Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У позовній заяві позивач просить ухвалити рішення про зміну способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 400 гривень на 1/4 частки його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі рішення суду від 09.12.2011 року з відповідача на утримання їх дочки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі 400 гривень. Дочка проживає разом із нею, тягар по її утриманню повністю лежить на ній і є значно більшим за визначений законом мінімальний розмір аліментів. Відповідач дочкою не цікавиться, родинні відносини не підтримує. Визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час є недостатнім, порушує права дочки на належне матеріальне забезпечення з боку батька, оскільки з часу присудження аліментів вона підросла, ходить в школу, відповідно збільшились витрати на її матеріальне забезпечення (придбання одягу, взуття, харчування, шкільного приладдя). Крім цього, на її утриманні перебуває ще двоє дітей, які з віком також потребують більших витрат. На момент присудження аліментів перебувала у відпустці по догляду за дитиною, отримувала соціальні виплати. З жовтня 2013 року не працює, доходів не має, через що її матеріальне становище погіршилось. За викладених обставин та з врахуванням солідарного обов`язку обох батьків утримувати дитину, імперативної норми про можливість зміни способу стягнення аліментів вважає, що визначений нею розмір аліментів на рівні 1/4 частки від доходу відповідача буде відповідати інтересам дитини, забезпечить їй необхідний рівень для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 24.06.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали і примірник матеріалів позову відповідач отримав 26.08.2020 року. В межах встановленого ухвалою від 24.06.2020 року строку відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому погодився із тим, що визначений рішенням суду від 09.12.2011 року розмір аліментів в сумі 400,00 гривень є не достатнім на утримання дочки, тому згідний на їх збільшення, однак в розумних межах. Просив врахувати, що на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей. Позивач, окрім спільної із ним дочки, на утриманні має лише одну дитину, а не дві, як вона зазначає у позові. Сам він є тимчасово непрацюючим, має тимчасові заробітки, тому визначити його щомісячний дохід неможливо. У зв`язку із цим вважає, що зміна способу стягуваних аліментів є нелогічною, тому з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку просив стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300,00 гривень. Позивач подала заперечення на відзив відповідача, однак суд залишає їх без розгляду у відповідності до положень ст.126 ЦПК України як такі, що подані після закінчення встановленого ухвалою суду від 24.06.2020 року семиденного строку. За даними Інтернет-сайту Укрпошти примірник відзиву позивач отримала 04.09.2020 року, відповідно останнім днем на подання заперечень був 11.09.2020 року, однак його вона подала до суду і надіслала відповідачу лише 15.09.2020 року. При цьому жодних причин поважності пропуску цього строку не навела та із заявою про його продовження у встановленому порядку не зверталась. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Рішенням Любомльського районного суду від 03.12.2007 року з відповідача в користь позивача на утримання дочки [PERSON] були стягнуті аліменти в щомісячному розмірі 40,00 гривень. Рішенням цього ж суду від 09.12.2011 року розмір стягуваних аліментів на утримання дочки [PERSON] змінено із 40,00 гривень на 400,00 гривень щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Виданою відділом ЦНАП виконкому Любомльської міської ради довідкою від 04.06.2020 року стверджено, що дочка сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю, позивачем [PERSON] , по [ADDRESS] . Із цієї ж довідки та рішення суду від 09.12.2011 року вбачається, що позивач має ще одну дитину, народжену у другому шлюбі, - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач, окрім спільної із позивачем дочки, має у другому шлюбі двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Відповідно до виданої ОСББ "Вікторія Луцьк-2" довідки від 27.08.2020 року відповідач із сім`єю проживає разом з матір`ю у її ж квартирі по [ADDRESS] . Із довідок форми ОК-5 встановлено, що позивач востаннє отримувала регулярний дохід у 2013 році, а відповідач - у 2012 році. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема в ст.180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження зміна розміру аліментів за положеннями статті 192 СК України може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини і навпаки). При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс-13. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дочка сторін [PERSON] на час розгляду справи досягла 13 років. На момент присудження аліментів відповідно до рішення суду від 09.12.2011 року їй було 4 роки. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року становить 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини віком від 6 до 18 років станом на дату розгляду справи становить 1159 гривень. Визначений судовим рішенням розмір аліментів на рівні 400 гривень на даний час є незначним і це є очевидним з огляду на їх купівельну спроможність, що в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, оскільки саме на неї покладається основний тягар по утриманню дитини, що порушує баланс рівності виконання кожним із батьків обов`язку, передбаченого ст.180 СК України. Крім цього, з моменту присудження аліментів дочка сторін підросла і в силу свого віку природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Наведене у своїй сукупності вказує про погіршення матеріального становища позивача у зв`язку із збільшенням витрат на утримання дитини, а відтак і наявність підстав для застосування положень ст.192 СК України. Недостатність присудженого у 2011 році розміру аліментів визнається й самим відповідачем, який погоджується на їх збільшення, однак у твердій грошовій сумі з огляду на відсутність у нього регулярного доходу. З приводу такої позиції відповідача суд зазначає наступне. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037- ІІІ, були внесені зміни у Сімейний кодекс України. Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 181 СК України у редакції цього Закону, яка є чинною на даний час, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, виключно стягувачу аліментів законом надано право ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - з твердої грошової суми на певну частку від доходу платника та навпаки. При цьому закон не пов`язує обрання стягувачем того чи іншого способу стягнення аліментів із певними обставинами, у тому числі, не ставить їх в залежність від наявності чи відсутності у платника аліментів регулярного чи тимчасового доходу. Заявлені позивачем вимоги по своїй суті відповідають положенню абз.2 ч.3 ст. 181 СК України, а суд в силу визначеного у ч.1 ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності судового процесу позбавлений права виходити за їх межі. У зв`язку із цим доводи відповідача щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі на увагу суду не заслуговують. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач на даний час має повних 37 років, є фізично здоровою та працездатною особою, усвідомлює свій батьківський обов`язок утримувати народжених у нього трьох дітей. Згідно із ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Отже, перебування на утриманні відповідача ще двох його дітей в жодному разі не може обмежувати права спільної із позивачем дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Утримання дитини є одним із найбільш вагоміших батьківських обов`язків, тому усі необхідні витрати для цього мають переважне значення і повинні домінувати над усіма іншими витратами. Позивач, зі своєї сторони, у зв`язку із збільшенням витрат на утримання дитини довела зміну свого матеріального становища в сторону погіршення. Заявлений нею розмір аліментів на рівні 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача узгоджується із положеннями п.4 ч.1 ст.160 СК України щодо розміру аліментних зобов`язань на одну дитину. Такий розмір аліментів, на думку суду, на достатньому рівні забезпечить виконання відповідачем батьківського обов`язку, а також відповідатиме закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Доказів неспроможності сплачувати аліменти у такому розмірі відповідачем не наведено і судом не встановлено. Таким чином, суд вважає наявними підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та задоволення позову в повному обсязі. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved