Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що [PERSON] звернулась до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 02.07.2010року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Цією заявою підтверджується, що відповідач повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений договір про надання банківськиї послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. На підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування відповідачу кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19000 гривень. Отже, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі , а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Проте, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої, станом на 15.09.2020 року становить 29423,64 гривень і складається з наступного: 20380,62 гривень заборгованість за тілом кредиту; 20380,62 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7497,83 гривень заборгованість за простроченими відсотками; 1395,19 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 150,00 гривень нарахована пеня. Вказану суму заборгованості просить стягнути з відповідача. Одночасно просить стягнути понесені судові витрати. 15.12.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 26.12.2020 року. 21.01.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначила, що заявлена позивачем сума заборгованості за кредитом не відповідає дійсності, оскільки вона з 14.06.2018 року по 29.07.2019 року погасила банку 11668 гривень тіла кредиту. Одночасно заявила про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Позивач відповідь на відзив у встановлений судом строк не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушив спір з приводу договірних правовідносин у сфері кредитування. На підставі заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02.07.2010 року остання стала клієнтом ПАТ комерційний банк "ПриватБанк", на її ім`я було відкрито картковий рахунок на який надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19000 гривень. Оскільки в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не вживала заходів щодо повернення кредитних коштів, тому станом на 15.09.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 29423,64 гривень, яка складається з: 20380,62 гривень заборгованості за тілом кредиту, в тому числі: 20380,62 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 7497,83 гривень заборгованості за простроченими відсотками; 1395,19 гривень заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України; 150,00 нарахованої пені. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не спростована. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Договором, на якому базуються правовідносини сторін є заява-анкета відповідача про отримання кредитних коштів, в якій відсутні домовленості сторін про сплату відповідачем процентів за користування кредитними коштами, не передбачена його відповідальність за невиконання (неналежне виконання умов договору). Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного суду, що висловлені в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) за результатами перегляду судових рішень у справі по аналогічному спору, про те, що підписана відповідачем анкета-заява не може вважатись договором, який підтверджує обов`язок відповідача сплатити позивачеві проценти за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд дійшов висновку про те, що оскільки укладений між сторонами спірний кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначена в ньому процентна ставка за користування кредитними коштами, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а тому позивач вправі вимагати лише виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів. Вимоги позивача щодо стягнення іншої частини заборгованості є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на умовах укладеного сторонами договору. Заява відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки підстав для застосування позовної давності в даній справі не має. Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. \~ \~ \~ \~Як зазначено\~у правовій\~позиції Верховного\~Суду України\~по справі\~№6-31цс15\~у постанові\~від 03\~червня 2015\~року,\~у разі\~неналежного виконання\~позичальником зобов`язань\~за кредитним\~договором позовна\~давність за\~вимогами кредитора\~про повернення\~кредитних коштів\~та процентів\~за користування\~кредитом,\~повернення яких\~відповідно до\~умов договору\~визначене періодичними\~щомісячними платежами,\~повинна обчислюватися\~з моменту\~настання строку\~погашення кожного\~чергового платежу. \~ \~ \~ \~В наданому позивачем розрахунку наявні дані про останній платіж, який проводився відповідачем 29.07.2019 року, позовна заява до суду подана 28.10.2020 року. \~ \~ \~ \~З врахуванням наведеного позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог. \~ \~ \~ \~Згідно платіжного доручення від 24.09.2020 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 гривень, отже, відповідно до наведеної вище норми закону на користь позивача підлягає стягненню 1456,05 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial