Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, який мотивував тим, що його батько [PERSON] помер [INFO] . Посилається на те, що його батько був власником квартири за адресою [ADDRESS] . Вказує на те, що його покійний батько перебував в повторному зареєстрованому шлюбі і в цей період ним було придбано вищевказану квартиру, у купівлю якої квартири він вклав лише особисті кошти, тому дана квартира є його особистою власністю, так як, спільне життя у них не склалося, його колишня дружина взагалі фактично з ним не проживала, а проживала і на сьогоднішній день проживає за кордом. Таким чином, вважає, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Стверджує, що звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, однак отримала усну відмову у зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючих документів на квартиру, оскільки нотаріально таке право реалізувати є неможливим. Зауважує, що так як відсутні первинні документи на зазначену квартиру, він не може реалізувати своє право щодо оформлення права власності на таку, а тому змушений звернутися до суду, та просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати особистою приватною власністю [PERSON] , який помер [INFO] , квартиру адресою [ADDRESS] , та визнати за ним право власності на квартиру адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ухвали суду від 25.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15.03.2021 року, яке в останнє відкладено на 31.03.2021 року. Відповідно до ухвали суду від 31.03.2021 року залучено до участі у справі, в якості співвідповідача - [PERSON] , мешканку [ADDRESS] , та призначено підготовче судове засідання на 16.04.2021 року, яке в останнє відкладено на 27.04.2021 року. Згідно із ухвалою суду від 27.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача Свалявської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про день час та місце судового засідання, у канцелярію суду надав заяву, у якій просить справу розглянути без участі представника міської ради за наявних у матеріалах справи документах. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, у відповідності до ч.ч.6, 7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Крім того, інформація про стан розгляду справи та дату судових засідань розміщено на веб-сайті суду в мережі Інтернет. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи положення ст. ст. 274, 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку загального позовного провадження в заочному порядку, про заочний розгляд судом 21.07.2021 року поставлено ухвалу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про заочний розгляд справи судом 21.07.2021 року постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судових засідань. Дослідивши надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достатності, виходячи зі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить наступних висновків. Згідно із ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом, на підставі матеріалів справи, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Свалявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 23.07.2020 року, актовий запис № 121, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Матеріалами справи встановлено, що відповідно до технічного паспорта, [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 464. Належність спадкодавцю квартири в [ADDRESS] підтверджується також копією договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2001, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., де є відмітка зі Свалявського РБТІ про реєстрацію права особистої власності на дану квартиру за [PERSON] 24.07.2001 року за № 464. Згідно з відомостей Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.09.1999 року. Як стверджує позивач разом проживали короткий час, та на момент придбання спірної квартири відповідач фактично з батьком не проживала участі в придбанні такої не брала, докази протилежного у суду відсутні. Як вбачається із копії про свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області від 18.06.2009 року, актовий запис № 43, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки № 455 від 22.02.2021 року виданої КП "ВУКГ", [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований та проживав у квартирі за адресою [ADDRESS] , разом з ним були зареєстровані [PERSON] , 1972 року народження, [PERSON] , 1991 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Наявність родинних зав`язків між спадкодавцем [PERSON] та позивачем, як між батьком та сином, встановлено з копій свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 23.03.1979 року), у якому зазначено, що позивач [PERSON] є спадкодавця [PERSON] . Згідно з повідомленнями Свалявської державної нотаріальної контори № 148/01-16 від 23.03.2021 року, встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62993994 від 22.12.2020 року, на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої [PERSON] , [INFO] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 246/2020, у Спадковому реєстрі № 66984988, та що інших заяв від спадкоємців до Свалявської нотаріальної контори не надходило, Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 126 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, на підставі матеріалів спадкової справи, встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Інші спадкоємці, які б звернулись із заявою про прийняття спадщини, або які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано 2009 році, хоча і зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак, за твердженням позивача більше 10 років за вказаною адресою не проживає, на момент придбання спірної квартири з спадкодавцем не проживала, квартира придбана за особисті кошти спадкодавця [PERSON] та є його особистою власністю, та дана обставина не оспорюється та в Свалявському РБТІ власність на дану квартиру реєструвалась як особиста приватна власність спадкодавця, доказів протилежного суду не надано, а тому спірна квартира - є особистою власністю [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`ктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 263957388 від 01.07.2021 року, відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житлову квартиру за адресою [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що втрачено оригінал договору купівлі-продажу даної квартири, тому він не може пред`явити нотаріусу правовстановлюючий документ, для оформлення спадкових прав за ним, та дублікат договору не може отримати, оскільки не є стороною договору. Згідно з технічним паспортом, інвентаризаційна справа № 425/2021 від 18.02.2021 року, квартира за адресою [ADDRESS] , загальною площею 41,3 кв.м., знаходиться на першому поверсі житлового будинку - «А», та складається з "1"- прихожої, "2"- санвузла; "3"- кладової; "4"- кухні; "5"- Житлової, та балкону, та зазначено власником квартири спадкодавця [PERSON] , підстава набуття права власності договір купівлі-продажу від 23.07.2001 року. Відповідно до довідки виданої ФОП [PERSON] від 18.02.2021 року № 376, інвентаризаційна вартість квартири за адресою [ADDRESS] , в цінах 2021 року становить : 61 202 (шістдесят одна тисяча двісті дві) гривні. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, з`ясовані по справі обставини, відсутність заперечень з боку відповідача, заяву про уточнення позовних вимог, суд доходить висновку, що слід визнати особистою приватною власністю [PERSON] , який помер [INFO] , квартиру за адресою [ADDRESS] , та за позивачем слід визнати право власності на квартиру , що знаходиться в [ADDRESS] у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved