Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

В квітні 2017 року позивач - заступник керівника Роздільнянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеські області звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просив суд внести зміни до договору довгострокової оренди земельної ділянки від 22.09.2004 року, укладеного між Роздільнянською районною державною адміністрацією та [PERSON], зареєстрованим у ДП Одеська регіональна філія «Центр ДЗК» від 22.10.2004 року за №040453000001 та викласти абзац перший Договору в наступній редакції: "Орендодавець - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, в особі першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Савченко М.Ю., що діє на підставі Положення «Про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області», затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року №308 та наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 08.02.2017 року №15-1048/13-17-СГ з одного боку, та орендар - [PERSON], з другого боку, уклали цей договір про нижченаведене." Крім цього, внести зміни до договору оренди землі, виклавши пункт 9 вказаного договору в наступній редакції: "Річний розмір орендної плати за земельну ділянку становить 3% (три відсотки) від її нормативної грошової оцінки і складає 23322,42 грн рік або в місяць - 2912,74 грн" Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою приведення у відповідність до вимог законодавства істотних умов договорів оренди земельних ділянок, відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі", ст. 288 Податкового кодексу України виникла необхідність у внесенні змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного між Роздільнянською РДА та [PERSON] у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України, відповідно до вимог якої річна орендна плата за орендовану земельну ділянку повинна бути встановлена в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки. З цією метою Головне управління Держгеокадастру листом від 11.02.2016 року №31-15-0.61-3809/2-16 звернулось до [PERSON] та рекомендувало йому забезпечити оформлення внесення відповідних змін до договору оренди землі. Втім, відповідач не здійснив відповідних дій, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник процесуального позивача Роздільнянської місцевої прокуратури Захарченко І.Ю. підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору. Представник позивача - Шабро В.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала письмові пояснення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 15.06.2017 року, а також надала пояснення по суті спору щодо необхідності заміни сторони в договорі Роздільнянської районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру в Одеській області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи без його участі. В поданій заяві позовні вимоги управління визнав повністю.(а.с.45) Суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, звернувши увагу на те, що застосовуючи такий порядок розгляду справи, суд враховує положення ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, яке кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Судом в ході розгляду справи встановлені наступні обставини. Розпорядженням голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 15.06.2004 за №353/А-04 надано дозвіл на укладення договору довгострокової оренди земельної ділянки загальною площею 30,0 га ріллі [PERSON] із земель резерву Єреміївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років. 22.09.2004 року Роздільнянською районною державною адміністрацією Одеської області укладено договір оренди земельної ділянки №31 з [PERSON]. Договір зареєстрований у ДП Одеська регіональна філія «Центр ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 22.10.2004 за№040453000001. Відповідно до п. 1. договору оренди, орендодавець, на підставі рішення Роздільнянської районної державної адміністрації передає, а орендар приймає в довгострокову оренду на 49 років земельну ділянку площею 30,0 га ріллі із резерву Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва За умовами п.п.9, 10, 13 договору оренди, за оренду земельною ділянки орендар сплачує орендодавцеві орендну плату у грошовій формі, незалежно від результатів своєї діяльності. Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 113,67 грн за 1 га ріллі. Розмір орендної плати переглядається один раз в рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 36 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку. За інформацією Роздільнянської міської ради від 01.02.2017 року №127/01-25 у 1995 році прийнято рішення районної ради народних депутатів Роздільнянського району «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Роздільнянського району». Дана нормативна грошова оцінка вказаної категорії земель діє на теперішній час. Листом Відділу Держгеокадастру у Роздільнянському районі Одеської області від 03.02.2017 року визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 30 га, яка надана в оренду [PERSON], з урахуванням індексації, станом на 2004 рік становила 227544,30 грн. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Роздільнянському районі від 13.02.2017 року, з урахуванням індексації станом на 2017 рік, нормативна грошова оцінка 1 га ріллі за даним договором оренди становить 25913,8 грн., таким чином, вартість спірної земельної ділянки станом на 01.01.2017 року складає 777414,0 грн. З врахуванням норм податкового законодавства п.288 Податкового кодексу України, мінімальний розмір орендної плати за дану земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 30 га становить 23322,42 грн на рік (3% від нормативної грошової оцінки 777414,0 грн.) Законом України від 06.09.2012 року №5245-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 01.01.2013 року та п. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України, розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності визначено центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, яким у даному випадку є Головне управління Держгеокадастру в Одеській області. За інформацією Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області від 18.03.2016 року, Головним Управлінням надсилався лист до [PERSON] від 11.02.2016 року щодо необхідності приведення даного договору в належний стан відповідно до норм чинного законодавства, які залишились орендарем поза увагою. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, процесуальний позивач стверджує, що зміна розміру відсотків від грошової оцінки землі є підставою для внесення змін до договору в частині орендної плати, в той час, як відповідач із заявою про укладення додаткової угоди про збільшення розміру орендної плати за договором довгострокової оренди земельної ділянки не звертався, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Крім цього, враховуючи, що функції розпорядника земельної ділянки, яка є предметом даного договору належать Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області, вбачається необхідність внесення змін до договору оренди землі від 22.09.2004 року №31, укладеного між Роздільнянською районною державного адміністрацією та [PERSON], в частині зміни орендодавця. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді і у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до статті 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. У відповідності до рішення №3-рп/99 від 08.04.1999 року Конституційного Суду України представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов'язки. За приписами ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставою представництва інтересів держави в судах є, відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність порушень або загроза порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до частини першої статті 15-1, частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області з 01.01.2013 року розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Одеської області. Зважаючи, що відповідно до п. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, зазначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, то відповідним органом, який здійснює функції розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, розташованою за межами населеного пункту площею 30,0 га, є саме Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, в інтересах якого прокуратура звертається до суду. Враховуючи, що функції розпорядника земельної ділянки, яка є предметом даного договору належать Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області, вбачається необхідність внесення змін до договору оренди землі від 22.09.2004 року №31, укладеного між Роздільнянською районною державного адміністрацією та [PERSON], в частині зміни орендодавця. Таким чином, необхідно змінити абзац 1 договору та викласти його в наступній редакції: «Орендодавець - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, в особі першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Савченко М.Ю., що діє на підставі Положення «Про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області», затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року №308 та наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 08.02.2017 року № 15 -1048/13 -17-СГ, з одного боку, та орендар - [PERSON], з другого боку, уклали цей договір про нижченаведене:...» Далі за приписами статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Положеннями частини 5 статті 19 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, централізується на спеціальних бюджетних рахунках, розподіляється і використовується відповідно до Закону України "Про плату за землю" і не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється зазначеним Законом. У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» умови договору оренди про розмір орендної плати можуть переглядатися за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не внаслідок дій чи бездіяльності орендаря. За приписами ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. При цьому плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. З 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, положеннями якого передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. В ст. 288 Податкового кодексу України (у відповідній редакції) передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. Встановлення в ст. 288 Податкового кодексу України граничних розмірів річної орендної плати за земельну ділянку є передумовою для приведення положень спірного Договору оренди землі у відповідність до вимог закону в частині визначення розміру орендної плати. За приписами статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Отже, проаналізувавши законодавство, суд дійшов висновку, що як на момент укладення спірного договору, так і на момент розгляду спору в суді, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності була та є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору, що, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для перегляду розміру орендної плати - у разі законодавчої зміни її граничного розміру. Тобто, виходячи з імперативних приписів наведених норм законодавства, річна орендна плата за земельну ділянку, що є предметом договору довгострокової оренди земельної ділянки від 22.09.2004 року за №31 у будь-якому випадку не може бути меншою ніж 3 % від її нормативної грошової оцінки. Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 Цивільного кодексу України). Нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених процесуальним позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на те, що розмір орендної плати за землю законодавчо було змінено, а невнесення змін до договору щодо розміру орендної плати відповідно до положень статті 288 Податкового кодексу України та орендодавця призводить до недоотримання грошових коштів бюджетом. На підставі ст.122 Земельного кодексу України, ст.ст. 13 Закону України «Про оцінку землі», ст.13, 15, 21, 30 Закону України «Про оренду землі», ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 288 Податкового кодексу України, ст.632, 651 ЦК України,

Outcome: approved