главным судьей-коррупционером региона. [INFO], 19:58 Просмотров: 1205 Комментарии: https:[INFO] . [INFO], через мережу Інтернет розповсюджено інформацію нового змісту: «Беспредел» судей Одесского апелляционного суда не имеет предела Одесский апелляционный суд «прославился» на всю Украину циничным игнорированием норм права, нарушением прав человека, что попросту называется «беспределом». «Главным судьёй-коррупционером Одесской области активисты называют судью Одесского апелляционного суда [PERSON] ».«…в нашем рейтинге судей-коррупционеров бесспорным лидером является [PERSON], - отмечают они. Причём, «решает» она вопросы под руководством секретаря палаты апелляционного суда…. как минимум за 20 тысяч долларов США, не меньше». «..Из информированных источников известно, что за такое «беспредельное» решение судья [PERSON] получила 20 тысяч долларов США, которыми она поделилась со своим куратором ….». «Достоверные источники в апелляционном суде сообщили, что за такое чуткое отношение к.. ПАТ КБ «Приватбанк»…последний ежемесячно «спонсирует» судью [PERSON] суммой в 5 тысяч долларов США, которыми она также регулярно делится со своим руководителем.…».«…результати деятельности судьи-коррупционера [PERSON] непосредственно отразились на её благосостоянии, а также членов её семьи…» [INFO], 21:59 Просмотров: 1405 Комментарии: https:[INFO]. [INFO] також через мережу Інтернет УСБН Одеса стосовно позивачки розповсюджено інформацію такого змісту: «..Достоверные источники в апелляционном суде сообщили, что за такое чуткое отношение к.. ПАТ КБ «Приватбанк»…последний ежемесячно «спонсирует» судью [PERSON] суммой в 5 тысяч долларов США, которыми она также регулярно делится со своим руководителем.…».«…результати деятельности судьи-коррупционера [PERSON] непосредственно отразились на её благосостоянии, а также членов её семьи…» Позивачка зазначила, що недостовірна інформація стосовно неї, як судді, поширена через мережі Інтернет січні 2017 року та червні 2017 року і повідомлена більш як одній особі, що підтверджується кількістю переглядів та коментарями до публікацій й підтверджуються роздруківками з Інтернет видань. Поширена через мережі Інтернет стосовно неї, як судді, інформація є фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями, оскільки оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Посилаючись на те, що інформація про те, що: «Главным судьей-коррупционером Одесской области активисты назвали [PERSON] »; «…звание главного коррупционера в судебной системе области принадлежит [PERSON] ..»; «…в нашем рейтинге судей-коррупционеров бесспорным лидером является [PERSON] ..»; «…Причем "решает" она вопросы как минимум за $20 тысяч. Не меньше"."…Судьи фактически помогали мошенникам… Их решения, которые явно были коррупционными..»; «..своими неправомерными действиями судьи, в том числе и [PERSON] , нарушили судебную присягу..»; «..«Головним суддею-корупціонером Одеської області активісти назвали [PERSON]..»; «.. звання головного корупціонера в судовій системі області належить [PERSON]…»; «..в нашому рейтингу суддів-корупціонерів безперечним лідером є [PERSON]..»; «…" вирішує "вона питання як мінімум за $ 20 тисяч. Чи не менше"..»; «…Судді фактично допомагали шахраям забрати квартиру..»; «…Їх рішення, які явно були корупційними..»; «…В "тройку" главных коррупционеров вошли судьи Апелляционного суда Одесской области:… и [PERSON] . "; «..[PERSON]…. В частности, активисты называют ее главным судьей-коррупционером региона….» в нашем рейтинге судей-коррупционеров бесспорным лидером является [PERSON] , - отмечают они. Причём, «решает» она вопросы под руководством секретаря палаты апелляционного суда…. как минимум за 20 тысяч долларов США, не меньше». «..Из информированных источников известно, что за такое «беспредельное» решение судья [PERSON] получила 20 тысяч долларов США, которыми она поделилась со своим куратором ….»,«..Достоверные источники в апелляционном суде сообщили, что за такое чуткое отношение к.. ПАТ КБ «Приватбанк»…последний ежемесячно «спонсирует» судью [PERSON] суммой в 5 тысяч долларов США, которыми она также регулярно делится со своим руководителем.…».«…результати деятельности судьи-коррупционера [PERSON] непосредственно отразились на её благосостоянии, а также членов её семьи…», - є недостовірною, оскільки відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження зазначеної інформації, і порочить її честь та ділову репутацію, а також, посилаючись на те, що неможливо встановити особу, яка поширила цю інформацію, на підставі ч. ч. 1,4 ст. 277 ЦК України позивачка просила встановити факт недостовірності та спростувати інформацію, яку поширено в мережі Інтернет у січні 2017 року та у червні 2017 року, стосовно неї, як судді Одеського апеляційного суду (колишній Одеський обласний суд, апеляційний суд Одеської області). Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Свобода вираження поглядів гарантується статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наступним чином: Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Публікації в Інтернеті підпадають під сферу дії статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та її загальних принципів, але особлива форма цього засобу передачі інформації привела Страсбурзький Суд до прийняття певних обмежень щодо свободи вираження думки в Інтернеті. Загальні принципи Європейського Суду з прав людини, що стосуються свободи вираження поглядів застосовуються до публікацій в Інтернеті, викладені в дослідженні Європейського Суду з прав людини: «Інтернет: прецедентна практика Європейського Суду з прав людини», в якому зокрема зазначено, що свобода вираження поглядів, захищена пункту 1 статті 10 Конвенції, становить необхідну основу демократичного суспільства (див., наприклад, справу Хендісайд проти Сполученого Королівства (Handyside до the United Kingdom), рішення від 7 грудня 1976 року серія А, №24). Обмеження цієї свободи передбачені у пункті 2 статті 10 Конвенції, повинні тлумачитися вузько. Втручання з боку Держав в здійснення цієї свободи можливе за умови, якщо воно є "необхідним у демократичному суспільстві", тобто згідно з прецедентною практикою Європейського Суду, воно повинно відповідати "нагальній суспільній потребі", бути пропорційним законній меті за змістом другого пункту статті 10 Конвенції, і бути обґрунтовано судовими рішеннями, що містять відповідну і достатню мотивацію. Хоча у національних властей є певна свобода розсуду, вона не є необмеженою і супроводжується європейським контролем, проведеним Судом (справа Олексій Овчинников проти Росії (Aleksey Ovchinnikov v. Russia), скарга № 24061/04, п. 51, рішення від 16 грудня 2010 року ). У рішенні у справі «Редакція газети «Правое дело" і Штекель проти України» (Editorial Board of Pravoye Delo and Shtekel v. Ukraine) (скарга № 33014/05, рішення від 5 травня 2011 року) Європейський Суд вперше визнав, що стаття 10 Конвенції повинна тлумачитися як така, що покладає на Державу позитивний обов`язок щодо встановлення належної нормативно-правової бази для забезпечення ефективного захисту свободи вираження поглядів журналістами в Інтернеті. У цій справі на заявників було покладено обов`язок виплатити збитки за повторну публікацію тексту, автор якого був невідомий. Текст носив об`єктивно дифамаційний характер і був знайдений ними в Інтернеті (текст супроводжувався зауваженням із зазначенням джерела і того, що газета не мала відношення до тексту). При розгляді справи за статтею 10 Конвенції Європейський Суд встановив, що, втручання, з приводу якого була подана скарга, не було "передбачено законом", як це вимагається другим пунктом цієї статті, оскільки у відповідний час українське законодавство не надавало захист журналістам, які повторно публікують матеріал з Інтернету. Відносно преси, значна частина якої публікується в Інтернеті, свобода передачі і отримання інформації та її гарантії мають особливе значення. На пресі лежить обов`язок передавати інформацію та ідеї з суспільно значущих питань (див. рішення у справі Обсервер і Гардіан проти Сполученого Королівства - Observer and Guardian v. the United Kingdom, рішення від 26 листопада 1991 року, серія А, №216). Ця свобода буде більшою мірою захищена, якщо вона вносить вклад в обговорення питань, що викликають правомірний суспільний інтерес (справа Бладет Тромсо і Стенсаас проти Норвегії - Bladet Tromso and Stensaas v. Norway, Велика Палата, скарга №21980 / 93, ЄСПЛ 1999ІІІ). Будь-який захід, що обмежує доступ громадськості до інформації, яку вона має право отримати, повинна бути обґрунтована особливо переконливими причинами (див. рішення у справі Тімпул Інфо-Магазін та Ангхел проти Молдови - Timpul Info-Magazin and Anghel v. Moldova, скарга № 42864/05, рішення від 27 листопада 2007 року). Даржава, таким чином, повинна уважно ставитися до обов`язків журналістів поширювати інформацію за суспільно значущих питань, навіть якщо вони вдаються певної міри перебільшення або провокації. Однак, захист журналістів здійснюється за умови того, що вони діють сумлінно і надають достовірну та точну інформацію відповідно з уявленням про відповідальність журналістської діяльності (справа Штоль проти Швейцарії - Stoll v. SwitzerІand Велика