Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідачки. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.04.2007 року відповідачка отримала кредит у сумі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною каткою складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідачка за вказаним кредитним договором зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30.09.2014 р. має заборгованість в сумі 11006,64 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 11006,64 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в задоволенні позову відмовити застосувавши строки позовної давності, так як за вказаним кредитним договором заборгованість з неї вже стягувалася на підставі наказу Верховинського районного суду від 05.12.2008 року, і з того часу банк жодного разу не повідомляв її про наявність в неї заборгованості за кредитним договором, крім того кредитну карточку у неї банком було вилучено ще у 2008 році, а також вона отримувала заробітну плату та пенсію в цьому ж банку. Крім того в банкоматах міста Калуша Івано-Франківської області вона будь-яких операцій не проводила, гроші тільки зняла в банкоматі селища Верховина по вул. І Франка тільки в 2007 році, а також і оплачувала в смт. Верховина по вул. І.Франка в приміщенні відділення "Приватбанк", тому вважає, що розширена розшифровка банку дає підставу вважати, що її карточкою користувалися працівники банку, які і знімали кошти. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідачку, вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.04.2007 року відповідачка отримала кредит у сумі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кредитним лімітом 2000 грн. (а.с. 18). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг. Правилами користування платіжною каткою складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис у заяві. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідачка за вказаним кредитним договором зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.04.2007 р. станом на 30.09.2014 р. має заборгованість - 11006,64 грн., яка складається із:3354,58 грн. - заборгованість за кредитом; 5686,79 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 964,95 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 500,32 грн. - штраф (процента складова) (а.с.9-16). Строк дії картки визначений в анкеті позичальника - 2 роки (а.с. 17,18). Згідно правил користування кредитною картою, а саме п.3.1.1. строк дії картки вказаний на лицевій стороні Карти (місяць і рік) і карта дійсна до закінчення останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідачкою по справі було надано докази, а саме, судовий наказ Верховинського районного суду від 05.12.2008 року, з якого вбачається, що з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.04.2007 року в розмірі 4118,43 грн. (а.с.83-84). Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №12699402 від 25.05.2012 року, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Верховинського районного суду №2-н-156 від 05.12.2008 року, закінчено на підставі його повного виконання, що підтверджується довідкою Управління ПФУ у Верховинському районі, згідно якої встановлено, що з пенсіонерки [PERSON] були здійснені відрахування з її пенсії за період з травня 2010 р по травень 2012 року в сумі 4158,93 грн. ( а.с. 81,82). Із виписки розрахунку наданого банком за кредитною картою [PERSON] за період з 11.11.2001 року по 11.12.2014 року видно, що останній раз відповідачка знімала готівку із картки 23.12.2007 року, а останній раз сума на погашення кредиту була внесена 18.05.2012 року внаслідок примусового відрахування з пенсії відповідачки управлінням ПФУ у Верховинському районі (а.с.52-62). Відповідачка в судовому засіданні ствердила, що кредитна карта на її ім'я №4149605339043101 після винесення судового наказу була вилучена в неї банком. Позивачем не наведено доказів про те, що відповідачці надсилалися повідомлення щодо необхідності погашення заборгованості за кредитним договором вже після того як банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Згідно ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу (а саме перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ "ПриватБанк" слід було звернутися до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.04.2007 року є дата звернення банком із заявою про видачу судового наказу до Верховинського районного суду, а саме 03.12.2008 року. Позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 29.10.2014 року. Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані в сукупності докази, суд приходить до висновку, що по заявлених позивачем позовних вимогах сплинув загальний строк позовної давності у три роки, а тому враховуючи, що відповідачем по справі заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, позивачем поважних причин пропуску цього строку не наведено у задовленні позову слід відмовити. На підставі наведеного ст. ст. 256-267,526,530, 598, 599, 625, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed