Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON], представник позивача: [PERSON], звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що 20.02.2016 в с.Кириківка В.Писарівського району Сумської області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки площею 0,1132 га та 0,0698 га, розташовані на території Кириківської селищної ради [PERSON] району, успадковані нею після смерті [PERSON], який помер 04.02.2003 в сел.Кириківка В.Писарівського району Сумської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2003. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], однак оформити спадкові права на земельні ділянки в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки право власності спадкодавця на вказане майно не зареєстровано та відсутні правовстановлювальні документи на її імя. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просять суд його задовольнити. Представник відповідача Кириківської селищної ради у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи Великописарівської районної дежавної нотаріальної контори, та третя особа [PERSON], у судове засідання не зявилися, також надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, з позовом згодні. Заслухавши пояснення позивача та її представника, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Судом встановлено, що 04 лютого 2003 року в сел.Кириківка В.Писарівського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 163368 (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входили дві земельні ділянки: площею 0,1132 га, кадастровий номер 5921255400:02:035:0003, та площею 0,0698 га, кадастровий номер 5921255400:02:035:0002, відповідно до Державного акту серії СМ № 121759 від 17.10.2003 (а.с.12-17). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2003 спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка оформила нотаріально свої спадкові права на вищевказане майно, однак право власності на нього не набула, оскільки не зареєструвала свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку та не одержала на своє імя державних актів про право власності на землю. 20 лютого 2016 року в смт.Кириківка В.Писарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 259418(а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки: площею 0,1132 га, кадастровий номер 5921255400:02:035:0003, та площею 0,0698 га, кадастровий номер 5921255400:02:035:0002, право власності на які зареєстровано за [PERSON]. З довідки виконкому Кириківської селищної ради (а.с.20) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47527076 від 25.04.2017 (а.с.45-48). Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст.1258 ЦК). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47527145 від 25.04.2017 та повідомлення завідувача [PERSON] ДНК [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 20.02.2016, за заявою спадкоємця за законом [PERSON] 09.06.2016 за № 91 відкрита спадкова справа та видано свідоцтво про право на спадщину за законом за р.№169 на житловий будинок (а.с.21,43,44). Відповідно до заяви [PERSON] від 27.07.2016, посвідченої Кириківською селищною радою 27.07.2016, останній відмовляється від обовязкової частки у спадщині згідно ст.1241 ЦК України після смерті матері [PERSON], яка померла 20.02.2016 (а.с.24). Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У звязку з відсутністю правовстановлювальних документів на спадкове майно у вигляді земельних ділянок одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, що підтверджується повідомленням завідувача [PERSON] ДНК [PERSON] (а.с.25). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved