Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.07. 2011 року, [PERSON], отримав кредит в сумі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", затвердженими наказом від 06.03. 2010 року та "Тарифами Банку", складають між відповідачем та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Натомість відповідач, як позичальник, порушив кредитні зобов'язання, у зв'язку з чим, станом на 30.05. 2014 року, його заборгованість перед банком складає 26421,96 гривень, що складається з наступного: 9949,14 гривень - заборгованість за кредитом; 14738,44 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; штрафи - 500 гривень (фіксована частина) та 1234,38 гривень (процентна складова). На підставі наведеного, представник банку просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк", в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах. Вивчивши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 01.07. 2011 року, за яким відповідач отримав кредит в сумі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", затвердженими наказом від 06.03. 2010 року та "Тарифами Банку", складають між відповідачем та банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідач, [PERSON], взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов вищевказаної угоди, не виконував, внаслідок чого допустив заборгованість за кредитом. Станом на 30.05. 2014 року [PERSON] має заборгованість в сумі 26421,96 гривень, що складається з наступного: 9949,14 гривень - заборгованість за кредитом; 14738,44 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1234,38 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору, зокрема ним прострочено свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушено графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 264,22 гривень, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача. Також судом встановлено, що ТУДСА в Закарпатській області сплатило 50 гривень за подання оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Дані витрати у відповідності до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України відносяться до судових витрат, тому підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved