Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.02.2016 року між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого відповідачка отримала 6410,02 грн. кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ Своїм підписом відповідачка підтвердила згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складає між нею і позивачем кредитний договір. [PERSON] погодилася з умовами договору та зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання в порядку, передбаченому договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості мало здійснюватися в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, станом на 21.11.2019 року у відповідачки наявна заборгованість перед позивачем, загальна сума якої становить 20228,96 грн. Враховуючи те, що [PERSON] у добровільному порядку її не погашає, просить позов задовольнити, а також стягнути суму сплаченого судового збору. В поданій заяві представник позивача просить справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлена у встановленому законом порядку. За таких обставин ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Судом встановлено, що 16.02.2016 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого відповідачка отримала 6410,02 грн. кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка погодилася з тим, що підписана Генеральна угода разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку" складає між нею та Банком кредитний договір. Під час укладення договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п..2.1. Генеральної угоди позичальник зобов`язаний щомісячно, з 1 по 25 число кожного місяця надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 6476,65 грн. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку, у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, станом на 21.11.2019 року у відповідачки наявна заборгованість перед позивачем загальна сума якої становить 120228 грн. 96 коп., зокрема: 5751,96 грн. заборгованість за кредитом; 1835,81 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6164,54 грн. заборгованість за пенею; 6476,65 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідачку. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 549, 1054 ЦК України,

Outcome: approved