Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У зв'язку з тим, що він працював на посаді начальника відділу технічного контролю у ЗАТ "Завод "Технопривод", наказом № 63 від 12 грудня 2013 року був звільнений за угодою сторін, при звільненні з ним не був проведений повний і остаточний розрахунок, тому він звернувся до суду і отримав судовий наказ про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 4327,15 грн., однак підприємство і надалі не виплачує належний йому заробіток, позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з ЗАТ "Завод "Технопривод" середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13 грудня 2013 року по 13 січня 2015 року в сумі 39622,91 грн. та моральну шкоду в сумі 2500 грн. В суді позивач [PERSON] позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснив, що був звільнений з роботи 12 грудня 2013 року. Підприємство виплатило йому лише 450 грн., але заборгованість по заробітній платі до цього часу залишається невиплаченою. Просить задоволити позов і стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати згідно наданого ним розрахунку, а також завдану йому моральну шкоду. Представник відповідача ЗАТ "Завод "Технопривод" в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, місце і час розгляду справи своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності. Суд визнав його неявку до суду неповажною і прийшов до переконання про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача. Тобто, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи в ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді начальника відділу технічного контролю у ЗАТ "Завод "Технопривод", наказом № 63 від 12 грудня 2013 року він був звільнений за угодою сторін. На день звільнення підприємством не було проведено з ним повний розрахунок. Судовим наказом Рівненського районного суду від 25 березня 2014 року з ЗАТ "Завод "Технопривод" було стягнено на користь [PERSON] заборгованість з нарахованої, але не виплаченої на день звільнення заробітної плати в сумі 4327,15 грн. Незважаючи на те, що судовий наказ звернений до виконання, відповідач в добровільному порядку і надалі не погашає заборгованість по заробітній платі, а тому позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13 грудня 2013 року по 13 січня 2015 року в сумі 39622,91 грн. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Стаття 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При прийнятті рішення суд виходить лише з наявних і наданих позивачем доказів, оскільки представник відповідача в судове засідання не з'явився, будь-яких заперечень на позов подано не було, доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду також не надав. Суд приходить до висновку, що відповідач проігнорував явку до суду, самоусунувся від повного і всебічного вирішення даного спору. Позивачем надано суду свої розрахунки середнього заробітку за час затримки розрахунку і суд з ними погоджується, оскільки ці розрахунки нічим не спростовуються і проведені вони відповідно до довідки № 106 від 05.03.2014 року, яку видав позивачу відповідач. Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що відповідно до ст.2371 КЗпП України така шкода підлягає стягненню, оскільки судом встановлено, що відповідач ігнорував трудове законодавство, в результаті чого були порушені законні права позивача, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, так як несвоєчасна виплата заробітної плати і неповний розрахунок з ним при звільненні ставили у скрутне матеріальне становище як самого позивача, так і членів його сім'ї. Моральних страждань позивачу завдало і те, що в цей період він захворів на пневмонію, що вимагало від нього додаткових затрат на лікування. Однак, на думку суду заявлена сума моральної шкоди в 2500 гривень є завищеною і на думку суду підлягає до відшкодування лише 1000 гривень моральної шкоди, так як ця сума є достатньою для відшкодування моральних страждань, які зазнав позивач. Оцінюючи всі вище наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в наявності є порушення законних прав позивача, за захистом яких спрямоване його звернення до суду, а тому позов підлягає до часткового задоволення. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути і судовий збір, від сплати якого звільнений позивач при подачі позову до суду.

Outcome: approved