Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (далі - ПАТ КБ "Приват Банк", Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.05.2012 року в розмір 116885,72 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.05.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на 31.12.2017 року склала 116885,72 грн, тому просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості.(а.с.2-3) Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову, надала суду письмовий відзив, в якому зазначила, що ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з даним позовом за межами позовної давності, так як остання банківська операція по даному кредитному договору була здійснена нею 18.04.2014 року, то у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом саме з 18.04.2014 року, тому Банк мав право звернутися до суду з позовом в межах строку загальної позовної давністю тривалістю три роки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, тобто до 18.04.2017 року. Оскільки на час звернення ПАТ КБ «Приват Банк» до суду з даним позовом трирічний строк позовної давності сплинув, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають та ПАТ КБ «Приват Банк» належить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.(а.с.56) В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась. Не зважаючи на те, що розгляд даної справи проводиться у порядку спрощеного провадження на підставі ст.279 ЦПК України , відповідач була повідомлена про час та місце розгляду справи у суді, подала письмовий відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності, однак в судове засідання не з"явилась, заяви про її бажання особисто прийняти участь в судовому засіданні на адресу суду не надходило.(а.с.51) Суд, на підставі ч.5 ст.179, ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 15.05.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.6-31). При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн+ 5% від суми позову. Також відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобов'язання за вказаним договором не виконувала. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 31.12.2017 року має заборгованість по кредиту у сумі 116885,72 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 4999,64 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 101407,15 грн, заборгованості за пенею та комісією - 4436,75 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн; штраф (процентна складова) - 5542,18 грн. (а.с.4). Таким чином, заявлені Банком позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] правомірні та обґрунтовані. Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], не заперечуючи наявність боргових зобов'язань перед банком по кредитному договору, надала суду заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності. (а.с.51) Так [PERSON] в заяві вказувала, що Банк звернувся з позовом до суду - 16.02.2018 року , тоді як 18.04.2014 року вона здійснила останній платіж по погашенню боргу по кредитній картці, після цього припинила вносити періодичні платежі для погашення боргу, а тому саме з цієї дати у Банку виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав і це право Банк мав реалізувати на протязі трьох років, тобто до - 18.04.2017 року. Так відповідно до пунктів 3.1.1., 5.3, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, граничний строк дії картки указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначеного щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Таким чином початок перебігу строку давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 30 вересня 2015 року №6-154цс15, а також в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року по справі №638/10895/14-ц. За змістом п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку. Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п. 1.1.7.12 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Так відповідно до п.2.1.1.2.11 розділу 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного в картці. Таким чином відповідно до Умов договору, укладеного між ПАТ КБ "Приват Банк" і [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "Приват Банк" звернулись в суд з позовною заявою про захист порушеного права - в лютому 2018 року. Як встановлено з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.05.2012 року укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] остання банківська операція щодо повернення кредиту була здійснена [PERSON] - 18.04.2014 року. (а.с.5) Таким чином судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву в лютому 2018 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив - 18.04.2017 року і який обчислюється з моменту останньої банківської операції до моменту пред'явлення позову, після вказаної дати відповідач перестав виконувати умови укладеного договору, користуватися платіжною карткою, не сплачувала борг, не вносила періодичних платежів та не отримувала нову картку. Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило. Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості належить відмовити в зв'язку з пропуском Банком строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності.

Outcome: dismissed