Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом Дніпропетровської районної державної адміністрації, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації та позовними вимогами третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Дніпропетровської районної державної адміністрації про визнання майна спільною сумісною власністю, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07 грудня 1995 р. між [PERSON] , та колективним підприємством «Нижньодніпровський» Дніпропетровського району Дніпропетровської області був укладений договір купівлі - продажу нежилого приміщення загальною площею 34,2 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право власності на придбане вищезазначене нерухоме майно було зареєстроване Комунальним підприємством «Новомосковське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.12.1995 за № 1-8. Відповідно до даних технічного паспорту від 04.11.1995 року придбане у власність нежитлове приміщення кваліфікувалось як зубопротезний кабінет. 15 лютого 2006 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення № 40, яким нежитлове приміщення [PERSON] (адреса [ADDRESS] ) та нежитлове приміщення [PERSON] (адреса [ADDRESS] ), були приєднані до її існуючого стоматологічного кабінету з присвоєнням єдиної поштової адреси: [ADDRESS] . 21 червня 2006 року рішенням виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 211, надано дозвіл [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] на реконструкцію стоматологічного кабінету зі збільшенням загальної площі по [ADDRESS] . Необхідно зауважити, що а ні рішенням виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області віл 15.02.2006 р. №40, а ні рішенням виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 21.06.2006 р. № 211, а ні іншим правовстановлюючим документом нежитлові приміщення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - не визначались як спільна (сумісна,часткова) власність, і відповідних правовстановлюючих документів не видавалось. Після проведення реконструкції стоматологічного кабінету, яке полягало в будівництві ганку, організації дверних пройомів між приміщенням 5 і 6 та 1 і 3, об`єднання приміщення 2, на підставі акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, зареєстрованого в Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю від 25.05.2006 р. за № 77, Відповідачем (Дніпропетровською районною державною адміністрацією) по справі було прийнято розпорядження від 18.05.2007 р. № 1122-р «Про затвердження актів Державної комісії про прийняття в експлуатацію та призначення право власності закінчених будівництвом об`єктів, побудованих у Дніпропетровському районі». Вказаним вище розпорядженням було затверджено акт державної приймальної комісії про зайняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, зареєстрованого в Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю від 25.05.2006 р. за № 77 та визначено право власності, а саме спільна часткова власність на об`єкт нерухомого майна - стоматологічний кабінет за адресою: [ADDRESS] , у таких розмірах: [PERSON] - 39/100, [PERSON] - 50/100, [PERSON] - 11/100, без зазначення індивідуально-визначених приміщень стоматологічного кабінету за кожним співвласником, яким останні володіли до проведення реконструкції. На підставі розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 р. № 1122-р., [PERSON] , було видано свідоцтво про право власності від 30.07.2007 р. на об`єкт нерухомого майна стоматологічний кабінет по [ADDRESS] , з часткою у власності 39/100, та зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 30.07.2007 р. № 15410237. Вважаю прийняте Відповідачем розпорядження від 18.05.2007 р. № 1122-р в частині зазначення спільної часткової власності і видане на підставі цього розпорядження свідоцтво про право приватної власності від 30.07.2007 р. серія ЯЯЯ № 390286, таким що порушує її право власності на об`єкт нерухомого майна - стоматологічний кабінет, та підлягає скасуванню, з відновленням становища яке існувало до порушення права, з огляду на наступне. Приймаючи спірне розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 р. № 1122-р в частині визначення спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна, Відповідач вирішив питання визначення часток власності в супереч положень чинного законодавства. Так, предметом звернення було затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, зареєстрованого в Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю від 25.05.2006 р. за № 77. Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, зареєстрованого в Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю від 25.05.2006 р. за № 77 - не містить положень розподілу часток у власності. При цьому, питання визначення часток власності не було предметом розгляду, оскільки з відповідною заявою вона [PERSON] , не зверталась. Підтвердження даної обставини є лист - відповідь відділу архітектури РДА 14.09.2016 р. № 56-4/166, лист - відповідь департаменту ДАБІ від 01.09.2016 р. № 1004-14/778, лист - відповідь КП Дніпропетровського району «БТІ» від 02.09.2016 р. № 1130, лист - відповідь архівного відділу РДА від 22.09.2016 р. № П-349-2016, яким повідомлено, що у Відповідача відсутні будь - які документи, що підтверджують згоду всіх співвласників з розподілом часток та проханням затвердити вказаний розподіл часток у власності на об`єкт нерухомого майна. Законом України «Про місцеві державні адміністрації» 09.04.1999 № 586-ХІV (в редакції чинної на моменту прийняття спірного розпорядження) не містить положень, яким надає право місцевим державним адміністраціям вирішувати (призначати) право власності на об`єкти нерухомого майна приватної форми власності. Наступною обставиною, яка доводить протиправність затвердження відповідачем права спільної часткової власності є підстава, відповідно до якої спільна часткова власність виникла. Підпунктом «а» п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 (зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445), яке діяло в момент виникнення права спільної часткової власності, було встановлено, що за заявою фізичної особи органами місцевого самоврядування може бути видане свідоцтво про право власності (в даному випадку спільної часткової) у разі об`єднання двох або-більше суміжних об`єктів нерухомого майна. Рішенням виконавчим\~комітетом Ювілейної\~селищної ради\~Дніпропетровського району\~Дніпропетровської області\~від 15.02.2006\~№ 40,\~нежитлові приміщення\~ [PERSON] (адреса\~ [ADDRESS] )\~та нежитлові\~приміщення [PERSON] \~(адреса\~ [ADDRESS] ),\~були приєднані\~до її\~існуючого стоматологічного\~кабінету з\~присвоєнням єдиної\~поштової адреси:\~ [ADDRESS] .\~Вказаним рішенням\~не визначалось\~виникнення права\~спільної часткової\~(сумісної)\~власності на\~об`єкт нерухомого\~майна -\~стоматологічний кабінет\~по [ADDRESS] .\~Дане рішення\~не було\~підставою для\~видачі свідоцтва\~про право\~власності від\~30.07.2007\~р.\~серія ЯЯЯ№\~390286.\~З заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право спільної\~часткової власності\~ [PERSON] \~не зверталась. Таким чином, вказана обставина свідчить про порушення її права приватної власності, а саме на індивідуально визначену частину об`єкта нерухомого майна - стоматологічний кабінет по [ADDRESS] . На її звернення до Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» стосовно надання копії документа відповідно до якого були розподілені долі у власності на об`єкт нерухомого майна - стоматологічний кабінет за адресою: [ADDRESS] , які затверджені розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 р. №1122-р, було повідомлено (лист від 02.09.2016 р. вих. № 1130), що частки були встановлені згідно з довідкою-розрахунком від 29.03.2006 р. За аналізом довідки - розрахунок від 29.03.2006 р., вбачається, що вказаний документ: - був підготовлений ще до отримання дозволу на проведення реконструкції об`єкта нерухомого майна (рішення виконавчого комітету Ювілейної селищної ради від 21.06.2006 р.). Тобто Дніпропетровською районною державною адміністрацією, без згоди власника індивідуально визначеного нерухомого майна (приміщення 1; 2; 4; 5 в стоматологічному кабінеті по [ADDRESS] - було припинено право власності та визначено на вказані приміщення право спільної часткової власності. Не містить підписів (згоди) власників про розподіл часток у власності об`єкту нерухомого майна стоматологічний кабінет за адресою: [ADDRESS] . Довідка-розрахунок від 29.03.2006 р. не містить її згоди на визначення частки у власності на об`єкт нерухомого майна - стоматологічний кабінет по [ADDRESS] у розмірі 39/100, і відповідно на виникнення спільної часткової власності. Крім того, довідка-розрахунок від 29.03.2006 р. підтверджує ту обставину, що саме приміщення 1; 2; 4; 5 в стоматологічному кабінеті по [ADDRESS] є її індивідуально визначеним майном, і належить на праві приватної власності, яке має бути відновлене на підставі рішення суду. Про порушення свого права власності [PERSON] довідалась виключно після отримання відповідей від Дніпропетровської районної державної адміністрації (в особі відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури) лист від 14.09.2016 р. вих. № 36-4/16, департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області лист від 01.09.2016 р. вих. № 1004-14/778, Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» лист від 2.09.2016 р. вих. № 1130, архівного відділу Дніпропетровської районної державної адміністрації лист від 22.09.2016 р. вих. № П-349-2016. За аналізом даних листів - відповідей вбачається про відсутність підстав виникнення права спільної часткової власності та згоди гр. [PERSON] на передачу індивідуально визначеного об"єкта нерухомого майна до спільної часткової власності. Крім того, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.07.2007 р. серія ЯЯЯ № 390286, в розділі «Підстава» було вказано, що свідоцтво видано взамін договору купівлі - продажу від 07.12.1995 р., де [PERSON] належало на праві приватної власності індивідуально визначене майно (приміщення) стоматологічного кабінету по [ADDRESS] . Просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 р. № 1122-р в частині призначення права власності за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) у розмірі 39/100 на об`єкт нерухомого майна - стоматологічний кабінет, який розташований за адресою: [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.07.2007 р. серія ЯЯЯ [NUMBER] 390286. Відновити становище, яке існувало до прийняття розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 р. № 1122-р в частині призначення права власності, шляхом визнання за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право приватної власності на приміщення стоматологічного кабінету, що складаються з: поз. 1 (площею 1,6 кв.м.), поз. 2 (площею 3,7 кв.м.), поз. 4 (площею 11,8 кв. м.), поз. 5 (площею 16,1 кв.м.), загальною площею 33,2 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Третя особа [PERSON] звернулася до суду з самостійними вимогами до [PERSON] , [PERSON] , Дніпропетровської районної державної адміністрації про визнання майна спільною сумісною власністю. В обґрунтування яких зазначила, що [PERSON] просила визнати за нею право приватної власності на індивідуально визначені приміщення стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] - в т.ч. на тамбур (поз. №1, площею 1,6 кв.м.), санвузол (поз. №2 площею 3,7кв.м.), кімнату (поз. №4, площею 11,8кв.м.) кімнату (поз. №5 площею 16,1кв.м). При цьому [PERSON] не порушує вимогу в порядку ч.1 ст.364 ЦК України про виділення її частки зі спільної сумісної власності в натурі та не вимагає повністю припинити спільну часткову власність усіх трьох співвласників [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . З іншого боку, згідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до Розпорядження Голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №1122-р від 18.05.2007р. було затверджено Акт про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів - реконструкції стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок реконструкції виникло нове нерухоме майно, що було прийнято в експлуатацію і є спільною частковою власністю [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №78541802 від 20.01.2017 р. - нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) належить трьом фізичним особам - співвласникам на правах спільної часткової власності: [PERSON] - частка власності: 39/100, Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, ЯЯЯ [NUMBER] , 30.07.2007, видане Дніпропетровською районною державною адміністрацією; [PERSON] - частка власності: 50/100, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, ЯЯЯ [NUMBER] 390287, 30.07.2007, видане Дніпропетровською районною державною адміністрацією; [PERSON] - частка власності: 11/100, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, ЯЯЯ №390288, 30.07.2007, видане Дніпропетровською районною державною адміністрацією. Згідно до будівельного плану стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] наступні частини нерухомого майна призначені для обслуговування усіх співвласників цього стоматологічного кабінету: - вхідний тамбур (поз. №1, площею 1,6кв.м.), - санвузол (поз. №2 площею 3,7кв.м.), - ґанок та вхідні двері. Вхідний тамбур (поз. №1), ґанок та вхідні двері утворюють вхідну групу, за допомогою якої усі співвласники потрапляють до приміщень стоматологічного кабінету. Санвузол (поз. №2) один на увесь стоматологічний кабінет і призначений для обслуговування усіх співвласників. Крім того, приміщення плану стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] обладнане системою індивідуального опалення у складі: Котел „UNICAL!DEA" (Італія) Лічильник газу G-2,5 ВКТ "ELSTER" електромагнітний клапан "MADAS" Сигналізатор «Страж» Внутрішній газовод O20 Надземний газовод O 20 Зазначене підтверджується актами про прийомку та готовність обладнання до експлуатації, будівельним планом опалення та рішенням виконкому №113 від 21.03.2012 р. Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. У разі привласнення цього нерухомого майна одним співвласником це створить перешкоди для потрапляння в середину стоматологічного кабінету для інших співвласників, вони, не зможуть користуватись своїм майном та будуть позбавлені доступу до санвузлу, опалення тощо. Таким чином, зазначені приміщення та конструктивні елементи в силу ч.2 ст.382 ЦК України мають бути визнані спільною сумісною власністю співвласників стоматологічного кабінету - [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Ураховуючи те, що [PERSON] заперечує проти спільного користування нерухомим майном кабінету за адресою: [ADDRESS] , яке належним чином визнано державою та зареєстровано відповідно до закону - це створює загрозу правам та законним інтересам [PERSON] . Просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] (що мешкає за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] (що мешкає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (що мешкає за адресою: [ADDRESS] ) наступне нерухоме майно: вхідний тамбур (поз. №1, площею 1,6кв.м.); санвузол (поз. №2 площею 3,7кв.м.); ґанок та вхідні двері; котел „UNICAL1DEA" (Італія); лічильник газу G-2,5 ВКТ "ELSTER"; електромагнітний клапан "MADAS"; сигналізатор „Страж"; внутрішній газовод O 20; надземний газовод O 20, що є частинами нерухомого майна - стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, заявлені вимоги третьої особи не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, в задоволенні позову третьої особи просить відмовити. Представник відповідача Дніпровської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи є заява про застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки оспорюване розпорядження №1122-р було прийнято 18 травня 2007 року на підставі якого взамін договору купівлі-продажу від 07.12.1995 року, 30 липня 2007 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] . В розпорядженні та свідоцтві уже була встановлена спільна часткова власність з часткою позивача 39/100. Тобто з моменту видачі зазначених документів позивач мала можливість дізнатися про порушення свого права. На момент звернення до суду з моменту прийняття оспорюваного розпорядження та видачі свідоцтва минуло 9 років, що перевищує строк загальної позовної давності. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] свої вимоги підтримала та просила задовольнити, позовні вимоги [PERSON] не визнала. Представник третьої особи з самостійними вимогами - [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову, вважає, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки має бути пред`явлено до співвласників спірного майна, а також позивач пропустив строк позовної давності, оскільки спірні документи розпорядження РДА та свідоцтво про право власності видані майже 10 років тому, про яке позивачу було відомо відколи воно було видане, існування жодних перешкод для [PERSON] прочитати зміст свідоцтва про право її власності на частку 39/100 в приміщеннях стоматологічного кабінету не доведено. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, але будучи присутнім у судових засіданнях позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав, проти вимог третьої особи заперечував. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вимог ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 грудня 1995 р. [PERSON] , придбала нежиле приміщення загальною площею 34,2 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . (а.с.29). Відповідно до даних технічного паспорту від 04.11.1995 року нежиле приміщення кваліфікувалось як зубопротезний кабінет. Як вбачається з Рішення № 40 від 15 лютого 2006 року виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області «Про переобладнання житлових квартир в нежитлове приміщення», було дано згоду [PERSON] на переобладнання житлової квартири в нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , дано згоду [PERSON] на переобладнання житлової квартири в нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] а та прийнято рішення приєднати ці нежитлові приміщення до існуючого стоматологічного кабінету пп. [PERSON] з збільшенням загальної площі та присвоєно єдину поштову адресу: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 211 від 21 червня 2006 року «Про надання згоди на реконструкцію стоматологічного кабінету по [ADDRESS] », надано дозвіл [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на реконструкцію стоматологічного кабінету по [ADDRESS] зі збільшенням загальної площі згідно технічної документації. З якого вбачається, що вказане рішення було прийнято за результатом заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.33). Згідно розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 року №1122-р «Про затвердження актів Державної комісії про прийняття в експлуатацію та призначити право власності закінчених будівництвом об`єктів побудованих у Дніпропетровському районі», вбачається, що розглянувши Державні акти прийняття в експлуатацію об`єктів, побудованих у Дніпропетровському районі прийнято рішення затвердити акт Державної комісії прийняття в експлуатацію та призначити право власності: - реконструкція стоматологічного кабінету зі збільшенням загальної площі в [ADDRESS] , приватний підприємець [PERSON] 39/100 ід.код [NUMBER] , [ADDRESS] ; [PERSON] 50/100 ід.код [NUMBER] , [ADDRESS] ; [PERSON] 11/100 ід.код [NUMBER] , [ADDRESS] . В матеріалах справи є Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а саме реконструкцію стоматологічного кабінету із збільшенням загальної площі за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається підписи всіх власників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 року №1122-р [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.07.2007 року серія [NUMBER] 390286 на 39/100 часток стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] , вказане свідоцтво було видане взамін договору купівлі-продажу від 07.12.1995 року. (а.с.21). На підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 року №1122-р [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.07.2007 року серія [NUMBER] 390287 на 50/100 часток стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] , вказане свідоцтво було видане взамін договору купівлі-продажу від 14.05.2003 року. (а.с.94). На підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 18.05.2007 року №1122-р [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.07.2007 року серія [NUMBER] 390288 на 11/100 часток стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] , вказане свідоцтво було видане взамін договору купівлі-продажу від 14.05.2003 року. (а.с.96). Підставою для видачі спірного розпорядження слугували заяви всіх співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , акт Державної комісії прийняття в експлуатацію реконструкції стоматологічного кабінету із збільшенням загальної площі, в якому також міститься підпис позивача. А також, саме рішення виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №211 від 21.06.2206 року, ухвалювалося також на підставі заяви позивача та інших власників про надання згоди на реконструкцію стоматологічного кабінету. Тобто, реконструкція стоматологічного кабінету із збільшенням загальної площі відбувалася за вільним волевиявленням позивача [PERSON] , крім того про зазначення в спірному розпорядженні часток співвласників, а також їх розмір позивачу також було відомо з часу винесення даного розпорядження, а також отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На момент його винесення позивач не заявляла своєї незгоди щодо такого визначення розміру часток реконструйованого об`єкту нерухомості, чи будь-яких інших претензій щодо розрахунку часток. У відповідності до ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.\~10\~ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Приписами ст.\~16\~ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими зокрема, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконними та скасування вищезазначеного розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації №1122-р від 18 травня 2007 року та відновлення становища, яке існувало до прийняття розпорядження шляхом визнання за нею право приватної власності на приміщення стоматологічного кабінету що складаються з: поз. 1 (площею 1,6 кв.м.), поз. 2 (площею 3,7 кв.м.), поз. 4 (площею 11,8 кв. м.), поз. 5 (площею 16,1 кв.м.), загальною площею 33,2 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , позивач посилається те, що порушено її право власності, оскільки визначено частки співвласників. Однак, як вбачається з вищевказаних та досліджених доказів позивач не тільки знала, але й свідомо бажала проведення реконструкції стоматологічного кабінету шляхом приєднання нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] та надавала згоду на приєднання до свого стоматологічного кабінету нежитлові приміщення [PERSON] , [PERSON] , а тому скасувавши розпорядження про затвердження акту прийняття в експлуатацію та призначення права власності реконструкції стоматологічного кабінету зі збільшенням загальної площі, фактично відновити становище, яке існувало до розпорядження визнавши за позивачем право власності на стоматологічний кабінет станом до реконструкції, буде порушено справедливий баланс між співвласниками. Також, суд вказує що застосування принципу пропорційності, який є також принципом цивільного судочинства ( п. 6 ч. 3 ст. 2 ст. 11 ЦПК України) забезпечує розумний баланс між інтересами позивача, відповідача та загальними ( суспільними) інтересами. Разом з тим, порушення стабільності та прогнозованості у суспільних відносинах, в тому числі щодо прав власності осіб на нерухоме майно, яке виникло у власника частки у спільному майні за рахунок її реконструкції та виділенні у самостійний об`єкт, не може бути порушено з метою захисту прав позивача на яке він посилається у позові. З матеріалів справи вбачається, що позивачем жодним чином не доведено факту порушення її прав як співвласника. Виходячи з обставин справи в хронології подій, суд визнає, що позивачем не доведене жодними доказами, що її права як власника майна порушені оспорюваним розпорядженням. Представник відповідача Дніпропетровської районної державної адміністрації та представник третьої особи з самостійними вимогами звернулися з заявою про застосування строків позовної давності. Щодо застосування строку позовної давності, то відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 11.09.2018 року, справа № 904/191/18, «у ЦК позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 цього кодексу). Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Загальна позовна давність встановлена тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК). Відповідно до ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, по захист якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес непорушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності не відповідає вимогам закону. Оскільки, в даному випадку, судом не знайдено порушення прав чи інтересів позивача, то даний позов не підлягає задоволенню лише з підстав його необґрунтованості, без застосування позовної давності. Вирішуючи вимоги третьої особи з самостійними вимогами суд встановив наступне. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1ст.\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з вимогами про визнання спільною сумісною власністю [PERSON] (що мешкає за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] (що мешкає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (що мешкає за адресою: [ADDRESS] ) вхідний тамбур (поз. №1, площею 1,6кв.м.); санвузол (поз. №2 площею 3,7кв.м.); ґанок та вхідні двері; котел „UNICAL1DEA" (Італія); лічильник газу G-2,5 ВКТ "ELSTER"; електромагнітний клапан "MADAS"; сигналізатор „Страж"; внутрішній газовод O 20; надземний газовод O 20, що є частинами нерухомого майна - стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] , заявник не зазначає в чому саме порушено її право та чи оспорюється і не визнається іншими власниками нерухомого майна, а тому суд вважає що у задоволенні вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю та відсутністю порушеного права.

Outcome: dismissed