Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Лотуре-Агро» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 11147 грн. 71 коп. і пені за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 3511 грн. 53 коп.,обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що нею та [PERSON] згідно договорів оренди землі від 06 листопада 2007 р. ТОВ «Лотуре-Агро» передано в оренду строком на 10 років земельні ділянки, площею 9,21 га та 9,07 га відповідно, які розташовані на території Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п. п. 9, 11 договорів оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельними ділянками сплачувати за кожну по 1143,83 грн., що становило 1,5 % (на момент укладання договорів) від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, з урахуванням індексів інфляції, до 31 грудня щорічно. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками в 2013 році та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 11 договорів оренди землі, який є їх істотною умовою. Станом на 15 квітня 2014 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2013 році земельними ділянками, не сплачено жодних грошових коштів. З моменту укладання договорів оренди відповідач систематично порушує їх умови в частині своєчасного внесення орендної плати за 2009 - 2012 р. р., виплачуючи її з затримкою на 2 - 3 місяці, що у сукупності як порушення умов договорів є безумовною підставою для їх розірвання. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явилася, в поданій до суду заяві підтримала позовні вимоги, а саме: просила розірвати договір оренди земельної ділянки і стягнути заборгованість з орендної плати з підстав, зазначених у позовній заяві, та розглянути справу в порядку заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання більше двох раз не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення до судових повісток на 14.07.2014 р. та 23.07.2014 р. про те, що відповідач вибув з зазначеного місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку (спеціальні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 11.07.2014 р. та 16.07.2014 р.). З урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР № 033095, виданого 07 лютого 2000 року Токарівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, позивачу належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 9,21 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області (а. с. 9). 06 листопада 2007 року позивач передала ТОВ «Лотуре-Агро» в оренду вищевказану земельну ділянку строком на 10 років, про що було укладено відповідний договір в письмовій формі, акт прийому-передачі земельної ділянки, акт визначення меж (перенесення на місцевість) земельної ділянки, яка надається в оренду (а. с. 11- 18). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР № 033094, виданого 07 лютого 2000 року Токарівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, а також свідоцтва про право власності від 02.03.2012 р. за р. № 327 та свідоцтва про право на спадщину від 02.03.2012 р. за р. № 329 позивачу як спадкоємиці після смерті [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 9,07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області (а. с. 10). 06 листопада 2007 року [PERSON] передав ТОВ «Лотуре-Агро» в оренду вищевказану земельну ділянку строком на 10 років, про що було укладено відповідний договір в письмовій формі, акт прийому-передачі земельної ділянки, акт визначення меж (перенесення на місцевість) земельної ділянки, яка надається в оренду (а. с. 19- 26). Відповідно до п. п. 9, 11 договорів оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельними ділянками, площею 9,21 га та 9,07 га, сплачувати за кожну по 1143,83 грн., що становило 1,5 % (на момент укладання договорів) від нормативної грошової оцінки даних земельних ділянок, визначеної відповідно до законодавства вартості земельних ділянок, з урахуванням індексів інфляції, до 31 грудня щорічно. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками в 2013 році та відповідно нехтує терміном, зазначеним в п. 11 договорів оренди землі, який є їх істотною умовою. Станом на 15 квітня 2014 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування в 2013 році земельними ділянками не сплачено жодних грошових коштів. З моменту укладання договорів оренди відповідач систематично порушує їх умови в частині своєчасного внесення орендної плати за 2009 - 2012 р. р., виплачуючи її з затримкою на 2 - 3 місяці. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗК України кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорах оренди землі, а саме в п. 28, згідно якого «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати», та п. 11, згідно якого "Орендна плата вноситься до 31 грудня». На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків не виконані. Заборгованість по орендній платі за використання земельних ділянок складає 11147 грн. 71 коп. (а. с. 29). Згідно зі ст. 611 ЦК України, та п. 14 Договору оренди землі за несвоєчасне внесення орендної плати, Відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення, що при сумі основного боргу 11147 грн. 71 коп. станом на 15 квітня 2014 р., складає 3511 грн. 53 коп. (а. с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених, зокрема, умовами договору. Згідно п. п. 9, 11 договорів оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі до 31 грудня щорічно. Відповідно до абз. 2 п. 36 договорів оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок, зокрема, невиконання другою стороною обов"язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. В даному випадку умова, передбачена п. п. 9, 11 Договорів, порушена орендарем, що є підставою для розірвання договорів оренди землі унаслідок невиконання відповідачем обов"язків, передбачених договорами. Крім того, згідно п. "д" ст. 141 ЗК України, однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата, зокрема, орендної плати. Як було встановлено в судовому засіданні, орендна плата за 2013 р. орендарем до цього часу взагалі не сплачена, за попередні 2009 - 2012 р. р. у встановлений договорами оренди строк також не сплачувалася, а сплачувалася в порушення умов договору на 2 - 3 місяці пізніше встановленого строку після неодноразових звернень орендодавця (а. с. 30) Дані факти суд вважає систематичною несплатою орендної плати, що є підставою для припинення користування відповідачем спірними земельними ділянками. Тим більше, що останній в даний час вказані земельні ділянки фактично не використовує (а. с. 31). Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Крім того, згідно п. 5 ч. 5 ст. 122 ЦПК України, відповідачу було запропоновано у встановлений строк подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. У встановлений судом строк відповідачем не було подано ніяких заперечень проти позову. Суд бере до уваги як належний і допустимий доказ розрахунок заборгованості по орендній платі, наданий позивачем (а. с. 6, 29), який обгрунтовується умовами спірних договорів оренди землі і нічим не спростовується. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, відповідачем також не спростовані. Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 11147 грн. 71 коп., а також пені за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 3511 грн. 53 коп. є законними і обґрунтованими. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з ТОВ «Лотуре-Агро» на користь позивача судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі ст. ст. 55 ч. 1, 129 ч. 3 Конституції України, ст. ст. 526, 629 ЦК України, ст. ст. 96, 141 п. "д" ЗК України, ст. ст. 24, 32 ч. 1 Закону України «Про оренду землі», договору оренди землі від 06.11.2007 р.,

Outcome: approved