Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Свої вимоги мотивують наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2014р., який розірвано рішенням суду від 02.09.2016р. Відповідач не цікавиться долею дитини, її здоров'ям, не приймає участі у її вихованні та догляді, не турбується про її фізичний та духовний розвиток. Матеріальної допомоги на дитину відповідач не надає, тому рішенням суду з нього вирішено стягувати аліменти. Вона самостійно виховує дочку, а відповідач не бажає виконувати батьківські обов'язки та відмовився від батьківських прав. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання також не прибув. Разом з тим, суду надана нотаріально-посвідчена заява останнього, в якій він зазначив, що відмовляється від батьківських прав щодо спільної малолітньої дочки сторін та просив розгляд даної справи проводити у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не прибула. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. З 10.07.2014р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 02.09.2016р.Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, що стверджується свідоцтвом про народження та довідкою від 08.11.2018р. Згідно довідки від 09.11.2018р. позивач [PERSON], перебуває на обліку в Сокальській районній філії Львівського обласного центру зайнятості РЦЗ з 08.11.2018р. Згідно характеристики закладу дошкільної освіти №1 м.Сокаля, малолітню [PERSON] до садочку приводить її мати - позивач [PERSON] Батько жодного разу не був у дошкільній установі. З пояснень сусідів встановлено, що відповідач також жодного разу не відвідував дитини за місцем її проживання. З розрахунку вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на неповнолітню дочку [PERSON] Згідно нотаріально-посвідченої заяви від 09.11.2018р., відповідач [PERSON] відмовився від батьківських прав щодо своєї малолітньої дочки [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В свою чергу, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавляться потребами дитини, не займається забезпеченням її розвитку, байдуже ставиться до дитини, про що свідчить його особиста відмова від батьківських прав. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина.

Outcome: approved