Палата, скарга № 69698 / 01, п. 104. ЄСПЧ 2007 - V). Європейський Суд застосував ці загальні принципи в справах, що стосуються публікації онлайн: «В світлі його доступності та його здатності зберігати і передавати величезну кількість інформації Інтернет грає важливу роль в розширенні доступу суспільства до новин і сприянні поширенню інформації в цілому». Щодо критики або сатири необхідно відзначити, що свобода вираження поглядів за умови дотримання пункту 2 статті 10 Конвенції також поширюється на "інформацію" або "ідеї", які ображають, шокують чи турбують Державу або будь-яку частину населення. Такими є вимоги плюралізму, толерантності і широти поглядів, без яких немає "демократичного суспільства" (справа Перрін (Perrin), наведено вище). Свобода журналістів також включає можливість вдатися до певної міри перебільшення чи навіть провокації. Однак, важливо провести розмежування між критикою і образою. Стаття 10 Конвенції, однак, не гарантує необмежену свободу вираження поглядів, особливо у випадках, коли така інформація, що публікується у пресі, швидше за все, зробить серйозний вплив на репутацію та права приватних осіб (дифамація). Однак, національні влади повинні надати належні обґрунтування своїх рішень (справа Фатуллаєв проти Азербайджану - Fatullayev v. Azerbajan, скарга № 40984/07, п. 100, рішення від 22 квітня 2010 року) для того, щоб показати наявність "нагальної суспільної необхідності" . Для обґрунтування рішення, яке встановлює, що особа вчинила дифамацію в Інтернеті, національні суди повинні привести відповідні і достатні причини, наявність яких Європейський Суд повинен буде перевірити. Суд у справі Редакція газети «Правое дело" і Штекель проти України» (Editorial Board of Pravoye Delo and Shtekel v. Ukraine, скарга № 33014/05, рішення від 5 травня 2011 року) визнав, що Інтернет як інформаційний і комунікаційний інструмент дуже відрізняється від друкованих засобів масової інформації, особливо у тому, що стосується здатності зберігати та передавати інформацію. Електронна мережа, яка обслуговує мільярди користувачів у всьому світі, не є і потенційно не буде об`єктом такого ж регулювання та засобів контролю. Ризик завдання шкоди здійсненню та використанню прав людини і свобод, зокрема права на повагу до приватного життя, який становлять інформація з Інтернету та комунікація в ньому, є безумовно вищим, ніж ризик, який походить від преси. Таким чином, підходи, які регулюють відтворення матеріалу з друкованих засобів масової інформації та Інтернету, можуть відрізнятися. Останній, безперечно, має коригуватися з урахуванням притаманних цій технології рис для того, щоб забезпечити захист зазначених прав і свобод та сприяння їм. Беручи до уваги роль, яку відіграє Інтернет у контексті професійної діяльності засобів масової інформації (див. пункти 29-32 у справі Редакція газети «Правое дело" і Штекель проти України»), та його важливість для загального здійснення права на свободу вираження поглядів (див. рішення від 10 березня 2009 року у справі «Таймз Ньюспейперз» проти Сполученого Королівства (№ 1 та № 2)» (Times Newspapers Ltd v. United Kingdom (no. 1 and no. 2), заяви №№ 3002/03 та 23676/03, п. 27), Суд визначив, що відсутність на національному рівні достатньої законодавчої бази, яка б дозволяла журналістам використовувати отриману з Інтернету інформацію без остраху наразитися на санкції, серйозно перешкоджає пресі відігравати свою роль «сторожового пса суспільства» (див., mutatis mutandis, рішення від 26 листопада 1991 року у справі «Обзервер» і «Гардіан» проти Сполученого Королівства» (Observer and Guardian v. the United Kingdom), n. 59, Series A, № 216). Тому Європейський Суд дійшов висновку у даній справі, що вимогу законності, закріплену в другому пункті ст. 10 Конвенції, дотримано не було. В контексті еволютивного тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський Суд з прав людини у справі «Редакція газети «Правое дело» і Штекель проти України» зробив висновок, що ст. 10 Конвенції повинна тлумачитися як така, що покладає на Державу позитивний обов`язок щодо встановлення належної нормативно-правової бази для забезпечення ефективного захисту свободи вираження поглядів журналістами в Інтернеті. На протязі майже восьми років, Держава України позитивний обов`язок щодо встановлення належної нормативно-правової бази для забезпечення ефективного захисту свободи вираження поглядів в Інтернеті, не виконала. В Україні Інтернет не має окремого правового регулювання - спеціального закону: (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/254%D0%BA/96-%D0%B2%D1, Цивільного кодексу України (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/435-15), Законів України «Про телекомунікації» (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1280-15), «Про авторське право і суміжні права» (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3792-12), «Про інформацію (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2657-12)», «Про друковані засоби масової інформації ц (пресу) в України (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2782-12), «Про телебачення і радіомовлення (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3759-12)», «Про інформаційні агентства (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/74/95-%D0%B2%D1%80)», «Про захист персональних даних (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2297-17)», «Про доступ до публічної інформації (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2939-17)» та інші. Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що питання, які стосуються функціонування системи правосуддя, представляють загальний інтерес, та їх обговорення користуються захистом статті 10 Конвенції. Суд неодноразово підкреслював особливу роль у суспільстві судової системи, яка є гарантом справедливості, основоположною цінністю правової держави, повинна користуватися довірою суспільства для посиленого виконання своїх функцій (п. 86 справи «Кудешкина против Росии», рішення від 06 лютого 2009 року, скарга № 29492/05). Таким чином, може виникнути необхідність захисту цієї довіри від деструктивних та переважно необґрунтованих нападок, особливо з урахуванням того, що судді, які стали об`єктом критики, пов`язані зобов`язанням обачності, яке змушує їх утримуватися від надання відповіді (см. Справа «Прагер и Обершлик против Австрії, рішення від 26.04.1995 р., п. 34, Prager and Oberschlick. V. Avstria, п. 34). Європейський Суд звернув увагу на те, що авторитет судової влади повинен бути захищений від будь-яких зловживань або образливих висловлювань захисту, навіть у напруженій обстановці. У справі Laday v Turkey Європейський Суд визнав, що образливі висловлювання можуть применшувати гідність судді шляхом створення атмосфери незахищеності на шкоду належному здійсненню правосуддя (пункти 35-36). Якщо єдиний намір при будь-якій формі вираження полягає в образі суду чи членів суду, відповідне покарання може бути виправданим згідно з пунктом 2 статті 10 Конвенції (див. Skalka v. Poland, пункт 34). За прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини серед усіх посадових осіб судді користуються найвищим захистом їх авторитету, та межи їх допустимої критиці найнижчі. Це можливо роз`яснити особливою роллю суддів як гарантів правосуддя, яка повинна вселяти довіру з боку обвинувачених та суспільства в загалі (див. Feg v. Avstria, «Фей проти Австрії», п. 40; Skalka v. Рoland, п.п. 83,86 «Скалка проти Польші» п. 83,86). Європейський Суд підтримує необхідність розрізняти критику та образу. У рішенні від 08.11.2018 року у справі «Narodni List D.D.» Європейський Суд знову нагадав, що потрібно враховувати особливу роль судової влади в суспільстві. Будучи гарантом справедливості, фундаментальної цінності в державі, регульованої верховенством права, суд повинен мати довіру громадськості, щоб успішно виконувати свої обов`язки. Тому може виявитися необхідним захистити його від «руйнівних атак, які, по суті, є необґрунтованими». Особливо з огляду на те, що судді, котрих піддали критиці, не можуть відповісти на неї. В даному випадку, висловлювання в Інтернет - виданнях відповідачів, які є «руйнівними, необґрунтованими атаками» та не базуються на будь-якому, хоча б мінімальному наборі фактів, дискредитують позивачку. Ці висловлювання повторені в мережі Інтернет шляхом використання HTML (Hyper Text Markup Language - мови розмітки гіпертексту), призначеного для створення Web - сторінок, з використанням конструкцій виділення жирним шрифтом (заголовку), що пов`язаний з іншим текстом, покажчиками - посиланнями, на дискредитучий текст. Відсутність належної нормативно - правової бази в національному законодавстві - спеціального закону щодо правового регулювання свободи вираження поглядів в Інтернеті, що позбавляє позивачку належним чином захиститися від дифамаційних, «руйнівних, необґрунтованих атак», які стосуються її професійної діяльності як судді, за неможливістю відповісти на них, є порушенням статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому, застосовуючи статтю 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суд з прав людини як джерело права, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки.

Outcome: approved