Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], який належить йому на праві особистої власності у відповідності до свідоцтва про № [NUMBER], виданого виконкомом Зарічненської сільської ради 28.11.1994 на підставі рішення Зарічненської сільської ради від 24.10.1994 № 42. Відповідачу [PERSON] належить житловий будинок, розташований по сусідству з ним, у якому вона проживає. 08.08.2012 та 15.08.2012 відповідач навмисно пошкодила належне позивачу нерухоме майно - зруйнувала будівлю літньої кухні. Відповідач розібрала 50% даху (зірвала шифер, який після демонтажу став непридатним до використання, оскільки був побитий), розібрала 2/3 облицювання приміщення літньої кухні, яке було збудоване із силіконового блоку, зруйнувала димохід, завалила ріг літньої кухні площею 5 метрів. Відповідно до локального кошторису на ремонт, складеного на підставі державних будівельних норм від 04.09.2012, вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню будівлі літньої кухні становить 10373 грн. На підставі даного кошторису, позивач саме у такому розмірі оцінює вартість завданої йому матеріальної шкоди. Окрім цього, позивач вважає, що діями відповідача йому завдано також моральної шкоди, оскільки він переживав через пошкодження його майна, порушення права володіння та користування своєю власністю. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 грн. Позивач вважає, що вина відповідача підтверджується постановами Тульчинського РВ УМВС України від 08.08.2012 та від 15.08.2012 про відмову в порушенні кримінальної справи, а також актами обстеження пошкодженого майна, складеними комісією Зарічненської сільської ради. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 10373 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Позивач пояснив суду, що будівлю літньої кухні пошкодила відповідач. Сусіди бачили як дане приміщення розбирали, сокирою рубали стіни. Після цього, позивач викликав міліцію. Було зруйновано половину покрівлі, внаслідок руйнування приміщення пошкоджено 10 шт. листів шиферу, знято половину силіконової цегли. У зв'язку з тим, що він не може користуватися приміщенням літньої кухні, оскільки вона зруйнована, йому завдано моральної шкоди. Представник позивача зазначив, що будівля літньої кухні на даний час повністю зруйнована відповідачем. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, однак визнала факт розбирання нею будівлі літньої кухні. Дане приміщення вона зносила сама. В даний час приміщення літньої кухні відсутнє. Блочок з літньої кухні вона забрала собі. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва № [NUMBER] від 28.11.1994 виконавчого комітету Зарічненської сільської ради народних депутатів (а.с. 14) позивачу [PERSON] належить, як голові колгоспного двору, житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Зарічненської сільської ради Ради народних депутатів від 24.10.1994 № 42. Відповідно до рішення виконавчого комітету Зарічненської сільської ради № 64 від 15.09.2009 (а.с. 13), позивачу вирішено оформити право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], та видати свідоцтво про право приватної власності. Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], літня кухня, позначена літерою "В" площею 26 кв.м. входить до складу господарських будівель даного домогосподарства (а.с. 16). Відповідно до довідки Зарічненської сільської ради Тульчинського району №556 від 15.08.2012 (а.с. 6), позивачу на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, в тому числі з літньою кухнею, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначених доказів, судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами, в тому числі і літньої кухні, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження комісї в складі сільського голови, депутата сільської ради та дільничого інспектора від 08.08.2012 (а.с. 4), встановлено, що [PERSON], яка проживає [ADDRESS], 08.08.2012 частково зруйнувала будівлю літньої кухні за адресою: [ADDRESS], власником якої є [PERSON], а саме: розібрано 50% даху (зірвала шифер, який після демонтажу став непридатним до використання, оскільки був побитий), розібрано орієнтовано 2/3 облицювання приміщення літньої кухні, яке було збудоване із силікатного блоку. Силікатний блок лежав по периметру будівлі на землі, зруйнувала димохід. Комісією рекомендовано позивачу [PERSON] для захисту своїх майнових прав звернутись до Тульчинського РВ УМВС та вирішено за необхідне попередити [PERSON] про відповідальність, яку вона може понести за свої дії. Відповідно до постанови дільничого інспектора Тульчинського РВ УМВС Гончара О.М. від 08.08.2012 (а.с. 8), при опитуванні [PERSON] та [PERSON] встановлено, що на підставі неприязних відносин що склалися між даними особами, які є сином і матір'ю, [PERSON] 08.08.2012 вирішила розібрати будівлю літньої кухні, яку вона побудувала зі своїм покійним чоловіком, оскільки дана будівля заважала їй проїзджати на подвір'я. За відсутності заподіяння такими діями значної шкоди, що є необхідною ознакою злочину, передбаченого ст. 356 КК України, в порушенні кримінальної справи за даною статтею відмовлено. Відповідно до акту обстеження комісї в складі сільського голови, депутата сільської ради та дільничого інспектора від 15.08.2012 (а.с. 5), встановлено, що 15.08.2012 [PERSON], незважаючи на попередження з боку виконкому сільської ради та працівників міліції, завалила вугол літньої кухні площею 5 квадратних метрів, яка належить її сину [PERSON] Постановою дільничого інспектора Тульчинського РВ УМВС Гончара О.М. від 17.08.2012 (а.с. 10), за відсутності заподіяння діями [PERSON] значної шкоди, що є необхідною ознакою злочину, передбаченого ст. 356 КК України, в порушенні кримінальної справи по даному факту відмовлено. Відповідно до наданого позивачем локального кошторису СПД Куцого В.О. № 1-1-1, складеного в поточних цінах станом на 04.07.2012 (а.с. 17-19), вартість відновлення будови літньої кухні за адресою: [ADDRESS], становить 10373 грн. Таким чином, в судовому засіданні матеріалами справи доведено, що відповідачем [PERSON] пошкодженно приміщення літньої кухні, що належить позивачу, також даний факт визнається самою відповідачем в її поясненнях. Відповідно до акту обстеження домогосподарства позивача [PERSON] від 27.04.2017 за адресою: [ADDRESS] встановлення вартості завданих матеріальних збитків в результаті пошкодження приміщення літньої кухні, судом 12.12.2017 призначено будівельно-технічну експертизу (а.с. 105), на вирішення якої поставлені запитання щодо можливості встановлення дійсної (реальної) вартості 1/2 частини вказаної літньої кухні станом на серпень 2012 року та станом на березень 2017 року, і якщо так, то яка її вартість, і яка дійсна (реальна) вартість аналогічної літньої кухні на даний час? Відповідно до висновку експерта №2314/2315/18-21 від 18.01.2019 (а.с. 138-149) складеного за результатами проведеної судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, в зв'язку з неможливістю ідентифікації об'єктів нерухомого майна та інших даних достатніх для проведення оцінки, встановити ринкову вартість 1/2 частини літньої кухні, позначеної літерою "В" з прибудовою літера "в" станом на серпень 2012 року та березень 2017 року, не можливо. Вартість подібної господарської будівлі, у цінах на час проведення експертизи, могла становити 12620 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи, що в судовому засіданні доведено, що відповідачем неправомірно пошкоджено майно позивача - приміщення літньої кухні, тому відповідач має відшкодувати позивачу завдану майнову шкоду. Вирішуючи питання розміру вішкодування майнової шкоди, суд приймає до уваги локальний кошторис, відповідно до якого, вартість відновлення пошкодженого майна, встановлено у розмірі 10373 грн., та висновок експерта, відповідно до якого, вартість подібної господарської будівлі на момент проведення експертизи могла становити 12620 грн., а також позовні вимоги позивача, відповідно до яких, він просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10373 грн. Враховуючи викладене, суд вважає підтвердженим, що відповідачу діями позивача завдано матеріальної шкоди в розмірі 10373 грн., а тому саме в такому розмірі матеріальна шкода має бути відшкодована відповідачем позивачу. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Також, порядок та умови відшкодування моральної шкоди визначено в п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено. Разом з тим, позивачем ні в позовній заяві, ні в наданих суду поясненнях, не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди саме у 10000 грн. Також, позивачем не надано суду жодних доказів, що підтверджували б завдання йому моральної шкоди. Таким, чином, оскільки позивачем жодних доказів підтверджуючих завдання моральної шкоди не надано, не зазначено з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди, суд приходить до висновку про недоведеність факту спричинення позивачу моральної шкоди, і тому вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що позов слід задоволити частково - стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 10373 грн. та у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 214,60 грн. (а.с. 1) та під час розгляду справи - витрати на проведення експертизи в сумі 6864 (а.с. 131). Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на проведення експертизи відносяться до витрат пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню зазначені судові витрати в загальному розмірі 7078,60 грн., з яких: 214,60 грн. - судовий збір та 6864 грн. - витрати на проведення експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: partial