Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів, аргументуючи свої вимоги тим, що послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS], надаються ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРСУРС» з 01.03.2013 року на підставі Договору на вивезення побутових відходів, опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия», відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] - є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, однак не здійснили оплату за надані послуги за період з 01.03.2013 року по 31.08.2014 року.26.02.2015 року Позивачем до суду було надано заяву про уточнення позовних вимог у якій він просить суд стягнути із відповідачів заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 490 грн. 32 коп. Також позивач просить стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат за час прострочення у розмірі 45 грн. 30 коп. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 09 грн. 88 коп. А всього просить стягнути 545 грн. 50 коп., а також витрати по оплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на те, що не укладала договір з позивачем, їх послугами не користувалася.Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, доказів поважності причин неявки у судове засідання, а також письмових заперечень не надали. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки [PERSON], дослідивши письмові докази,дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові" виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС"(а.с.9). Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 та 10 ст. 35-1 Закону України "Про відходи" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту. На виконання вимог чинного законодавства (ст. 35-1 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998р. № 187/98-ВР, ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. № 1875-IV) ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС" було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия", який повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070 (а.с.1020.11.2012 року, між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та позивачем, було укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736 за яким, УДППЗ "Укрпошта" було здійснено доставку примірника газети "Харьковские известия", в якому було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, в т.ч. за адресою відповідачів.(а.с.11-17). Згідно з ч. 1 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і висловлювати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. За приписом ч. 1 ст. 643 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідну до вказаних в пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно п. 30 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений Договір набирає чинності з 1 січня 2013 року та укладається згідно з ч. 3 ст. 205, ст.ст. 642-643 ЦК України строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі. Згідно п. 3.2.5 Рішення Харківської міської ради від 16.11.2011р. № 504/11 "Про встановлення Правил благоустрою території міста Харкова" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендатори житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, зобов'язані укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати збирання побутових відходів. Згідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», процедура погодження умов договору відбувається протягом 1 місяця з дня внесення проекту договору однією зі сторін. Позивач вказав, що відповідачі в письмовій формі, як це встановлено умовами договору, не відмовились від його укладення, що свідчить про прийняття пропозиції з боку відповідачів на укладення договору згідно з ч. 3 ст. 205 ЦК України, за правилами якої, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів за адресою відповідачів підтверджується Графіком планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Орджонікідзевського району м. Харкова наданим до матеріалів справи(а.с.18). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення заборгованості з відповідачів перед позивачем за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.03.2013 р. по 31.08.2014 р. в сумі 490 грн. 32 коп. є обґрунтованою, що підтверджується розрахунком позивача(а.с.21) Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 45 грн. 30 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 09 грн. 88 коп. суд вважає необхідним їх задовольнити, виходячи з наступних підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені судом касаційної інстанції в судовому рішенні від 23 березня 2011 року, яке надано комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 625 ЦК України в подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, а також у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі № 6-68цс12, що у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, які надає ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 45 грн. 30 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 09 грн. 88 коп.(а.с.45-46). Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача сплачену ними суму судового збору, у розмірі 243 грн. 60 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved