Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з громадянином [PERSON], позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2005 року між ними розірвано. Від цього шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина: син [PERSON] - [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки та постійно проживає разом із нею. На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2005 року, відповідач, зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти, на утримання їхньої дитини сина [PERSON], в твердій грошовій сумі по 200 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання сина. Констатує той факт, що з часу винесення судом рішення в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, тощо. Сьогодні їхній син навчається в школі, у зв'язку із чим, значно збільшився розмір витрат, як на його утримання, так і на навчання. На підставі наведеного просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON], на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві просить таку задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі по 800 гривень, оскільки він ніде не працює, та не має постійного доходу, тому не взмозі сплачувати аліменти в сумі заявленій позивачкою. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON]) Мар'яна Іванівна та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-ФМ №001839 від 22 вересня 2005 року, між ними розірвано. Від спільного проживання у сторін народилася одна дитина: син [PERSON] - [INFO] та, відповідно до свідоцтва про народження дитини, відповідач являється його батьком. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради №765 від 10.03.2017 стверджено, що на утриманні [PERSON], знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], остання разом зі своїми неповнолітніми синами [PERSON] - [INFO] та [PERSON], [INFO] у власному дерев'яному будинку, неповнолітні діти позивачки є школярами. [PERSON] сезонною робітницею. Стаття 51 Конституції України чітко визначає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їхнього повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, … держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Зважаючи на взяте зобов'язання, Україна як держава, яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року, де в ст.8 записано: Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов'язок утримувати дітей мають двоє батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Аналогічне передбачене ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2005 року з відповідача [PERSON] в користь [PERSON], щомісячно, стягуються аліменти, на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 200 гривень, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2005 року. В позовній заяві позивачка посилається на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дитини, оскільки з кожним роком дитина потребує більше витрат. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Зміни життєвих потреб дітей також враховані і державою, шляхом прийняття відповідних законів щодо соціальних гарантій. Зокрема згідно ЗУ "Про державний бюджет України" щороку прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшується. Поряд з цим суд констатує, що з 2005 року в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування і дитячий одяг, на ліки. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У даних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Таким чином, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, однак на даний час ніде не працює, отже, позов підлягає до часткового задоволення, в сумі по 800 гривень. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду від 17 серпня 2005 року, а предметом судового розгляду є збільшення розміру аліментів, то в даному випадку збільшений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ\~Про судовий збір \~від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів, тому, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 640 гривень судового збору. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial