Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

05 березня 2019 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , якому на праві спільної часткової власності при житті належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя його батько та інший співвласник будинку зробили добудови, реконструкцію та перепланування, здійснили будівництво господарських будівель та споруд, що призвело до зміни ідеальних частки у праві спільної часткової власності. Згідно рішення Слов`янського міського народного суду від 25.10.1994 року частки були уточнені та співвласникам були встановлені нові ідеальні долі 3/10 частки співвласнику, 7/10 частки батькові, але свої частки в КП «БТІ» вони не перереєстрували. 16.01.2014 року Слов`янським міськрайсудом було винесено рішення щодо визнання права власності на 3/10 частки зазначеного житлового будинку в порядку спадкування за [PERSON] Тобто, на даний час склалася ситуація, коли сума ідеальних частки не складає одиниці. Враховуючи, що через відсутність реєстрації в КП «БТІ» не існує актуальний правовстановлюючий документ, приватним нотаріусом Соловар В.І. було надано постанову про відмову у наданні свідоцтва про право власності на будинок в порядку спадкування. Технічний паспорт на житловий будинок виконано КП «БТІ» 24.12.2014 року, перелік приміщень в житловому будинку та господарських будівель не змінився до даного часу. З огляду на викладене, просить суд визнати за ним право власності на 7/10 ід.частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі (а.с.62). Представник позивача - адвокат Бондаренко Д.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги [PERSON] підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі (а.с.63). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву за підписом голови Слов`янської міської ради за № 01.01-12/392 від 14.03.2019 про розгляд справи без участі представника, просить суд винести рішення на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів (а.с.35). Вивчивши матеріали справи\~\~і дослідивши надані докази, суд у\~\~межах\~\~заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК\~\~України)\~\~встановив наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішення такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.06.2013 року [PERSON] помер [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 776 (а.с.22). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36065867 від 12.12.2013 року, 12 грудня 2013 року приватним нотаріусом Соловар В.І. була заведена спадкова справа за № 103/2013 після смерті [PERSON] (а.с.28). Постановою приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. від 28.01.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/10 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на 7/10 часток житлового будинку (а.с.29). Рішенням Слов`янського міського народного суду від 25.10.1994 року було уточнено ідеальні частки в домоволодінні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визначено, що 7/10 частки зазначеного домоволодіння належать [PERSON] , а 3/10 [PERSON] (а.с.16). Однак, відповідно до довідки КП «БТІ» м. Слов`янська за №147-18/0.46/01 від 18.01.2019 року, право власності на спірний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] , кожному з яких належить по 1/2 частці зазначеного домоволодіння. Зміна загальної та житлової площі узаконена рішенням виконкому Слов`янської міської ради від 03.05.1989 року №256 та від 10.08.1994 року. Прибудова "а", сарай "Е", сарай "Ж", сарай "З" побудовані до 05.08.1992 року і згідно Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не є самовільними і введення в експлуатацію не потребують. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно…№ 154072023 від 28.01.2019 року, 3/10 частки житлового будинку з господарськими будовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.01.2014 року за № 243/9669/13-ц (а.с.13). З копії технічного паспорту на спірний житловий будинок, вбачається, що житловий будинок складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 94,3 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., з господарськими та побутовими будовами і спорудами: сарай - Б, погріб - Г, погріб Д, сарай - Е, сарай - Ж, сарай З (а.с.23-27). Крім того у судовому засіданні було оглянуто копію спадкової справи за № 103/2013 (номер у Спадковому реєстрі: 55466147) (а.с.42-61). Відповідно до ч. 1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 3 ст.355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ч. 1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Як вбачається з вищевикладеного, [PERSON] помер [INFO] , проте за ним подовжує бути зареєстроване право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Зміни розміру часток співвласників зазначеного житлового будинку внесені рішенням Слов`янського міського народного суду від 25.10.1994 року, а тому, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Проте, зміні розміру часток не були належним чином зареєстровані в КП «БТІ» м. Слов`янська. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Як вбачається зі змісту Листа Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №22/4-2126 від 22.07.2008 року «Щодо порядку розгляду судами справ про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва» враховуючи, що будівля являє собою нерухоме майно, пов`язане фундаментом із землею і створене з відповідних будівельних матеріалів, поєднаних між собою в певній технологічній послідовності, визначеній проектною документацією, державними будівельними стандартами, нормами і правилами, приймаючи рішення про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, зазначений об`єкт має відповідати державним будівельним стандартам, нормам і правилам. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України передбачає, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону від 11 лютого 2010 року, який набрав чинності з 16 березня 2010 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим в даний час неможливо належним чином оформити право власності на 7/10 частки житлового будинку [ADDRESS] , належної померлому, що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька в нотаріальній конторі. За таких обставин, з метою забезпечення ефективного захисту охоронюваного законом інтересу позивача, а також відсутність іншого способу відновлення порушеного права з дотриманням принципу достовірності та повноти відомостей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved