Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач в особі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди та стягнення суми страхового відшкодуванн, посилаючись на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1026890-02-21-01 від 03.10.2013 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля ЗАЗ Sens ТF698К, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 07.12.2013року в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням водія [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» автомобіль. Згідно з постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 30.12.2013 року особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій [PERSON]. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило Страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 5 976 грн. 31 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК "ВУСО" у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування», на підставі заяви Страхувальника на виплату страхового відшкодування та страхового акту № 178-02 від 15.01.2014 року. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Цивільна відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3947665 (надалі - Поліс), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50 000 грн. 00 коп., та франшизу в сумі 1 000 грн. 00 коп. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до ПрАТ «СК «Україна» по відшкодуванню спричиненого збитку в межах фактичних витрат з урахуванням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком передбачених ст. 22 та ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" а також за вирахуванням франшизи на суму 3 728 грн. 38 коп. ( 4 728,38 грн. - 1 000 грн.) та до [PERSON] по відшкодуванню спричиненого збитку в межах фактичних витрат на суму 2 247 грн. 93 коп. (5 976,31 грн. - 3 728,38 грн.) в якості різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та представник ПАТ "СК "Україна" в судове засідання повторно не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені на підставі аб. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 48, 49, 56). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1026890-02-21-01 від 03.10.2013 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля ЗАЗ Sens ТF698К, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 07.12.2013року в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням водія [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» автомобіль. Згідно з постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 30.12.2013 року особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій [PERSON]. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника (пп. 4.1.1 Договору страхування). При цьому підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком (п. 5.2 Договору страхування). Відповідно до рахунку ПАТ "Завод імені Фрунзе" № ЗиФ-0219374 від 12.12.2013 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля складає 5 976 грн. 31 коп. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу ФОП [PERSON] № 13/12/950/603310 від 16.12.2013 року (автотоварознавче дослідження) вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 4 728 грн. 38 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило Страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 5 976 грн. 31 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК "ВУСО" у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування», на підставі заяви Страхувальника на виплату страхового відшкодування та страхового акту № 178-02 від 15.01.2014 року. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Цивільна відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3947665 (надалі - Поліс), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50 000 грн. 00 коп., та франшизу в сумі 1 000 грн. 00 коп. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до ПрАТ «СК «Україна» по відшкодуванню спричиненого збитку в межах фактичних витрат з урахуванням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком передбачених ст. 22 та ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" а також за вирахуванням франшизи на суму 3 728 грн. 38 коп. ( 4 728,38 грн. - 1 000 грн.) та до [PERSON] по відшкодуванню спричиненого збитку в межах фактичних витрат на суму 2 247 грн. 93 коп. (5 976,31 грн. - 3 728,38 грн.) в якості різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). ПрАТ «СК «ВУСО» в порядку досудового врегулювання спору на адресу ПрАТ «СК «Україна» було направлено регресну вимогу про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП (вих. № 640 від 14.02.2014 року). ПрАТ «СК «Україна» регресну вимогу отримали 17.02.2014 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення конверту. Однак до цього часу кошти не сплачені. Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Статтею 528 ЦК України передбачено, що виконання обов'язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших ів цивільного законодавства або суті зобов'язання не виникає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону N 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N 1961-IV, виплата страхового відшкодування(регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги Із ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити втерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина битків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до 12.1. статті 12 Закону N 1961-IV, розмір франшизи при ві дшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, суд вважає вимоги позивача обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 1191 ЦК України

Outcome: approved