Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом посилаючись на те, що померла [PERSON], яка ще при житті скллав заповіт, в якому земельну частку (пай) в КСП "Світанок" с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (на місцевості) заповіла позивачу. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6198 га та площею 0,0999 га, які розташовані на території Кичкирівської сільської ради та Радомишльської міської ради, які їй належали на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 220570. Інші спадкоємці відмовились від спадщини на користь позивача. Позивач зазначає, що в даному Державному акті була допущена помилка, а саме: неправильно вказано площу земельної ділянки та місце розташування. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надіслала до суду заяву в якій просить слухати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 жовтня 2001 р. [PERSON] зробила заповіт (зареєстрований в реєстрі за № 91, с. Кичкирі) в якому земельну частку (пай) в КСП "Світанок" с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (на місцевості) заповіла на ім"я позивача [PERSON]. 23.04.2009 року в селі Вишевичі, Радомишльського району померла у віці 67 років [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина , до складу якої входять земельні ділянки площею 2,6198 га та площею 0,0999 га, які розташовані на території Кичкирівської сільської ради та Радомишльської міської ради, які їй належали на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 220570. Рішенням Радомишльського районного суду від 17.08.2015 року було встановлено факт, що саме [PERSON] належить Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №220570 на ім"я [PERSON]. Як вбачається з повідомлення державного нотаріуса відносно спадкової справи № 551/2009 до майна померлої 23.04.2009 року [PERSON], спадщину після її смерті прийняла [PERSON] Інші спадкоємці майна [PERSON] - [PERSON], [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки, про шо написали відповідні заяви (а.с.10-11) Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру № НВ-1801968202015 від 10.10.2015 року та №1802011232015 від 28.10.2015 року, земельна ділянка, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, має площу - 2,6198 га, а земельна ділянка, яка розташована на території Радомишльської міської ради має площу - 0,0999 га. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved