Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

1.Позиція позивача: 26.07.2016 року до провадження судді надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційної служби - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Першої Державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіної Р.Є. «про визнання права власності, скасування реєстраційних даних, витребування майна із чужого незаконного володіння», в редакції на час вирішення справи по суті позивачем, в особі представника позивача підтримано позовні вимоги: 1) визнати до [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Прийняту у спадщину в порядку спадкування за законом на підставі ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, в строки визначені ст. 1270 ЦК України, будучі дружиною померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , який за життя прийняв спадщину, але не оформив свідоцтво про право на спадщину, в склад якої входила квартира, що належала його матері, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 08.06.1998 року, Департаментом комунальної власності і земельних відносин Дніпродзержинської міської ради. В склад прийнятої [PERSON] спадщини входить право на спадщину її чоловіка [PERSON] , спадкові права на яку не оформлялись у вигляді 1/2 частки квартири прийнятої на підставі ст.ст. 1261, 1268 ЦК України після смерті матері [PERSON] і 1/2 частки квартири прийнятої на підставі ст.ст. 1261, 1268 ЦК України після смерті брата [PERSON] ; 2) скасувати всі записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] : - за заявою від 26.12.2012 року [PERSON] , підстава виникнення права власності рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.11.2012 року, реєстраційний номер майна 38825879, номер запису 21273 в книзі 122, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 26.12.2012 року, дата внесення запису 26.12.2012 року; - за заявою від 02.06.2014 року [PERSON] від імені якого за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є. від 02.06.2014 року за № 457, діяв [PERSON] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер 456, виданий 02.07.2014 року, видавник приватний нотаріус Дербіна Р.Є.; реєстраційний номер майна 375067312104; - за заявою від 04.07.2014 року [PERSON] підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу, серія та номер 628, виданий 04.07.2014 року, видавник приватний нотаріус Дербіна Р.Є., реєстраційний номер майна 375067312104; номер запису про право власності 6229654, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 14229440 від 04.07.2014 року. 3) зобов`язати [PERSON] повернути двокімнатну квартиру [ADDRESS] спадкоємцеві за законом [PERSON] .. 09.07.2015 року з боку позивача подано заяву про проведення судового розгляду за її відсутністю (т. 1 а.с. 71). Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги заявлені [PERSON] у повному обсязі. З питань строку позовної давності зазначила, що відлік строку процесуальної позовної давності розпочинається з моменту появи у відповідача можливості незаконно розпоряджатися майном та, відповідно, втрати можливості позивача реалізувати правомочності власності щодо володіння і користування ним. Право власності за відповідачем [PERSON] було зареєстроване в БТІ - 26.12.2012р. на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ від 13.11.2012 р., чим і були порушені права позивача рахується саме з зазначеної дати 26.12.2012 року. Враховуючи, що з позовом позивачка звернулася у грудні 2014 року, а тому пропуску строку на звернення із позовом з боку позивачки не порушено. Позивачем заявлено позовні вимоги з підстав ст. 392, ч.3 ст.1268 ЦК України, в порядку спадкування за законом, після померлого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , права власності на квартиру [ADDRESS] . Сторона позивача уточнив свою позицію під час судового розгляду, з врахуванням відсутності доказів приватизації спірної квартири - свідоцтва про право власності, визнала факт набуття права власності [PERSON] на неї під час її приватизації. А тому, вважали що спірна квартира входить в склад спадщини, прийнятої позивачем в порядку спадкування за законом шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі шлюбних відносин, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але прийняв спадщину шляхом постійного проживання в ній, в силу п.7 ч.3 ст.71 ЖК України, що передбачає збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї, не оформивши свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , і смерті брата, [PERSON] який помер [INFO] . Внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності відповідача [PERSON] відбувалось в порядку, що не відповідає цивільному законодавству, на підставі незаконного судового рішення про визнання договору купівлі - продажу квартири і визнання права власності, за відсутності внесення відомостей про сам договір купівлі-продажу квартири про який ідеться в судовому рішенні, що не відповідає законодавству України і є похідним від спору, тому заявлено вимоги щодо скасування записів про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачами. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК заявлено вимогу про витребування квартири з володіння відповідача [PERSON] , оскільки спадкове майно (квартира) вибуло з володіння сім`ї [PERSON] не з їхньої волі, а після їх смерті на забороненій законом підставі, і знаходиться безпосередньо в незаконному володінні відповідача [PERSON] після перепродажу за договорами купівлі-продажу укладеними між нею та відповідачами [PERSON] і [PERSON] .. Є дві угоди про купівлю-продаж квартири: № 456 від 02.06.2014 р., за якою право на квартиру переходить до [PERSON] і № 628 від 04.07.2014 р., за якою право на квартиру переходить до [PERSON] . Всі умови цих договорів, які були укладені на протязі одного місяця, є точною копією одна одної, посвідчені одним і тим же нотаріусом Дербіною Р.Є., в яких продавці не визначені як власники квартири, але згідно суттєвої умови, предмету договору, квартира належить продавцям обох договорів на підставі одного і того ж витягу з Державного реєстру прав власності речових прав на нерухоме майно від 02.06.2014р., в якому розмір часток в праві власності на квартиру, належну відповідачам [PERSON] і [PERSON] , визначені як нульові. Тобто суттєва умова обох нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу квартири про її належність власникам є удаваною, оскільки згідно витягу від 02.06.2014р., майнові права на квартиру продавців [PERSON] і [PERSON] відсутні, а отже, в силу ст.658 ЦКУ, відсутні права на її відчуження. Інші істотні умови договорів також є удаваними, що визнала в суді [PERSON] , а саме, квартира без недоліків і дефектів в договорі, насправді була в занедбаному стані, а також ціна за квартиру, яка сплачена при нотаріусі не включає комунальні борги за квартиру. Такі ствердження свідчать про удаваність договору в цілому і свідому вину в цьому покупця [PERSON] , яка не могла не знати про нульовий розмір частки права на квартиру продавця [PERSON] , а також всупереч своїм інтересам свідомо погодилась на зменшення відповідальності продавця за договором. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника». Позивач зазначає, що квартира за адресою [ADDRESS] , яка входить в склад спадщини, належала [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 08.06.1998 року Департаментом комунальної власності і земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, про що на виконання Ухвали Заводського райсуду м. Дніпродзержинська від 27.04.2015 р., Департаментом комунальної власності і земельних відносин Дніпродзержинської міської ради про цей факт надана довідка, яка знаходиться в матеріалах справи (а.64). Згідно наданої суду відповідачем копії архівної адресної по квартирної картки, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, разом із наймачем [PERSON] в квартирі були зареєстровані і постійно проживали члени її сім`ї, чоловік [PERSON] , який помер до приватизації квартири, і два її сини, [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які у визначені періоди часу відбували покарання в місцях позбавлення волі. Згідно цієї ж картки квартира приватизована в БТІ 11.05.1998р., запис 20273 в книзі 122. Відповідно до п.2ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фондуй Із змінами, внесеними згідно із Законами N 642/97-ВР від 18.11.97, ВВР, 1998, N 10, ст. 36) чинного на час приватизації житла сім`єю [PERSON]. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Відповідно до п.7 ч. 3 ст. 71 ЖКУ,- Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться тільки в судовому порядку(ст.72). А тому, вважають позовні вимоги такими що є обгрунтованими та підлягають задоволенню. 2. Позиція відповідача № 1. Відповідач [PERSON] , відзив на позов, або заперечення не подавав. Заяв та клопотань не заявляв. В судові засідання, будучи сповіщеним в порядку передбаченому гл. 7 ЦПК України, не прибував, причини неявки суду не повідомляв. 3. Позиція відповідача № 2. Відповідач [PERSON] , відзив на позов, або заперечення не подавав. Заяв та клопотань не заявляв. В судові засідання, будучи сповіщеним в порядку передбаченому гл. 7 ЦПК України, не прибував, причини неявки суду не повідомляв. 4. Позиція відповідача № 3. [PERSON] позовні вимоги заявлені [PERSON] не визнала у повному обсязі, подав відзив на позов (т. 2 а.с. 159-175). Заявив про застосування наслідків пропуску [PERSON] строків позовної давності. Посилаючись на те, що вона у 2014 році вимушена була шукати житло у м. Кам`янське Дніпропетровської області, так за її сімейними та життєвими обставинами вона мала утримувати себе та свою малолітню дитину, а в м. Кам`янське проживає її рідна сестра, яка підшукувала за її проханням варіанти для придбання житла. Вона була обмежена фінансово, тому коли дізналися про варіант запропонований продавцем квартири [ADDRESS] , яка була з боргами та потребувала ремонту, але мала дуже привабливу невелику ціну, що її влаштувало вона погодилася. У нотаріуса особа, яка представляла власника разом з нею у присутності нотаріуса оговорювали умови договору купівлі-продажу, нотаріус пересвідчився у їх особах, повноваженням представника, також їй надали правовстановлюючі документи на квартиру яку вона бажала придбати, жодних сумнівів у неї вони не викликали, так як також були посвідчені нотаріально, і приватний нотаріус Дербіна Р.Є. перевіряла всі ці дані, роблячи витяги. За наслідком укладеної 04.07.2014 року було посвідчено договір купівлі-продажу, на підставі чого вона стала власницею зазначеної квартири № [ADDRESS] . Одразу ж їй були передані ключі, і з того часу вона постійно разом з дитиною проживає у зазначеній квартирі, де зробила ремонт, гасила борги за комунальні послуги, уклала договори про надання комунальних послуг. При переоформленні особового рахунку, вона надала всі документи та жодних зауважень щодо неправомірності її дій, або інтересів інших осіб щодо даної квартири, жодним чином в період з 04.07.2014 року не заявлялося. В квартирі на час її придбання, жодних речей, предметів побуту, меблів не було. Вона є добросовісним набувачем права власності на спірну квартиру, іншого житла ні у неї ні у її малолітньої дитини немає. Крім того, з боку позивача не доведено жодним чином, її право на звернення із позовом для спадкування спірної квартири, так як чоловік позивачки [PERSON] , на час смерті не мав жодних прав на спірну квартиру. Також чоловік [PERSON] не був зареєстрований у спірній квартирі і на час її приватизації, а тому згідно до встановлених обставин було підтверджено що квартира була приватизована на його матір [PERSON] , яка є померлою [INFO] . Але на час її смерті [PERSON] також не був зареєстрований у спірній квартирі, заяв про прийняття спадщини після померлої матері не подавав. Також сама [PERSON] не скористувалася своїми правами на звернення із заявою в передбаченому порядку до нотаріальної контори, для відкриття спадкової справи після смерті чоловіка [PERSON]. Зазначену позицію підтримано відповідачем та її представником адвокатом Тєрєховою Т.М. у повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] не визнані. Також під час судового розгляду стороною відповідача наголошено, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] заявляючи свої позовні вимоги як спадкоємиця на майнові права які мав [PERSON] на час смерті звернулася до сулу лише у грудні 2014 року, тобто після спливу 3-х річного строку, заяв та клопотань про поважність пропуску строку позовної давності та поновлення строку звернення до суду позивач не заявила, а тому просила застосувати наслідки передбачені ч. 4 ст. 267 ЦПК України, що є підставою для відмови у позові. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження належності квартири на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відсутнє свідоцтво про право власності на житло. В матеріалах справи (т. 1 а.с 64) є довідка Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, згідно якої квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 липня 1998 року. Разом з тим, право власності на спірну квартиру за [PERSON] не зареєстровано у встановленому законом порядку. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] було відсутнє спадкове майно, спірна квартира на праві власності не належала спадкодавцю [PERSON] Можна припустити, якщо взяти до у вати довідку Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, що спірна квартира на праві власності належала [PERSON] , але ні [PERSON] , ні [PERSON] , не були співвласниками спірної квартири. Доказів про протилежне позивач суду не надала. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , був зареєстрований в спадковій квартирі. Як вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 02 лютого 2018 року № 5-15/32 [PERSON] був зареєстрований в спірній квартирі з 20 листопада 2002 року по день смерті. Тому вважається, що він прийняв спадщину. Помер [PERSON] [INFO] , актовий запис про смерть № 190 від 31 січня 2008 року. [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] не був зареєстрований в спадковій квартирі, заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] він не подав, тому [PERSON] спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] не прийняв. Ці обставини підтверджуються довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 02 лютого 2018 року за № 5-15/32? згідно якої [PERSON] 13 липня 1990 року був знятий з реєстрації з адреси, за якою розташована спірна квартира, і був в ній зареєстрований лише 23 жовтня 2008 року. На час смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] не проживав і не був зареєстрований в спірній квартирі, що підтверджується довідкою начальника відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 02.02.2018р. № 5-15/32 та карточок реєстрації місця проживання [PERSON] . Із зазначених документів вбачається, що [PERSON] з 13 липня 1990 року по 23 жовтня 2008 року був знятий з реєстрації у зв`язку з вибуттям до місць позбавлення волі. І тому для прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] йому необхідно було відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України у шестимісячний термін подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Але ні у шестимісячний термін, ні після сплину такого терміну [PERSON] так і не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Повернувшись із місць позбавлення волі, [PERSON] ніяких мір для прийняття та оформлення спадщини не здійснив. Реєстрація [PERSON] в квартирі 23 жовтня 2008 року, тобто після сплину шестимісячного строку після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , не свідчить про прийняття ним спадщини. Особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України) або подати у строк шести місяців до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На час смерті брата [PERSON] , тобто станом на 20 січня 2008 року, [PERSON] не проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] і протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто, [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Таким чином, на час смерті [PERSON] померлого [INFO] , було відсутнє спадкове майно. Тому позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті [PERSON] не може претендувати на майно, яке не належало спадкодавцеві на час відкриття спадщини. А тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. 5.Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційної служби - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Відзив, заперечення або заяви не подавалися. 10.08.2017 року пордано клопотання про проведення судового розгляду за відсутності представника департаменту (т. 2 ст. 103). 6. Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіної Р.Є. 7. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 16.12.2014 року позивачем [PERSON] подано позовну заяву (т. 1 а.с. 2-5). 18.12.2014 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Нельга Д.В. відкрито провадження у справі (т. 1 а.с. 14). 09.01.2015 року отримано інформацію за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГДМС, УДМС України у Дніпропетровській області, згідно до яких: - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у [ADDRESS] , та 21.09.2012 року знятий з реєстраційного обліку та станом на 26.12.2014 року зареєстрованим не значиться (т. 1 а.с. 17); - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у [ADDRESS] , та знятий за реєстраційного обліку 06.11.2012 року, та станом на 25.12.2014 року зареєстрованим не значиться (т. 1 а.с. 18). 18.02.2015 року позивачем [PERSON] подано клопотання про витребування доказів, а саме інформаційної довідки з реєстраційної служби Дніпродзержинського управління юстиції стосовно власника квартири [ADDRESS] ; та витребувати інформаційну довідку з ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» стосовно власника квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 27). 20.02.2015 року ухвалами Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання позивача про витребування доказів задоволено, а саме: - зобов`язано Реєстраційну службу Дніпродзержинського міського Управління юстиції у м. Дніпродзержинську надати у термін до 02.03.2015р. довідку про те, за ким із фізичних або юридичних осіб зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 30); - зобов`язано ОКП «Дніпродзержинське БТІ» надати у термін до 02.03.2015р. довідку про те, за ким із фізичних або юридичних осіб зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 29). 19.03.2015 року Реєстраційною службою Дніпродзержинське міське управління юстиції ГТУЮ у Дніпропетровській області надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна №№ 34810608, 34810732 від 12.03.2015 року (т. 1 а.с. 42-45). 22.04.2015 року позивачем [PERSON] подано клопотання про витребування доказів, а саме інформаційної довідки з фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська відносно власників квартири [ADDRESS] ; та спадкової справи та роз`яснень за зверненням [PERSON] щодо отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] (т. 1.а. 54). 27.04.2015 року ухвалами Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 56, 57), клопотання позивача задоволено6 - зобов`язано Першу дніпродзержинську державну нотаріальну контору надати суду, у передбачений ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993р. № 3425-ХП термін, належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; - зобов`язано Фонд комунальної власності м. Дніпродзержинська надати у термін до 13.05.2015р. довідку про те, кому і коли було видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . 29.04.2015 року ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» № 494 від 08.04.2015 року надано відповідь на ухвалу суду (т. 1 а.с. 60), про реєстрацію прав власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.11.2012 року. 26.05.2015 року отримано відповідь Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради за вих.№ 05-07/1273 (т. 1 а.с. 64), згідно до якої підтверджено видачі свідоцтва про право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , згідно якого приміщення квартири належало [PERSON] , видано 08.06.1998 року, про що свідчить запис № 17229 у книзі реєстрації видачі свідоцтв про право власності на квартири, розпочатої 08.01.1998 року, та підпис отримувача. 22.07.2015 року отримано відповідь від Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 22.07.2015 року № 1652/01-16 (т. 1 а.с. 74-75), підтверджено, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] , не заводилась, з дорученням інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 22.07.2015 року. 22.07.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким відмовлено у задоволені позовних вимог [PERSON] (т. 1 а.с. 77-79). 10.09.2015 року представником позивача [PERSON] подано апеляційну скаргу на заочне рішення суду від 22.07.2015 року (т. 1 а.с. 82-87). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2015 року повернуто справу до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області для належного оформлення (т. 1 а.с. 90). 21.10.2015 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області відкрито апеляційне провадження за скаргою [PERSON] (т. 1 а.с. 95). 18.11.2015 року Апеляційним судом Дніпропетровської області здійснено запит відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача -1 [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 114-115). 17.11.2015 року представником позивача [PERSON] подано клопотання про витребування доказів: копії судового рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.11.2012 року, повного витягу про смерть [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 117-118). 17.11.2015 року представником позивача [PERSON] заявлено для долучення додаткових доказів по справі - повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] (т. 1 а.с. 124-125), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України щодо народження [PERSON] (т. 1 а.с. 126), витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища на [PERSON] (т. 1 а.с. 127), оригінал відповіді [PERSON] Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори за № 718/01-16 від 21.03.2012 року (т. 1 а.с. 128). 30.11.2015 року представником позивача [PERSON] подано клопотання про виклик в якості свідка в апеляційну інстанцію керівника першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянського Ю.М. (т. 1 а.с. 132). 02.12.2015 року на запит апеляційної інстанції отримано відповідь з відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області, яким зазначено що [PERSON] [INFO] , 10.07.2014 року виписана в Дніпропетровську область у м. Дніпродзержинськ (т. 1 а.с. 135). 26.11.2015 року на запит апеляційної інстанції отримано відповідь: - [PERSON] [INFO] , був знятий з адреси реєстрація [ADDRESS] - 06.11.2012 року, зареєстрованим не значиться (т. 1 а.с. 137); - [PERSON] , [INFO] , був знятий з адреси реєстрації [ADDRESS] , - 21.09.2012 року, зареєстрованим не значиться (т. 1 а.с. 138). 08.12.2015 року отримано відповідь Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.12.2015 року № 26014/15 що відповідно до даних внесених до автоматизованої системи документообігу Д-3 суддею Ричка С.О. цивільна справа з фізичною особою [PERSON] про визнання права власності на двокімнатну квартиру не розглядалася (т. 1 а.с. 146). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2015 року апеляційна скарга [PERSON] , - представника [PERSON] , відхилено, заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.07.2015 року - залишено без змін (т. 1 а.с. 155-159). 28.01.2016 року представником позивача [PERSON] , - [PERSON] подано касаційну скаргу на заочне рішення від 22.07.2015 року (т. 1 а.с. 167-172). 01.02.2016 року касаційна скарга представника [PERSON] , - [PERSON] ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишена без руху (т. 1 а.с. 179). 22.02.2016 року представником позивача [PERSON] подано уточнення до касаційної скарги (т. 1.а.с. 181-182). 09.03.2016 року відкрито касаційне провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. (т. 1 а.с. 185). 06.07.2016 року Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу представника [PERSON] , - [PERSON] - задоволено, заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 26.07.2016 року справа № 208/10552/14-ц отримана Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на новий розгляд (т. 1 а.с. 199). 18.08.2016 року представником позивача [PERSON] подано клопотання про витребування доказів - даних про смерть [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 224-225). 06.10.2016 року представником позивача [PERSON] подано уточнення до клопотання про витребування доказів від 18.08.2016 року (т. 1.а.с. 227), а саме отримання повних витягів про смерть [PERSON] (мати), [PERSON] (брата), [PERSON] (батька). 20.10.2016 року представником позивача [PERSON] подано уточнену позовну заяву (т. 1.а.с. 229-236). 20.10.2016 року представником [PERSON] подано клопотання про витребування доказів: з ОКП «ДБТІ» копію рішення Заводського районного суду від 13.11.2012 року яке стало підставою для реєстрації права власності на квартиру по [ADDRESS] за [PERSON] ; з 1-ої нотаріальної контори відомості про причини відсутності заведеної спадкової справи на [PERSON] померлого [INFO] за заявою [PERSON] ; інформацію про наявність заведених спадкових справ після померлих осіб: [PERSON] (мати), [PERSON] (брат), [PERSON] (батька), які були родичами [PERSON] , померлого [INFO] (т.1 а.с. 138-139). 20.10.2016 року представником [PERSON] подано клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну квартиру (т. 1 а.с. 240). 20.10.2016 року представником [PERSON] подано клопотання про залучення до справи в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, реєстраційну службу міського управління юстиції м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 242). 20.10.2016 року судом здійснено запит до адресного бюро УМВС України в Дніпропетровській області щодо отримання даних про реєстрацію [PERSON] , [PERSON] (т. 2 а.с. 1-2). 21.11.2016 року ухвалами Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області: - накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., зареєстрованого в реєстрі № 628, шляхом заборони на розпорядження квартирою, до прийняття рішення по справі (т. 2 а.с. 14); - витребувано докази по справі у спосіб: зобов`язати Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби міського управління юстиції м. Камянське надати належним чином витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті щодо [PERSON] , 1931 року народження, [PERSON] , 1965 року народження, [PERSON] , за період з 1999 року по теперішній час (т. 2 а.с. 15); - витребувано із ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» копію рішення Заводського районного суду від 13.11.2012 року та копію інвентаризаційної справи за період з 1999 року по теперішній час, що стало підставою реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] ; - витребувати письмову інформацію Першої нотаріальної контори м. Камянське щодо звернення будь-кого після смерті [PERSON] . Якщо так, надати П.І. Б. коли звертався та з яких підстав. Чи заведено спадкову справу щодо померлого [PERSON] ? Якщо так, то надати належним чином завірену копію. Якщо ні, підстави для відмови у відкритті. - витребувати з Першої нотаріальної контори м. Камянське копії спадкових справ за померлими: [PERSON] , 1931 року народження, [PERSON] , 1965 року народження, [PERSON] (т. 2 а.с. 16); Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.11.2016 року - залучено до участі у справі №208/10553/14 в якості третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційну службу міського управління юстиції м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпровській області, яке розташовано за адресою: м. Кам`янське, вул. Васильєвська, 64 (т. 2 а.с. 17). 24.11.2016 року отримано на запит суду інформацію про місце реєстрації відповідачів, а саме: - [PERSON] [INFO] , був знятий з адреси реєстрація [ADDRESS] - 06.11.2012 року, зареєстрованим не значиться (т. 2 а.с. 30); - [PERSON] , [INFO] , був знятий з адреси реєстрації [ADDRESS] , - 21.09.2012 року, зареєстрованим не значиться (т. 2 а.с. 31). 27.01.2017 року ОКП «ДБТІ» за вих.. № 5 від 10.01.2017 року надано копію судового рішення яке стало підставою для реєстрації права власності на квартиру по [ADDRESS] (т. 2 а.с. 39-40). 29.12.2016 року Заводським районним у м. Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області за вих. № 5145/07-29 від 16.12.2016 року надано копії актових записів про смерть [PERSON] , [PERSON] (т. 2 а.с. 42-45). 14.03.2017 року представником [PERSON] подано уточнену позовну заяву (т. 2 а.с. 51 -66). 14.03.2017 року представником [PERSON] подано клопотання про залучення в якості 3-ої особи, без самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради. 16.05.2017 року представником [PERSON] подано клопотання про виклик відповідачів [PERSON] та [PERSON] через оголошення у пресі (т. 2 а.с. 72), яке було задоволено та здійснено судовий виклик відповідачів в судове засідання на 29.06.2017 року через оголошення у газеті «Вісті Придніпров`я» (т. 2 а.с. 75-77). 29.06.2017 року відповідачем [PERSON] та представником відповідача - адвокатом Тєрєховою Т.М. подано клопотання про заміну Реєстраційної служби Державного реєстратора прав на нерухоме майно на Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради (т. 2 а.с. 79), яке задоволено. 29.06.2017 року представником [PERSON] (т. 2 а.с. 80) подано клопотання про залучення в якості 3-ої особи, без самостійних вимог Першу Державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіної Р.Є., які задоволені. 10.08.2017 року Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради подав клопотання про проведення судового розгляду за їх відсутності (т. 2 ст. 103). 15.08.2017 року від відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного у м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області надіслано на ухвалу суду копію актового запису про реєстрацію смерті [PERSON] , та повний витяг з ДРАЦС про смерть (т. 2 а.с. 105-109). 17.08.2017 року отримано відповідь на ухвалу суду від Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за № 627/02-14 від 16.08.2017 року: спадкові справи після померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не заводилися (т. 2 а.с. 111-112). 26.01.2018 року представником [PERSON] подано письмово викладену позицію позивача (т. 2 а.с. 138-142). 02.02.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області вирішено питання, в порядку пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, щодо розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційної служби - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Першої Державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіної Р.Є. «про визнання права власності, скасування реєстраційних даних, витребування майна із чужого незаконного володіння», - в порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання (т. 2 а.с. 148-149). 21.02.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов (т. 2 а.с. 159-161). 05.03.2018 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив із запереченнями. 08.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 198-199). 25.01.2019 року позов, з підстав п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, залишено без розгляду (т. 3 а.с. 21-22). 26.06.2019 року постановою Дніпровського Апеляційного суду (т. 3 а.с. 86-87), ухвалу від 25.01.2019 скасовано справу повернуто для продовження судового розгляду. 8. Фактичні обставини встановлені судом. Предметом спору - є право позивача [PERSON] на спадкування в порядку ст. 1270 ЦК України, як спадкоємицею за законом, після смерті чоловіка [PERSON] .. Позивач [PERSON] , [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , зареєстрований 24.08.1990 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 88, який було зареєстровано у реєстрі 22.04.2011 року за № 00039111519, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (т. 1 а.с. 7), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища на [PERSON] (т. 1 а.с. 127) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть (повторне), про реєстрацію актового запису про смерть здійснену відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П`ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровської області від 21.09.2011 року, актовий запис № 207 (т. 1 а.с. 8), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] (т. 1 а.с. 124-125), згідно до якого зазначено, що місцем проживання особи є квартира [ADDRESS] , місце смерті - місто П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області. У 02.03.2012 року [PERSON] звернулася до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , [INFO] , як померлого у вересні 2011 року, але спадкова справа заведена не була, з підстав не надання [PERSON] документів які підтверджують право на звернення з відповідною заявою, та не сплати [PERSON] плати за формування витягу Спадкового реєстру, згідно до п. 4.3. Положення спадкового реєстру, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 року № 1810/05 «Плат за формування витягу зі Спадкового реєстру», що підтверджено представником позивача [PERSON] та копією відповіді нотаріальної контори (т. 1 а.с. 13), оригіналом відповіді на ім`я [PERSON] наданого Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за № 718/01-16 від 21.03.2012 року (т. 1 а.с. 128). Як встановлено в ході судового розгляду з пояснень представника позивача [PERSON] , позивачка отримала зазначену відповідь нотаріальної контори перебуваючи у місцях позбавлення волі, коли позивачка звільнилася представнику не відомо, але звільнившись з місць позбавлення волі [PERSON] так до нотаріальної контори більше і не зверталася, спадкова справа заведена не була, відмови у відкритті спадкової справи після померлого чоловіка [PERSON] не нотаріусом не виносилося, видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] [PERSON] не отримувала, зі скаргами на дії нотаріуса не зверталася, з позовом про надання додаткового строку на прийняття спадщини також не зверталася, у спірній квартирі [ADDRESS] ніколи ні до смерті чоловіка, ні після його смерті позивачка не проживала, і зареєстрована не була. Факт того, що спадкова справа після померлого [PERSON] , [INFO] , не заводилася також підтверджено відповіддю Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 22.07.2015 року та інформаційною довідкою за Спадкового реєстру (т. 1 а.с. 74-75). Щодо родинних зв`язків [PERSON] , судом встановлено наступне: Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України щодо народження [PERSON] (т. 1 а.с. 126), встановлено, що [PERSON] , народжений [INFO] , відомості про батька - [PERSON] , мати - [PERSON] . 29.12.2016 року Заводським районним у м. Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області за вих. № 5145/07-29 від 16.12.2016 року надано копії актових записів про смерть [PERSON] , [PERSON] (т. 2 а.с. 42-45), згідно до яких: - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , місце проживання - [ADDRESS] , - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце проживання - данні відсутні. 15.08.2017 року від відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного у м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області надіслано на ухвалу суду копію актового запису про реєстрацію смерті [PERSON] , та повний витяг з ДРАЦС про смерть (т. 2 а.с. 105-109), згідно до яких: [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , за сімейним станом - розлучений. Як встановлено в ході судового розгляду, згідно до відповіді Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за № 627/02-14 від 16.08.2017 року: спадкові справи після померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 48788227, 48788252, 48788494, 48788207 від 16.08.2017 року, не заводилися. Щодо об`єкту спору, - квартири [ADDRESS] , судом встановлено наступне: Як встановлено, згідно до тексту рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 листопада 2012 року (т. 1 а.с. 9), яке стало підставою для проведення приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., як реєстратором прав на нерухоме майно, від 02.06.2014 року № 375067312104, прав власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , містяться наступні данні: - визнано дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, загальною площею 45,4 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м., розташованою у [ADDRESS] , зареєстрований на Українській товарній біржі «Центральна» в м. Дніпродзержинськ 01.04.2005 року за № 798; - визнано за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 45,4 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м., розташованої в [ADDRESS] ; - зобов`язано обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації провести державну реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 45,4 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м., розташованої в [ADDRESS] , за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Згідно до довідки Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.08.2014 року, згідно до книги вхідної кореспонденції, в період з січня 2011 року по грудень 2012 року, жодна позовна заява за участю в якості позивача або відповідача - [PERSON] , 1962 року народження, не надходила та не розглядалась (т. 1 а.с. 10). А також, згідно до відповіді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.12.2015 року № 26014/15 що відповідно до даних внесених до автоматизованої системи документообігу Д-3 суддею Ричка С.О. цивільна справа з фізичною особою [PERSON] про визнання права власності на двокімнатну квартиру не розглядалася (т. 1 а.с. 146). Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» проведено реєстрацію прав власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.11.2012 року, що підтверджено відповіддю ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.20145 року на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про витребування доказів (т. 1 а.с. 60). Квартира [ADDRESS] - реєстраційний номер майна 38825879 у Реєстрі праві власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 38825879 (т. 2 а.с. 162-163), що також підтверджено Реєстраційною службою Дніпродзержинське міське управління юстиції ГТУЮ у Дніпропетровській області надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна №№ 34810608, 34810732 від 12.03.2015 року (т. 1 а.с. 42-45). -26.12.2012 року, номер запису 21273, в книзі 122, від 26.12.2012 року за [PERSON] , НРОКПП [NUMBER] , форма власності приватна, частка власності 1/1, підстава виникнення права власності - рішення суду від 13.11.2012 року Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, відомості щодо перебування об`єкту нерухомості у іпотеці або під забороною не містяться; -02.06.2014 року, номер запису 5870276, за [PERSON] , за договором купівлі-продажу, номер 456, виданого 02.06.2014 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13490972 від 02.06.2014 року, форма власності приватна, розмір частки 0, -04.07.2014 року, номер запису 6229654, за [PERSON] , за договором купівлі-продажу, номер 628, виданого 04.07.2014 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 14229449 від 04.07.2014 року, форма власності приватна, розмір частки 1. 02.06.2014 року між [PERSON] , ІПН [NUMBER] , як продавцем, та [PERSON] , ІПН [NUMBER] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрований приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. реєстр № 456 (т. 1 а.с. 11).. При посвідченні 02.06.2014 року договору купівлі-продажу спірної квартири, особо продавця [PERSON] та його право власності на відчужувану квартиру на підставі Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.11.2012 року, витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Державним реєстратором прав на нерухоме майно нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є від 02.06.2014 року № 375067312104, приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ДербіноюР.Є., що зазначено у договорі, встановлено та перевірено. 04.07.2014 року між [PERSON] , ІПН [NUMBER] , як продавцем, від імені якого діяв [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. від 02.06.2014 року за реєстровим номером 457, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрований приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. реєстр № 628 (т. 1 а.с. 12). При посвідченні 04.07.2014 року договору купівлі-продажу спірної квартири, особо громадян, які підписали договір та належність квартири [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. від 02.06.2014 року за реєстровим номером № 456, згідно витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є від 02.06.2014 року № 375067312104, приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., що зазначено у договорі, встановлено та перевірено. Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області від 24.11.2015 року, підтверджено зняття з реєстраційного обліку Хмельницької області 10.07.2014 року [PERSON] , [INFO] , (т. 1 а.с. 135), що узгоджується з фактичними обставинами встановленими в ході судового розгляду, а саме датою укладення договору купівлі-продажу, що якого відповідачка у м. Кам`янське (колишня назва Дніпродзержинськ) не проживала, майна не мала, та вчиненими діями підтвердила дійсність намірів на настання реальних наслідків укладеного нею 04.07.2014 року договору купівлі-продажу спірної квартири для власного проживання, та проживання своєї малолітньої дитини. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] , [INFO] , зареєструвалась за місцем проживання у спірній квартирі [ADDRESS] , - 10.07.2014 року, що підтверджено копією реєстраційних даних внесених у паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 216). 19.02.2016 року розпорядженням міського голови Дніпродзержинської міської ради № 57-р «Про перейменування вулиць міста Дніпродзержинськ та селища міського типу Карнаухівка» найменування вулиці Скаліка змінено на найменування вулиця Сергія Слісаренка. Щодо прав власності на квартиру [ADDRESS] , судом встановлено наступне: Так, у спірній квартирі [ADDRESS] , згідно до поквартирної картки (т. 2 а.с. 165), були зареєстровані наступні особи: 20.11.1969 року - [PERSON] , [INFO] , (чоловік), був виписаний 21.05.1993 року за смертю; [INFO] - [PERSON] , [INFO] (квартиронаймач), виписана 06.02.2007 року за смертю; [INFO] - [PERSON] , [INFO] , (син) вибув до місць позбавлення волі 04.06.1985 року, прибув 20.12.1988 року 13.07.1990 року вибув до місць позбавлення волі; 23.10.2008 року прибув, 29.04.2014 року знятий реєстрації за смертю; 20.06.1984 року - [PERSON] , [INFO] ,(син), 24.06.1986 року вибув до місць позбавлення волі; 08.10.1993 року прибув, 23.05.1997 року вибув до місць позбавлення волі; 20.11.2002 року прибув, 29.04.2014 року знятий з реєстрації зі смертю. Так, станом на 1998 рік, у квартирі [ADDRESS] була зареєстрована лише [PERSON] , так як її колишній чоловік [PERSON] , помер [INFO] помер; її син [PERSON] , вибув до місць позбавлення волі 13.07.1990 року (т. 2 а.с. 165, 168), її син [PERSON] , вибув до місць позбавлення волі 23.05.1997 року (т. 2 а.с. 165-167). 08.06.1998 року на ім`я [PERSON] , видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , запис № 17229 у книзі реєстрації видачі свідоцтв про право власності на квартири, розпочатої 08.01.1998 року, в якій міститься підпис отримувача, що підтверджено відповіддю Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 26.05.2015 року за вих. № 05-07/1273 (т. 1 а.с. 64), та записом у по квартирній карточці на зазначену квартиру (т. 2.а.с. 165) щодо приватизації квартири 11.05.1998 року № 10399 БТІ 20273 кн.122. Так, згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час судового розгляду, сторони не оспорювали та визнали, що право власності на спірну квартиру набуття [PERSON] , згідно до свідоцтва про право власності, що також підтверджено зібраними доказами - підтверджено відповіддю Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 26.05.2015 року за вих. № 05-07/1273 (т. 1 а.с. 64), та записом у по квартирній карточці на зазначену квартиру (т. 2.а.с. 165) щодо приватизації квартири 11.05.1998 року № 10399 БТІ 20273 кн.122, а тому згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджено копією актового запису про смерть (т. 2 а.с. 43). На час смерті [PERSON] , а саме на [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , у квартирі було зареєстровано три особи - сама [PERSON] , та її сини [PERSON] , та [PERSON] , який на час її смерті вибув до місць позбавлення волі, але не був знятий з реєстраційного обліку по вказаній адресі, що підтверджено відповіддю на адвокатський запит від 02.02.2018 року відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради (т. 2 а.с. 164), та обліковими картками (т. 2 а.с. 165-169). Сини померлої [PERSON] , - [PERSON] та [PERSON] , із заявами, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа після померлої [PERSON] не заведена, але згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаються особами які фактично набули право на спадщину. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією актового запису про смерть (т. 2 а.с. 45), згідно до якої у графі місце проживання, зазначено що данні відсутні, а згідно до записів у по квартирній карточці на зазначену квартиру № [ADDRESS] (т . 2.а.с. 165), мав реєстрацію за адресою квартира [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] , а саме станом на [INFO] , єдиним родичем померлого був його брат [PERSON] , який на час смерті брата разом із ним у квартирі [ADDRESS] не проживав, але був зареєстрований. Згідно до запису у по квартирній карточці на зазначену квартиру (т. 2.а.с. 165), [PERSON] з адреси квартира [ADDRESS] вибув до місць позбавлення волі 13.07.1990 року, 24.08.1990 року зареєстрував шлюб із позивачкою [PERSON] , а прибув до спірної квартири 23.10.2008 року. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] , заяву про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON] до нотаріальної контори, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, не подав, та спадкова справа після померлого [PERSON] є не заведеною, але виходячи з приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається особою, у якою фактично виникло право на спадщину після померлого брата [PERSON] . Таким чином, враховуючи що ні [PERSON] , ні [PERSON] , за своє життя як спадкоємці не одержали свідоцтва про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) та не здійснили державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), після смерті матері [PERSON] , то вони згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняли спадщину після померлої матері, але належним чином своє право власності не оформили, тобто таке прийняття спадщини не є правом власності на нерухоме майно. А тому на час своєї смерті ні [PERSON] ні [PERSON] не мали майнового права на спірну квартиру як право власності, оформлене в передбаченому законом порядку, а мали лише право на спадкування майнових прав на спірну квартиру, які входили у спадкове майно після померлої матері [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер, (т. 1 а.с. 8), місцем проживання особи є квартира [ADDRESS] , місце смерті - місто П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] (т. 1 а.с. 124-125). На час смерті [PERSON] , померлого [INFO] жодної особи зареєстрованої у квартирі [ADDRESS] , згідно до по квартирної картки (т. 2 а.с. 165), не обліковувалося. Також, жодних доказів того, що позивачка [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] проживала без реєстрації за вказаною адресою, стороною позивача не подано та не долучено до справи, та такі обставини під час судового розгляду не встановлено. А тому, для прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] , у склад якої входило його право на спадкування на спадщину відкриту після смерті матері [PERSON] та брата [PERSON] , позивачу необхідно було дотриматися вимог передбачених ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. Як встановлено згідно до пояснень представника позивача [PERSON] та позовної заяви [PERSON] , що також підтверджено відповіддю Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлого [PERSON] , [INFO] , (т. 1 а.с. 74-75). Факт звернення позивачки із заявою до нотаріальної контори яка не була прийнята та як наслідок не заведена спадкова справа, є підставою для оскарження дій нотаріуса, із якою як встановлено [PERSON] не зверталася. Також як встановлено під час судового розгляду з пояснень [PERSON] , як представника позивача, [PERSON] на час смерті [PERSON] - свого чоловіка, знаходилася у місцях позбавлення волі, коли вона звільнилася представнику не відомо, але і після звільнення та по час розгляду справи по суті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була б заведена спадкова справа після смерті [PERSON] так і не звернулася та спадкова справа так і не заведена. А враховуючи, що за життя спадкодавець - [PERSON] не набув права власності на квартиру [ADDRESS] , то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на квартиру. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини, для оформлення якої передує обов`язкове звернення із заявою до нотаріальної контори, та відкриття спадкової справи. На підставі вище зазначеного, враховуючи що за заявою позивачки [PERSON] від 02.03.2012 року, спадкова справа після померлого [PERSON] не заведена, що позивачка із скаргою на дії нотаріуса не зверталася, до нотаріальної контори повторно з заявою про прийняття спадщини не зверталася ні під час відбуття покарання у місцях позбавлення волі, ні після звільнення, та що на час розгляду справи по суті, спадкова справа після померлого [PERSON] так і не заведена, а тому обраний вид захисту як подання вендікаційного позову, не узгоджується з приписами цивільного законодавства, в межах не набуття таких прав позивачкою [PERSON] для їх захисту в судовому порядку шляхом пред`явлення саме вендікаційним позовом, так як такий вид захисту мають лише особи - власники майна, майнові права яких порушені. Так, згідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Проте практика розгляду спадкових справ без попереднього звернення спадкоємців у нотаріальну контору та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії склалася в окремих судах усіх областей. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. 9. Норми права застосовані судом. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду". Закону України «Про право власності» від 07.02.1991 року № 697-ХІІ( в редакції закону № 75/95-ВР від 11.04.1995 року, чинного на час оформлення свідоцтва про право власності на спірну квартиру - 08.06.1998 року): Ч. 1 ст. 2 Закону № 697-ХІІ - Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Ч. 2 ст. 2 Закону № 697-ХІІ- Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Ч. 3 ст. 2 Закону № 697-ХІІ - Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Ч. 2 ст. 12 Закону № 697-ХІІ- Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Ч. 1 ст. 13 Закону № 697-ХІІ - Об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. ч. 4 ст. 13 Закону № 697-ХІІ - Законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна, а також види майна, що не може перебувати у власності громадян. Ч. 2 ст. 15 Закону № 697-ХІІ - Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-ХІІ (в редакції Закону N 40/97-ВР від 05.02.97 року, чинного на час оформлення свідоцтва про право власності на спірну квартиру - 08.06.1998 року): ч. 1 ст. 1 Закону № 2482-ХІІ - Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. ч. 1 ст. 2 Закону № 2482-ХІІ - До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. ч. 1 ст. 7 Закону № 2482-ХІІ - за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму. ч. 1 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ - Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. ч. 2 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ - Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). ч. 3 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ - Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. ч. 5 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ - Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Ч. 11 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ - спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 (в редакції чинній, на час оформлення свідоцтва про право власності на спірну квартиру - 08.06.1998 року): П. 5. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. П. 20. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (додатки 4, 5). П. 21. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. П. 28. Відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру (домоволодіння) передаються один раз на квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації. Наказ Державного комітету України по житлово-комунальному господарству «Про затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб» № 56 від 13.12.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 року за № 31/1056: 1.4. Державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток N 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна. 1.5. До об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: г) квартири багатоквартирних будинків. 2.1. Реєстрація поділяється на первинну та поточну. Первинна реєстрація це така, коли об`єкту, що реєструється, надається порядковий реєстровий номер вперше. При поточній реєстрації окремий реєстровий номер не надається, а використовується реєстровий номер, що встановлений при первинній реєстрації. 4.1. Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку N 12: б) державними органами приватизації: наймачам квартир в державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ( 2482-12 ). 5.3. Для вирішення питання про можливість оформлення фізичній особі права власності на об`єкт нерухомого майна орган державної виконавчої влади, місцевого самоврядування доручає бюро технічної інвентаризації зібрати відомості, необхідні для визначення власника об`єкта, а саме: а) оглянути об`єкт; б) одержати в установленому законодавством порядку необхідні письмові відомості від фізичних та юридичних осіб; в) скласти акт огляду об`єкту за підписом уповноважених посадових осіб місцевого органу державної виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, бюро технічної інвентаризації, а також юридичних чи фізичних осіб, які дали відомості щодо об`єкта нерухомого майна. 5.4. Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, кому належить об`єкт, подає його органу державної виконавчої влади або місцевого самоврядування, який виносить рішення щодо видачі заявнику свідоцтва про право власності. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за № 399/2839: 1.4.Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). 1.5.Державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. 1.6. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. 2.2. Реєстрація поділяється на первинну та поточну. 2.3. Первинна реєстрація - це така реєстрація, коли об`єкт нерухомості вперше записується в реєстрову книгу і йому присвоюється черговий реєстровий номер у цій книзі. Разом з об`єктом нерухомості в реєстрову книгу під тим же реєстровим номером записується і суб`єкт права власності - фізична чи юридична особа. 2.4. Після проведення первинної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна бюро технічної інвентаризації повинно здійснювати державну реєстрацію всіх змін у правовому стані цього об`єкта, тобто проводити поточну реєстрацію. 2.5. Поточна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна - це реєстрація переходу права власності від одних власників до інших. Правовстановлювальний документ, що свідчить про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна, не може бути зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, якщо не проведена первинна реєстрація права власності на цей об`єкт. 2.6. Поточна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна провадиться в тій самій реєстровій книзі і під тим самим реєстровим номером, за яким провадилась первинна реєстрація об`єкта нерухомості. 2.7. Поточна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, як і первинна реєстрація, провадиться на підставі правовстановлювальних документів, передбачених додатком 1 до цієї Інструкції. 4.1. Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку 11: б) державними органами приватизації - наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ( 2482-12 ). Закон України «Про нотаріат» (в редакції закону Редакція від 05.02.2012, підстава - 4314-VI, яка діяла на час звернення [PERSON] із заявою до нотаріальної контори): Ч. 1 ст. 42 - Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Стаття 49. Відмова у вчиненні нотаріальних дій Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; Ч. 2 ст. 49 - Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Положення про Спадковий реєстр, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 07.07.2011 року № 1810/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 831/19569 (набув чинність з 01.09.2011 року): 3.4. За проведення перевірки інформації про наявність або відсутність посвідченого заповіту і спадкового договору або заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину з видачею витягу або інформаційної довідки - у розмірі п`ятдесяти однієї гривні. 10. Мотиви прийнятого рішення. Згідно до правової позиції ВС від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц, відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Згідно до правової позиції ВС від 03.04.2018 року у справі № 917/927/17, Згідно з пунктом 6 Тимчасового положення про реєстрацію (в редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності) видача свідоцтва про право власності здійснюється органами місцевого самоврядування, державними органами приватизації, Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об`єкти. БТІ можуть лише за дорученням вказаних органів проводити підготовку документів для видачі свідоцтв. Тобто, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є документом, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Таке свідоцтво не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Згідно до правової позиції викладеної у Постанові Великої Палати Верховного суду від 21.11.2018 року у справі № 674/31/15-ц: Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене в того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (ч.1 ст.388 ЦК). У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника». Враховуючи, що за життя спадкодавець - [PERSON] не набув права власності на квартиру [ADDRESS] , а тому таке право не входить у склад спадщини відкритої на час смерті спадкодавця [PERSON] .. Як встановлено під час судового розгляду, на своєї смерті спадкодавець [PERSON] мав лише право на спадкування спадщини відкритої після смерті своєї матері [PERSON] , у склад якої входило право власності померлої на спірну квартиру, та на спадщину відкритої після смерті рідного брата [PERSON] , у склад якої входило право на спадкування 1/2 частини майнових прав померлої [PERSON] .. Враховуючи що за своє життя [PERSON] та [PERSON] своє право власності на спірну квартиру не оформили, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Таким чином, до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на квартиру. Щодо строків звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, то в порядку спадкування строком на звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка мала строк який обліковувався шести місяцями з часу смерті особи спадкодавця, що передбачено ст. 1270 ЦК України. А у разі його пропуску, та отримання постанови нотаріуса в межах спадкової справи на видачу свідоцтва про прийняття спадщини з підстав пропуску строку на звернення із заявою в порядку ст. 1270 ЦК України, мала б право на звернення із позовом про поновлення такого строку. Як встановлено в ході судового розгляду, спадкова справа після померлого чоловіка позивачки - [PERSON] не заведена, та постанови про відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини нотаріусом не виносилося. При уточненні своїх позовних вимоги [PERSON] , в редакції станом на 14.03.2017 року (т. 2 а.с. 65), позовні вимоги щодо поновлення строку позовної давності позивачкою виключені та представником [PERSON] наголошено що сторона позивача таких вимог не заявляє так як вважає що такий строк стороною позивача не пропущено, а тому його відновлення не потребується. Стороною відповідача № 3, в свою чергу заявлено про застосування строків позовної давності, а саме в частині звернення із позовом в порядку спадкування за законом після смерті померлого [PERSON] [INFO], враховуючи факт звернення із позовом 16.12.2014 року, тобто після спливу 3-річного строку. Виходячи з приписів ст. 256 ЦК України, 261 ЦК України, датою коли позивака довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила є дата коли [PERSON] дізналася про не відкриття спадкової справи після померлого її чоловіка [PERSON] за її заявою поданої до нотаріальної контори, якою є дата відображено у листі - відповіді завідувача Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Полянського Ю.М., а саме 02.04.2012 року за вхідним номером установи № 37/409, яка містить власноручний розпис [PERSON] про її ознайомленням з відповіддю (т. 1 а.с. 13). Таким чином, рахуючи з дати 02.04.2012 року, трирічний строк на звернення із позовом, як загальний строку передбачений ст. 256 ЦК України, сплинув 02.04.2015 року. Враховуючи що позивачка звернулася із даним позовом до суду 16.12.2014 року, то такий строк не є сплинутим на час звернення із позовом в розумінні приписів ст. 257 ЦК України, а тому заява відповідача № 3 [PERSON] про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не є обґрунтованою, та наслідки передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України, застосуванню не підлягають. Щодо суті позовних вимог, то на підставі вище зазначеного, враховуючи що за заявою позивачки [PERSON] від 02.03.2012 року, спадкова справа після померлого [PERSON] не заведена, що позивачка із скаргою на дії нотаріуса не зверталася, до нотаріальної контори повторно з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] так і не зверталася ні під час відбуття покарання у місцях позбавлення волі, ні після звільнення, та що на час розгляду справи по суті, спадкова справа після померлого [PERSON] так і не заведена, постанова про відмову у видачі свідоцтва про спадкування в порядку закону після смерті чоловіка [PERSON] нотаріусом не виносилася, та [PERSON] не отримувалося, а тому обраний вид захисту як подання вендікаційного позову, не узгоджується з приписами цивільного законодавства, в межах не набуття таких прав позивачкою [PERSON] для їх захисту в судовому порядку шляхом пред`явлення саме вендікаційного позову, як такого що підлягає застосуванню лише власниками майна, майнові права яких порушені. З приводу вимог позивачки про скасування реєстрації права власності на спірну квартиру, заявлені вимоги є передчасними, так як для заявлення такої вимоги, так як до суб`єкта державної реєстрації, який на даний час наділений повноваження здійснювати реєстраційні дії, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав тощо, як і вимог про вчинення дій щодо скасування державної реєстрації прав не пред`являлося згідно з приписами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". оцінюючи у сукупності всі фактичні обставини, та докази надані сторонами, враховуючи підстави та обґрунтування заявлених вимог позивачем, суд приходить до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість, та як наслідок відсутності підстав для їх задоволення. Також судом враховується, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Можливість практичного здійснення права на звернення до суду за судовим захистом залежить від певних передумов, які у цивільній про\-цесуальній літературі іменуються передумовами права на звернення до суду за судовим захистом. Ці передумови розподіляють на суб`єктивні, які належать до особистості суб`єктів спору, та на об`єктивні, пов`язані з характером предмета, який підлягає внесенню на розгляд суду; на по\-зитивні та негативні - залежно від зв`язку права на звернення до суду з наявністю або відсутністю цих передумов. До суб`єктивних передумов належить процесуальна правоздатність особи, яка звернулася до суду за судовим захистом, а також суб`єкта, який буде притягнутий судом як відповідач або заінтересована особа. Право на звернення до суду за судовим захистом виникає одночасно з виникненням цивільної процесуальної правоздатності. Так, відповід\-но до ст. 28 ЦПК здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) визнається за всіма фізичними і юридичними особами. Оскільки всі фізичні особи набувають про\-цесуальної правоздатності з моменту народження і не можуть бути її позбавлені, а відповідно і здатності звернення до суду за судовим за\-хистом, то в судовій практиці питання щодо процесуальної правоздат\-ності може виникати тільки стосовно організацій. Процесуальна право\-здатність організацій залежить від того, чи є організація юридичною особою. Суб`єктивною передумовою права на звернення до суду є також процесуальна заінтересованість особи. За загальним правилом зверта\-тися до суду можна лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Із цього положення ст. З ЦПК випливає наявність заінтересованості особи в судовому захисті. Щодо заінтересованості осіб, які звертаються до суду за захистом прав, свобод та інтересів іншої особи, або державних чи суспільних інте\-ресів, то їх заінтересованість має службовий характер і обумовлена їх правовим становищем. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). А тому, враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку що позовні вимоги заявлені [PERSON] , як спадкоємицею померлого [INFO] [PERSON] , задоволенню не підлягають вцілому. 11. Підстави розподілу судових витрат. Вирішуючи питання в порядку ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд враховуючи що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому понесені стороно позивача судові витрати у розмірі 675 (шістсот сімдесят п`ять) гривень 50 копійок (т. 1 а.с. 1), 121 (сто двадцять одну) гривню 80 копійок (т. 1 а.с. 26), 121 (сто двадцять одну) гривню 80 копійок (т. 1 а.с. 53), 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок (т. 1 а.с. 132), 810 (вісімсот десять) гривень 49 копійок (т. 1 а.с. 166), 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 61 копійку (т. 1 а.с. 226), 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 61 копійку (т. 1 а.с. 237), 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 61 копійку (т. 1 а.с. 239), 300 (триста) гривень 00 копійок (т. 2 а.с. 76), 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок (т. 3 а.с. 29), підлягає покладенню на позивача.

Outcome: dismissed