Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

позивач та його представник просять суд зменшити розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/1981/14-ц від 27.10.2014 року та рішення Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/989/16-ц від 08.08.2016 р., стягнувши з [PERSON] щомісячно, аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття, виконавчі листи, що були видані на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/1981/14-ц від 27.10.2014 року та рішення Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/989/16-ц від 08.08.2016р. - відкликати, обґрунтовуючи свій позов наступним. 28 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28.11.2012 року зроблено відповідний актовий запис № 129. На підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25.10.2016 року у справі № 368/1267/16-ц, шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Від шлюбу він та відповідач мають: сина - [PERSON], [INFO]; сина - [PERSON], [INFO]. 27.10.2014 року Кагарлицький районний суд Київської області у справі № 368/1981/14-ц виніс рішення, яким: "Стягнув з [PERSON], [INFO], щомісячно, аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання дитини - [PERSON]. [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви - з 14.10.2014 року, до повноліття дитини - [PERSON] - до [INFO]". Крім того, 08.08.2016 року Кагарлицький районний суд Київської області у справі № 368/989/16-ц виніс рішення, яким "Стягнув з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 15.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття". Таким чином, враховуючи зазначені вище судові рішення, з нього наразі стягується аліменти у розмірі ? частин всіх видів його заробітку щомісячно. В той же час, на момент винесення вказаних вище судових рішень, не існувало однозначного розміру аліментів, які стягуються з одного із батьків. Разом із цим Законом України № 2037-УШ від 17.05.2017 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", ст. 183 СК України було доповнено частиною 5, наступного змісту: "Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суди із заявою про видачу дідового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину". Отже, із прийняттям Закону № 2037-УІІІ, розмір аліментів, який стягується з одного із батьків є законодавчо врегульований, який на двох дітей, складає 1/3 частин доходу, в той час коли з нього стягується ? частин всіх видів його заробітку, що передбачено за наявності трьох і більше дітей. У відповідності з вимогами ст. 51 Конституції України та ст.і8о Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становите платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На момент прийняття вказаних вище судових рішень, ним були визнані заявлені позови, оскільки на той час останній мав роботу та постійний заробіток. Однак, на теперішній час матеріальний стан його змінився, оскільки він офіційно ніде не працює та перебивається різноманітними заробітками. Крім того, він наразі має стосунки з іншою жінкою, з якою планує створити іншу сім'ю. Однак аліменти в розмірі ? частин всіх видів його заробітку, не дозволяють йому створити нову сім'ю. Крім того, після винесення Кагарлицьким районним судом Київської області судового рішення від 27.10.2014 року у справі № 368/1981/14-ц, про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], було винесено інше судове рішення від 08.08.2016 р. у справі № 368/989/16-ц, про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], що повинно бути враховано при розгляді даного позову, оскільки дана обставина виникла після винесення судового рішення 27.10.2014 року у справі № 368/1981/14-ц, та свідчить про зміну його матеріального стану. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В той же час, аліменти в розмірі ? частин всіх видів його заробітку на двох дітей, не відповідає ч.9 ст.7 СК України, оскільки такий розмір відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, на двох дітей, є 1/3 частин всіх видів заробітку платника аліментів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони та вивчивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Згідно ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що між сторонами - [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований 28.11.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 129. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 25.10.2016 року по справі № 368/1267/16-ц шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27.10.2014 року по справі № 368/1981/14-ц було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в ? частині на місяць, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 14.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 08.08.2016 року по справі № 368/989/16-ц було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в ? частині на місяць, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 15.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Діти сторін проживає з матір'ю, відповідачем по справі. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками розмір аліментів, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, у разі погіршення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з представлених позивачем доказів, а саме: раніше працював, а на разі не працює, і законодавством передбачено, що одна частка на двох дітей, що це безумовно впливає на матеріальне становище позивача, а тому суд вважає, що обставини на які посилається позивач для зменшення розміру аліментів знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них, тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved