Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищеуказаним позовом, який мотивований тим, що [INFO] у м.Одінцово Моськовської області Російської Федерації, де перебував у гостях, помер його дядько по батьківській лінії [PERSON] , [INFO] . Його батько, рідний брат померлого, [PERSON] помер ще раніше [INFO] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Дітей у нього не було, одружений він не був. На момент своєї смерті померлий був зареєстрований по [ADDRESS] . Після смерті дядька відкрилася спадщина, у яку увійшло у т.ч. нерухоме майно: три земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,41 га за адресою: [ADDRESS] . Спадщину, за встановленим рішенням суду строком, він прийняв, частково оформив свої спадкові права, отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані три земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але оформити свої спадкові права на указаний житловий будинок із приватизованою земельною ділянкою немає можливості, оскільки реєстрація права власності на будинок у органах БТІ станом на 31.12.2012 відсутня, а на приватизовану земельну ділянку спадкодавцем за життя Державний акт не виготовлений та не отриманий. За указаних обставин, посилаючись на норми ст.ст.1216-1218,1223,1225,1258,1262,1266,1268 ЦК України, ст.ст.17,121 ЗК України, п.3 Декрету Кабінету Міністрів України за №15-92 від 26.12.1993 "Про приватизацію земельних ділянок", позивач просить: - визнати за ним право власності на жилий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 40,6 кв.м., жилою площею 26 кв.м., у склад домоволодіння входить: жилий будинок "А-1", прибудова "а", сарай "Б", у порядку спадкування за законом другої черги за правом представлення після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м.Одінцово Московської області Російської Федерації; - визнати за ним право на закінчення приватизації та отримання на його ім`я правовстановлюючих документів на земельні ділянки загальною площею 0,41 га (орієнтовно), із яких 0,04 (орієнтовно) - надано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,37 га (орієнтовно) - для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та які передані у приватну власність колишньому власнику будинку - [PERSON] , згідно рішення виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №93 від 16.12.1993, але при житті державний акт не отриманий - у порядку спадкування за законом другої черги за правом представлення після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м.Одинцово Московської області Російської Федерації. Провадження за указаним позовом було відкрите 11.12.2020 за ухвалою судді та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.39). Підготовче засідання у справі проведено 12.01.2021 та призначено судовий розгляд на 27.01.2021 (а.с.54). Своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, на подання відзиву на позов відповідач не скористався. У судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися, подали заяви (а.с.43,52) про розгляд справи без їх участі, позивач заявлені вимоги підтримує,а відповідач позов визнає. Ураховуючи заяви учасників справи, суд визнав за можливе розглянути справу в їх відсутність, на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Матеріалами справи установлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у с.Боромля Тростянецького району Сумської області (а.с.9). [INFO] у с.Боромля Тростянецького району Сумської області помер батько позивача - [PERSON] (а.с.10). [INFO] у м.Одінцово, Московської області, Росія, помер [PERSON] (а.с.11). На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , проживав сам. Заповіту не складав (а.с.27,56). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у т.ч. на три земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; жилий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,41 га за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 12.10.2018 було встановлено факт родинних відносин, що померлий [PERSON] є дядьком [PERSON] , а також останньому був визначений 2-місячний строк із дня набрання рішенням законної сили для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] померлого [INFO] у м.Одінцово, Московської області, Росія (а.с.30-31). У визначений указаним рішенням суду строк [PERSON] подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] та частково оформив свої спадкові права, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на три земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Боромлянської сільської ради (а.с.12-20,56-59). Натомість, свої спадкові права на жилий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташованими на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,41 га за адресою: [ADDRESS] , позивач оформити не має можливості у зв`язку із відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця та відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно, про що мається відмова нотаріуса (а.с.35). Згідно запису у по-господарській книзі Боромлянської сільської ради за померлим [PERSON] рахувався жилий будинок із надвірними будівлями по [ADDRESS] , земельні ділянки та інше (а.с.27). Однак, у органах БТІ станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] відсутня. За даними інвентаризації станом на 19.11.2020 за даною адресою розташовані такі будівлі та споруди: жилий будинок літ. «А-1», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б». Жилий будинок одноповерховий із 2-х жилих кімнат загальною площею 40,6 кв.м., жила площа складає 26,0 кв.м. Будинок побудований у 1984 році (а.с.26). За замовленням [PERSON] на зазначене домоволодіння станом на 19.11.2020 був виготовлений технічний паспорт (а.с.21-25). Указане спадкове домоволодіння знаходиться на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,41 га, із яких 0,04 га, надано для індивідуального жилого будівництва, та 0,37 га - для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №93 від 16.12.1993, але до цього часу правовстановлюючий документ на присадибну земельну ділянку (державний акт) не виготовлений та не отриманий (а.с.28,29). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх у експлуатацію, наведені у Державних будівельних нормах А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та у листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5, у якому зокрема роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року за №449, якою встановлено порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинків (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до абз.60 п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року за №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Об`єкти, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року №449, встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, де одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі і споруди до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримувати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Зважаючи на те, що спадковий будинок по [ADDRESS] був побудований у 1984 році, не є самочинним будівництвом, рахувався за спадкодавцем, що підтверджено записами у по-господарській книзі Боромлянської сільської ради, а тому позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набув право на спадкування права спадкодавця на цей жилий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , переданої [PERSON] за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування. Однак за відсутності правовстановлюючих документів на вказані побудови на ім`я померлого, який не отримав їх за життя, позивач, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому, захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. За цих обставин позов у цій частині підлягає задоволенню. Крім того, згідно ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ЗУ «Про державний земельний кадастр» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із ст.18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Таким чином, установлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] , який частково оформив свої спадкові права, а отже, прийнявши спадщину після смерті дядька позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали померлому [PERSON] включно із правом на закінчення приватизації земельної ділянки, що є підставою для задоволення позову і у цій його частині. На підставі викладеного та

Outcome: approved