Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з вищевказаним позовом в якому зазначається, що між ПрАТ "СК "УНІКА" та ПАТ "[PERSON] АВАЛЬ" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 001800/4002/0000018 від 13.05. 2013 р., згідно якого ПрАТ "СК "УНІКА" взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 28.05.2013 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних «Volkswagen» , д/н [NUMBER], та «Renault», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ "СК "УНІКА", транспортний засіб «Volkswagen», д/н [NUMBER], який належить ПАТ "[PERSON] АВАЛЬ" на праві приватної власності. Згідно висновку експерта, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП склала 76 677, 90 грн. Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № 00117329, рахунку зі станції технічного обслуговування та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 90 493, 80 грн. В звязку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ СК "УНІКА" відшкодувало ПАТ "[PERSON] АВАЛЬ" витрати на ремонт автомобіля в сумі 90 493, 80 грн., що була перерахована позивачем на відповідний рахунок. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст 124 КУпАП, постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя визнано відповідача по справі, під керуванням якого перебував автомобіль [NUMBER]. Крім того, в довідці також зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог ПДР України. На виконання вимог ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до страхової компанії відповідача, а саме ПрАТ «СК «АХА Страхування», яка відповідно до ліміту полісу АВ/3549024 відшкодувала шкоду завдану майну в результаті ДТП за вирахуванням франшизи (1000,00 грн.), в розмірі 49 000 грн. Відповідно до зазначеного вище позивач отримав право вимоги на залишок суми, що становить 41\~493,80 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 41493, 80 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] своєчасно повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Ч. 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із загальними вимогами , встановленими ст.1191 ЦК України , особа , яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою , має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи, факт скоєння ДТП відповідачем підтверджується, насамперед копією постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2013 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, копією довідки ДАІ про пошкодження в ДТП, копією довідки ДАІ № 9205765 про учасників ДТП, копією висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1974 про визнання матеріальної шкоди спричиненої власнику транспортного засобу «Volkswagen», копією протоколу огляду транспортного засобу «Volkswagen», копіями калькуляції. Відповідно до рахунку фактури № 354 від 17.06.2013 р. та страхового акту № 00117329 від 21.06.2013 р. вартість ремонту автомобіля «Volkswagen» склала 90493,80 грн. Факт сплати позивачем страхового відшкодування в розмірі 90493, 80 грн., підтверджується копією платіжного доручення № 022627 від 01.07.2013 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача була направлена письмова вимога про сплату в добровільному порядку залишку страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 41493, 80 грн., яку останній отримав, що підтверджується копією поштового повідомлення. Оскільки добровільно відповідач не відшкодував завдані збитки, позивач був змушений звернутися до суду. Суд вважає, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved