Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із даною позовною заявою та просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з допоміжними спорудами за адресою: [ADDRESS], який належав померлій [INFO] - [PERSON]. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачі зазначили, що [INFO] померла їх мати - [PERSON]. Після її смерті позивачі подали заяви про прийняття спадщини, за законом, до державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області. З часом позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частинах, після смерті [PERSON], на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. 24 жовтня 2017 року Обухівська районна державна нотаріальна контора своїм листом №2194/02-14 відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з допоміжними спорудами за адресою: [ADDRESS], так як відсутні правоустановчі документи на дане майно та рекомендувала звернутися до суду. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали до суду клопотання, в якому позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач Краснослобідська сільська рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, надав заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їхнього представника, та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смертьСерія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з допоміжними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листа №2194/02-14 від 24.10.2017 року держаного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з допоміжними спорудами за адресою: [ADDRESS], було відмовлено, так як відсутні правоустановчі документи на дане майно. Спадкоємцями померлої за законом є позивачі : [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 131/2015 після померлої [INFO] [PERSON]. В 1962 році [PERSON] побудував житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на будинок від 12.03.1990 року. Факт належності житлового будинку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] підтверджується витягами з погосподарської книги Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області. Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно зі ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, тим самим після смерті спадкодавця, до складу спадщини вийшло право власності на нерухоме майно на території відповідача. Спадкоємцями, згідно зі ст. 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, такими ми, позивачі по справі, що вказує на правомірність нашого звернення. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з поданих до позову матеріалів справи позивачі прийняли спадщину, тим самим вона набули право на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, а згідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, в разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. З врахуванням вищевикладених обставин справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний зв'язок в сукупності приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки іншого (окрім судового) порядку для захисту своїх прав позивачі не мають. Тому,

Outcome: approved