Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

У проваджені вказаного складу суду наразі знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, треті особи Котовська місцева прокуратура, Прокуратура Одеської області. В обґрунтування власної позиції, сторона позивача посилалась на ті обставини, що 06 червня 2013 року по 05 вересня 2017 року [PERSON] перебував під слідством у звязку із кримінальною справою, порушеною у його відношенні. Протягом досудового слідства та розгляду справи судом позивач заперечував свою винуватість у скоєному злочині, та після проведення слідством необхідних додаткових перевірок, 12 грудня 2016 року Роздільнянським районним судом Одеської області (суддя Іванов О.В.) було постановлено вирок, яким [PERSON] було виправдано та визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. ч. 1, 4 ст. 368 КК України. 05 вересня 2017 року Апеляційним судом Одеської області зазначений вирок Роздільнянського районного суду м. Одеси було залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області - без задоволення. Таким чином, вирок, постановлений відносно [PERSON], на цей час набрав законної сили. Як вважає позивач, внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду він перебував під слідством, що обумовлювало позбавлення його права на свободу і особисту недоторканість. У звязку з викладеними обставинами, [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, в якому просив стягнути з державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України суму компенсації заподіяної йому моральної шкоди, завданої незаконними\~діями органів\~дізнання,\~попереднього слідства,\~прокуратури і\~суду, у загальному розмірі 500\~000,00 гривень. Представник Державної казначейської служби України правом подачі відзиву не скористався, відзив на позовну заяву [PERSON] на адресу суду від представника особи не надходив. Заступником Прокуратури Одеської області до суду надано пояснення щодо позову [PERSON], у яких сторона просила суд відмовити у задоволенні даного позову, посилаючись на те, що стороною позивача, зокрема, завищено суму моральної шкоди, що підлягає стягненню, та не надано її обґрунтованого розрахунку. Представник Котовської місцевої прокуратури пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав. Представник позивача [PERSON] у відкрите судове засідання зявилася, заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Повноважний представник відповідача [PERSON] казначейської служби України у відкрите судове засідання не зявився, установа була повідомлена про час та місце проведення судового засідання, причини неявки представника суду не відомі. Повноважний представник Прокуратури Одеської області у відкрите судове засідання зявився, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Повноважний представник Котовської місцевої прокуратури у відкрите судове засідання не зявився, установа була повідомлена про час та місце проведення судового засідання, причини неявки представника суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені та забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів судом встановлено, що 06 червня 2013 року відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07 червня 2013 року затримано [PERSON] 07 червня 2013 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. Відповідно до ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 червня 2013 року слідчим суддею Королю О.П. у рамках досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 06 червня 2013 року. Як вбачається із листа Південної Митниці Міндоходів Міністерства доходів та зборів України від 10 червня 2013 року №3.1/1.3-4/432, адресованого [PERSON], згідно із наказом Південної Митниці Міндоходів від 07 червня 2013 року №76-о «Про припинення перебування на державній службі» 07 червня 2013 року [PERSON] було звільнено з посади відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 закону України «про державну службу» за порушення Присяги державного службовця. На підставі вказаного, внесено відповідний запис до трудової книжки [PERSON] серії АА №568059. У період з 06 червня 2013 року по 05 вересня 2017 року(50 місяців) [PERSON] знаходився у статусі спочатку підозрюваного, а потім обвинуваченого та підсудного у кримінальній справі №42013170510000008 (у суді №511/1485/16-к) по обвинуваченню в скоєнні ним злочину, передбаченого ч.1, 4 ст. 368 КК України. Як зазначає сторона позивача, у результаті неправомірних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду йому було спричинено моральну шкоду, що полягає у його душевних стражданнях, зокрема, такі обставини негативно вплинули на звичайний життєвий ритм, часто проявляються емоційні спалахи, неврози, які проявляються тривогою, страхом, нездатністю у повній мірі зосередитись на основних питаннях життя. Крім цього, через використання сімейних коштів на послуги адвоката, постраждали не тільки позивач ай члени його сімї. Також, тривалий час [PERSON] та його близьким людям довелось відкласти багато запланованих справ, зокрема, щодо потреби пересування за межі міста, області, країни. Через звільнення [PERSON] з роботи та безпідставне тримання його під вартою його сімя втратила годувальника, а люди, які раніше довіряли йому, відвернулись від нього. Позивач залишився один на один зі своїми проблемами. У звязку з викладеним, позивач вважає, що незаконними діями органів досудового слідства та судовими органами він був позбавлений конституційного права на свободу і особисту недоторканість протягом 50 місяців, у звязку з чим йому заподіяно значної моральної шкоди. Дійсно, згідно ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом національного права, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. На недопустимості порушення вимог цієї статті багато разів наголошувалось ЄСПЛ, в тому числі, в рішеннях справах: Сіреджук проти України (Siredzhuk v. Ukraine рішення у справі від 21 січня 2016 року, заява No 16901/03), Кривошей проти України (Krivoshey v. Ukraine, рішення у И від 23 червня 2016 року, заява No 7433/05). Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода завдана, фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, у даному випадку тримання під вартою та підписка про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Також, як встановлює ст. 1167 ч.2 п.2 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, у даному випадку тримання під вартою та підписка про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. У силу ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. При цьому, згідно ст. 2 ч.1 п.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема , відсутності у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Як передбачає ст. 3 п.5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. Відповідно до\~ст.\~5,\~6\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів дізнання,\~досудового слідства,\~прокуратури і\~суду»,\~відшкодування моральної\~шкоди провадиться\~у разі,\~коли незаконні\~дії органів\~дізнання,\~досудового слідства,\~прокуратури і\~суду завдали\~моральної втрати\~громадянинові,\~призвели до\~порушення його\~нормальних життєвих\~звязків,\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Повноважний представник Прокуратури Одеської області, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголошував у своїх поясненнях, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, та виходячи із розрахунку, здійсненого представником прокуратури, сума відшкодування з урахуванням строку перебування [PERSON] під слідством та судових органів складає 81 600,00 гривень. Дійсно, згідно ст. 13 ч.ч.2,3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При цьому, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У відповідності до п.п. 4, 10 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 р. № 6/5/3/41 (далі - Положення) завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Громадянинові повертаються суми, сплачені ним у зв'язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об'єднанню (адвокату), за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним у рахунок оплати витрат адвоката у зв'язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції. Статтею 11 Закону також встановлено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Однак, [PERSON] не було розяснено цього порядку. Статтею 13 Закону встановлюється, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна. Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Як вже зазначалось, загальний строк перебування позивача під судом і слідством складає 50 місяців, тобто, з урахуванням вимог ст. 13 Закону, позивач має безумовне право вимоги на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, у розмірі 186\~150,00 грн. (50 місяців під судом та слідством х 3723 грн. - мінімальна заробітна плата в Україні на січень 2018 р.). Проте, з урахуванням усіх перелічених факторів, які характеризують глибину душевних страждань позивача та їх тривалості, суд погоджується із стороною позивача та вважає доцільним стягнути моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. на користь [PERSON] Так,\~відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, обґрунтованість заявленого розміру моральної шкоди підтверджується матеріалами кримінальної справи №521/1485/16-к та реальною економічною ситуацією в Україні в розрізі рівня цін та інфляційних процесів, з урахуванням яких заявлена сума моральної шкоди є адекватною та необхідною для справедливого відшкодування втрат [PERSON] за весь період, коли він був позбавлений свободи, обмежений в особистих правах, коли йому необхідно було доказувати свою невинуватість, постійно відриваючись від навчання, роботи, особистого життя. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що діями органів досудового слідства, прокуратури та суду [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, відтак, суд вбачає доцільним задовольнити вказаний позов.

Outcome: approved