Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 09.07.2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" та відповідачка [PERSON] уклали кредитний договір шляхом оформлення заяви позичальника № ІFXRRX06830328. Відповідно до положень вищевказаного договору банк надав відповідачці кредит у розмірі 2 398,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (Стандарт) складає між нею і банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Однак, уклавши з позивачем договір про отримання кредиту, відповідачка систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 24.01.2014 року складає 27 965,54 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 279,66 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. 08.05.2014 року представник позивача Безбородько І.М. подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та заперечила щодо його задоволення, а 16.05.2014 подала до суду письмову заяву, із змісту якої вбачається, що відповідачка просить застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності, в зв'язку з чим в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.07.2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачкою заяви позичальника № ІFXRRX06830328. На підставі цієї заяви Банк надав відповідачці кредит у розмірі 2 398,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 87,56 грн. з кінцевим терміном повернення кредитних коштів та сплатою пов'язаних з ними і вказаних в цій заяві платежів до 09.07.2009 року включно (а.с.8). Відповідно до положень ст.ст.526,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до умов Договору відповідачка щомісяця в період сплати зобов'язалася надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 200,57 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Судом також встановлено, що відповідачка станом на 24.01.2014 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка складається із: заборгованості по відсотках за користування кредитом - 7 648,07 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 229,57 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 1 307,88 грн. та (а.с.6-7). Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 21 514,13 грн. Судом встановлено, що судовим наказом, виданим 01.08.2008 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області з відповідачки [PERSON] на користь ВАТ КБ "Приват Банк" стягнуто 4 234,11 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором. Тому від суми заборгованості - 30 391,77 грн. (станом на 24.01.2014 року), слід відняти суму заборгованості, стягнуту судовим наказом ( а.с.5). Однак, 16.05.2014 року відповідачка звернулася до суду із письмовою заявою, із змісту якої вбачається, що вона просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а в задоволенні позову відмовити з цих підстав (а.с.41). Із вказаної заяви позичальника вбачається, що строк повернення кредиту встановлено до 09.07.2009 року. Однак, позивач звернувся з даним позовом лише 19.02.2014 року, пропустивши загальний трьохрічний строк звернення до суду. В заяві позичальника вказано, що він ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" (Стандарт). Однак, на вказаних Умовах відсутній підпис відповідачки. Доказів того, що вказані Умови є саме тими Умовами, які розуміла [PERSON], підписуючи заяву позичальника, матеріали цивільної справи не містять (а.с.9-12). Cуд також зауважує, що вказані Умови підписані тільки головою правління ЗАТ КБ "ПриватБанк" та не мають необхідних реквізитів - відсутня дата їх складання та погодження сторонами кредитної угоди. Крім того, названі Умови не містять жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від заяви позичальника і в цій заяві не зазначено, що питання визначення строку позовної давності врегульовано у згаданих Умовах. Таким чином, підстав вважати, що банком отримана згода [PERSON] на укладення кредитного договору з врахуванням названих Умов, на які посилається позивач, і п.5.5 яких передбачає строк позовної давності - 5 років для вимог банку до позичальника, немає. Тому суд вважає, що правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюються тільки заявою позичальника, строк виконання зобов'язань за якою встановлений до 09.07.2009 року. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" враховуючи положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. При вирішенні цього цивільно-правового спору суд враховує також позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлену в ухвалах від 24 квітня 2013року та 19 червня 2013року в цивільних справах за позовами ПАТ КБ "ПриватБанк". Тому слід застосувати за заявою відповідачки наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки це відповідає положенням ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України та вказаним в попередньому абзаці положенням. Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити з цих підстав, в зв'язку з чим не підлягають присудженню на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст.ст. 264, 267, 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: dismissed