Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2010 року за її матір'ю [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS]. [INFO] матір померла, проте зареєструвати вказаний житловий будинок не встигла. Як спадкоємець за заповітом у передбачений законом строк позивачка звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмолено через те, що її матір'ю за життя не було зареєстровано право власності на означений будинок у Реєстрі прав власності. За наведених обставин, та ураховуючи що у свідоцтві про смерть матері остання значиться як «[PERSON]», а в свідоцтві про народження позивачки матір записана як «[PERSON]», просила суд встановити факт, що померла [INFO] в [ADDRESS] [PERSON] є її матір'ю та визнати за нею в порядку спадкування право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував та суду пояснив, що є братом позивачки та сином померлої [PERSON] Спадщину не прийняв, так як на момент смерті матері проживав у [ADDRESS], тобто окремо і на спадщину не претендує. Цуренська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак надала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, так як проти задоволення позову не заперечують. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Так, згідно даних погосподарської книги Цуренської сільської ради Герцаївського району за [PERSON] зареєстровано домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 90,80 кв.м, в т.ч. 50,20 кв.м жилої площі; літньої кухні літ. "Б"; гаража літ. "В"; сараїв літ. "Г", "Д"; вбиральні літ. "Е"; погребу літ. "Пг"; криниці № 1; воріт № 2, 3; огорожі № 4, 5 (а.с.23-28). Згідно з рішенням Герцаїського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок літ. "А" загальною площею 89,70 кв.м, в т.ч. 77,20 кв.м жилої площі; літню кухню літ. "Б"; гаражі літ. "В", "Г"; сараї літ., "Д", "Е", "Ж", "З", "К"; вбиральню літ. "І"; погреб літ. "Пг"; криницю № 1; огорожу № 2, 3, 4, що по [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області № 35 від 19 червня 2014 року місце розташування житлового будинку [PERSON] було змінено з [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 30). Отже, незважаючи на незначні розбіжності щодо площі означеного житлового будинку, як загальної так і житлової, ураховуючи пояснення позиваки у цій частині, а саме щодо демонтування пічок та збільшенням у зв'язку із цим жилої площі, суд, з урахуванням даних які містяться у інвентарних справах, знаходить встановленим, що домогосподарство на яке позивачка просить визнати право власності це одне й те саме. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 9). Судом встановлено, що [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем Цуренської сільської ради Герцаївського району 23 грудня 2009 року та зареєстрованим в реєстрі за № 45, все своє майно заповіла своїй доньці [PERSON], тобто позивачці (а.с. 8). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] вбачається, що позивачка 13 лютого 2014 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері (а.с. 48). Спадкоємців померлої за законом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, судом не встановлено. За постановою нотаріуса від 17 липня 2014 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] з підстав відсутності запису про державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за померлою в Реєстрі прав власності (а.с. 21-22). Як вбачається з свідоцтва про народження позивачки, її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Разом з тим, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що 22 січня 1955 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Також під іменем «[PERSON]» остання значиться в свідоцтві про її народження (а.с. 12). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що позивачка є його сестрою, а померла [PERSON] приходилась їм матір'ю, яку називали по імені [PERSON], хоча в свідоцтві про народження як позивачки, так і його, остання записана як [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству із позивачкою, де до часу смерті проживала і [PERSON]. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному і безпосередньому розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved