Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 20 червня 2015 року між акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8546 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком кредитний договір. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору не виконує своїх зобов`язань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 18 листопада 2019 року в загальному розмірі складає 21011 грн. 01 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також сплачені позивачем при подачі позову судові витрати у сумі 1921 грн. 10.01.2020 року відповідачкою по справі подано відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 27.01.2020 року позивачем надіслано до суду відповідь на відзив згідно якого просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в справі мається клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, просила відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи 20.06.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8546,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода разом з запропонованими Банком Умовами та правилами, Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг /а.с.7-31/. Сам факт підписання Генеральної угоди та те, що позивачем було надано кредит відповідачу, не заперечує і сам відповідач в своєму відзиві на позовну заяву. Таким чином, судом вважається доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку" - складає між нею та банком договір, про що свідчить особистий підпис відповідача у відповідній заяві. Відповідно до умов Генеральної угоди банк надає кредит на строк 36 місяців з 20.06.2015 року по 30.06.2018 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8546,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період з 1 по 25 число, дата останнього погашення заборгованості не повинна бути пізніше 30.06.2018 року. Слід зазначити, що п.2.2 Генеральної угоди передбачає, що заборгованість по кредиту починаючи з 32 -го дня порушення, вважається простроченою, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1868,20грн. Оскільки відповідач своєчасно не повертає АТ КБ ПРИВАТБАНК кредитні кошти, заборгованість [PERSON] , відповідно до розрахунку заборгованості наданим банком, станом на 18 листопада 2019 року становить 21011 грн. 01 коп., з яких: заборгованість за кредитом 6527 грн. 43 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4335 грн. 52 коп., заборгованість за пенею 10148 грн. 06 коп. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зокрема, згідно ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором За приписами частини першої статті 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У частині другій статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті530,631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, суд враховує, що загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентами) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другоїстатті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Як вбачається з Генеральної угоди, укладеної 20 червня 2015 року між сторонами, встановлено обов`язкові щомісячні платежі для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків. Крім того, відповідно до положень підпунктів 2.1 банк надав кредит на строк 36 місяців з 20.06.2015 року по 30.06.2018 року. Оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.06.2015 року, станом на 18 листопада 2019 року, заборгованість за кредитним договором становить 10862 грн. 92 коп., з яких заборгованість за кредитом - 6527 грн. 43 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4335 грн. 52 коп., самі ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням строку останнього погашення заборгованості не пізніше 30.06.2018 року та враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором - 16 грудня 2019 року, тобто до спливу строку позовної давності. Крім того, розглядаючи позовну вимогу щодо стягнення з відповідача пені, суд враховує,що відповіднодо положень частини першої статті 546ЦК України та статті 549 цього Кодексу, виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, що визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. При цьому, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена тривалістю в один рік (пункт 1 частини другоїстатті 258 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України). За таких обставин, враховуючи, що ст.258 ЦК України, встановлено спеціальну позовну давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік, тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи вище викладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості, заявленої позивачем, суд, приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 10862 грн. 92 коп., з яких заборгованість за кредитом - 6527 грн. 43 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4335 грн. 52 коп. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № ІНВ95В2V24 від 25 листопада 2019 року, позивачем було сплачено 1921 грн. 00 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки, по справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 21011 грн. 01 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 10862 грн. 95 коп., що становить 51%, та в звязку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 979 грн. 71 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: partial