Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

08 листопада 2019 року [PERSON] звернулась з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 2006 року їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У жовтні 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] та після одруження останній зареєструвався в належній їй квартирі як член сім`ї власника. У вересні 2017 року шлюб між ними було розірвано. З того часу з відповідачем разом не проживають, однак добровільно зніматись з місця реєстрації в квартирі [ADDRESS] він не бажає, витрат по утриманню житла не несе. Тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 листопада 2019 року до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнську міську раду Миколаївської області та відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на сайті "Судова влада України". Судові повістки надіслані на його адресу повернуті до суду з відміткою на конверті "Адресат відсутній". Представник третьої особи Южноукраїнської міської ради Миколаївської області не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує та просить розглядати справу без його участі. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлено ухвалу. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено збереження права користування займаним житловим приміщенням за членами сім`ї у випадку припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири). При відсутності згоди між власником будинку і бувшими членами його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, зокрема, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї, суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальською О.В., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] /а.с. 11, 12/. Своє право власності на зазначену квартиру 04 вересня 2009 року остання зареєструвала у реєстрі права власності на нерухоме майно /а.с. 13/. З 14 жовтня 2006 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Їх шлюб було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року /а.с. 14/. Відповідно до копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 05 листопада 2019 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - квартиронаймач; [PERSON] - чоловік; [PERSON] - син /а.с. 15/. Як вбачається з копій актів про не проживання №184 від 10 серпня 2018 року та №142 від 04 листопада 2019 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , зі слів сусідів, не проживає з 2016 року /а.с. 16,17/. В судовому засіданні встановлено, що відповідач більше року у вказаній квартирі не проживає. Оскільки, [PERSON] з 2016 року, тобто більше року не проживає в квартирі [ADDRESS] , без поважних причин, він втратив право користування нею, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 136, ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відстроченням позивачу сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved