Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СТзДВ „Гарантія" про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 19675,74 грн.. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] 13.11.2012 року, о 07 год., керуючи автомобілем [NUMBER], в порушенні вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України, рухаючись по вул. Федько з боку центру міста в напрямку автовокзалу, маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх запобігання, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не проконтролював рух транспортного засобу, при виникненні небезпеки для руху, ку об'єктивно спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не вибрав безпечну дистанцію до транспортного засобу, кий рухався попереду і скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ-21099 держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який керуючи автомобілем зупинився у краю проїжджої частини праворуч по ходу руху, здійснюючи висадку пасажиру, в результаті чого потерпілому [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у виді синця задньої поверхні правого плечового суглоба, розриву акроміальної - ключичного зчленування справа, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості, пасажиру автомобіля ВАЗ-21099 держ. номер [NUMBER] [PERSON] також були заподіяні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Феодосійського міського суду АР Крим від 20.03.2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України у зв'язку із примиренням його з потерпілими і кримінальне провадження відносно [PERSON] за ст. 286 ч. 1 КК України закрито. У зв'язку із зіткненням, автомобілю позивача спричинені численні ушкодження. Страховиком автомобіля [NUMBER] є Страхове товариство з додатковою відповідальністю „Гарантія", яке відмовляється відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну шкоду, посилаючись на те, що позивач вже отримав відшкодування у повному обсязі з боку [PERSON]. Підстава відмови з боку відповідача є неправомірною оскільки позивач своєчасно звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування з доданням усіх необхідних документів, вартість відновлюваного ремонту складає 19675,00 грн.. [PERSON] відшкодував позивачу лише моральну шкоду, примирення між ними було досягнуто з приводу звільнення [PERSON] від кримінально відповідальності. Представник позивача, повноваження якого оформлено належним чином, у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав, надав пояснення відповідні змісту позовної заяви. Крім того, пояснив, що після скоєння ДТП, а саме 17.01.2013 року [PERSON], визнаючи себе винним у ДТП, щиро каючись, знаючи, що позивач, внаслідок отриманих травм не може керувати транспортними засобами і вимушений добиратися до лікарні на таксі, купувати необхідні ліки, вибачився перед [PERSON] і, у відшкодування витрат на проїзд, придбання ліків та моральної шкоди, передав останньому 1750,00 грн., про що було складено розписку. Станом на 17.01.2013 року та на 20.03.2013 року, коли було винесено ухвалу Феодосійського міського суду про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням його з потерпілими, ані позивачу, ані [PERSON] не було відомо про розмір матеріальної шкоди, яку було заподіяно внаслідок пошкодження автомобіля позивача, оскільки ці відомості сталі відомі зі звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, який на замовлення СТ з ДВ „Гарантія" було складено вже 10.06.2013 року. Відповідно до вказаного звіту вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням фізичного зносу складає 19675,74 грн.. Крім того, позивач та [PERSON] не домовлялися, що 1750,00 грн. передається для ремонту автомобіля позивача. Позивач, укладаючи угоду про примирення, зазначаючи про відшкодування збитків та усунення заподіяної шкоди, мав на увазі, що в нього не має вимог безпосередньо до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки останній повідомив його про страхування цивільно-правової відповідальності водія ВАЗ 2121 держ. номер [NUMBER] з боку СТ з ДВ „Гаранті" і про те, що саме страховик відшкодує матеріальну шкоду пов'язану з пошкодженням транспортного засобу позивача. Представник відповідача СТ з ДВ „Гарантія" був своєчасно повідомлений про настання ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, прийняв заяву про страхове відшкодування. На теперішній час матеріальна шкода, яка виникла внаслідок пошкодження автомобіля позивача, не відшкодована у повному обсязі ані [PERSON], ані СТ з ДВ „Гарантія". Спочатку відповідач не відмовлявся відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну транспортному засобу позивача, вказував лише на те, що необхідно дочекатися результатів розгляду кримінальної справи для з'ясування вини [PERSON] у скоєні ДТП, яке відбулося 13.11.2012 року. Після винесення Феодосійським міським судом ухвали від 20.03.2013 року, в якої зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР України водієм транспортного засобу ВАЗ 2121 держ. номер [NUMBER] - [PERSON], відповідач також не відмовлявся відшкодувати шкоду, заподіяну транспортному засобу позивача, та замовив звіт про вартість матеріального збитку завданого транспортного засобу позивача, та вже після отримання цього звіту, майже через місяць, відмовився виплачувати страхове відшкодування. Відповідач СТзДВ „Гарантія" до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутністю. Відповідач надав до суду письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги не визнає з підстав того, що позивач не має права на отримання страхового відшкодування, оскільки при ДТП, яка сталася 13.11.2012 року, не виникла відповідальність [PERSON], окрім того, останнім в повній мірі було сплачено на користь позивача заподіяну матеріальну та моральну шкоду (а.с. 34-36). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що вважає позов підлягаючим задоволенню, у зв'язку з тим, що його цивільно-правову відповідальність застраховано СТзДВ „Гарантія" згідно з Полісом Обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4852286 від 30.06.2012 року. У ухвалі Феодосійського міського суду від 20.03.2013 року зазначено, що ДТП сталося з його вини, проти чого він не заперечує. ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу трапилося 13.11.2012 року, тобто саме під час строку дії зазначеного договору страхування. Він, як винна у ДТП особа, ніколи не погоджувався відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, яка виникла внаслідок ДТП, оскільки, на підставі договору страхування, здійснити страхове відшкодування повинно СТзДВ „Гарантія". Після скоєння ДТП, він, визнаючи себе винним у ДТП, щиро каючись, знаючи, що позивач, внаслідок отриманих травм не може керувати транспортними засобами і вимушений добиратися до лікарні на таксі, купувати необхідні ліки, вибачився перед [PERSON] і, у відшкодування витрат на проїзд, придбання ліків та моральної шкоди, 17 січня 2013 року передав останньому 1750,00 грн., про що було складено розписку. Станом на 17.01.2013 року та на 20.03.2013 року, коли було винесено ухвалу Феодосійського міського суду про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням його з потерпілими, ані йому, ані позивачу не було відомо про розмір матеріальної шкоди, яку було заподіяно внаслідок пошкодження автомобіля позивача, оскільки ці відомості сталі відомі зі звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, який на замовлення СТ з ДВ „Гарантія" було складено вже 10.06.2013 року. Відповідно до вказаного звіту вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням фізичного зносу складає 19675,74 грн.. Він не домовлявся з позивачем, що 1750,00 грн. передається для ремонту автомобіля останнього, оскільки саме страховик зобов'язаний відшкодувати матеріальну шкоду пов'язану з пошкодженням транспортного засобу позивача. Представник відповідача СТ з ДВ „Гарантія" був своєчасно повідомлений про настання ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, прийняв заяву про страхове відшкодування. На теперішній час матеріальна шкода, яка виникла внаслідок пошкодження автомобіля позивача, не відшкодована у повному обсязі. Спочатку відповідач не відмовлявся відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну транспортному засобу позивача, вказував лише на те, що необхідно дочекатися результатів розгляду кримінальної справи для з'ясування особи, яка повинна у скоєні ДТП, яке відбулося 13.11.2012 року. Після винесення Феодосійським міським судом ухвали від 20.03.2013 року, в якої зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР України водієм транспортного засобу ВАЗ 2121 держ. номер [NUMBER] - [PERSON], відповідач також не відмовлявся відшкодувати шкоду, заподіяну транспортному засобу позивача, та замовив звіт про вартість матеріального збитку завданого транспортного засобу позивача, та вже після отримання цього звіту, майже через місяць, відмовився виплачувати страхове відшкодування. Суд, заслухавши представника позивача, третю особу, з'ясувавши думку відповідача, вивчивши матеріали даної справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 119/2215/13, 1-кп/119/95/13, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає установленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 13.11.2012 року, о 07 год., керуючи автомобілем [NUMBER], в порушенні вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України, рухаючись по вул. Федько з боку центру міста в напрямку автовокзалу, маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх запобігання, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не проконтролював рух транспортного засобу, при виникненні небезпеки для руху, ку об'єктивно спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не вибрав безпечну дистанцію до транспортного засобу, кий рухався попереду і скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ-21099 держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який керуючи автомобілем зупинився у краю проїжджої частини праворуч по ходу руху, здійснюючи висадку пасажиру, в результаті чого потерпілому [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у виді синця задньої поверхні правого плечового суглоба, розриву акроміальної - ключичного зчленування справа, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості, пасажиру автомобіля ВАЗ-21099 держ. номер [NUMBER] [PERSON] також були заподіяні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Феодосійського міського суду АР Крим від 20.03.2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України у зв'язку із примиренням його з потерпілими і кримінальне провадження відносно [PERSON] за ст. 286 ч. 1 КК України закрито (а.с. 7). В силу ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У ухвалі Феодосійського міського суду АР Крим від 20.03.2013 року зазначається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм транспортного засобу ВАЗ 2121 держ номер [NUMBER] - [PERSON]. Враховуюче те, що обставини, при яких трапилось ДТП, особу, з вини якої вона сталася, встановлені ухвалою Феодосійського міського суду АР Крим від 20.03.2013 року, справу закрито з нереабілітуючих підстав, судом вважає, що достовірно встановлена віна [PERSON] у ДТП, що трапилося 13 листопада 2012 року, а також те, що транспортному засобу, що належить позивачу спричинені пошкодження. Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осі, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до схеми місця ДТП, протоколу огляду місця ДТП від 17.10.2012 року, протоколу огляду транспорту автомобілю позивача спричинено ушкодження, а саме: деформовано задню габаритну частину автомобіля, деформовано кузов автомобіля (а.с. 70-73). На замовлення СТзДВ „Гарантія" сертифікованим експертом ТОВ „Автопартнер-центр" 10 червня 2013 року було виконано оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 111930 державний номер [NUMBER], про що складено звіт № 03037 (а.8-19). Відповідно до зазначено звіту вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 19675,74 грн.. Суд вважає, що звіт ТОВ „Автопартнер-центр" № 03037 від 10.06.2013 року є належним доказом, оскільки він відповідає пошкодженням автомобіля позивача, яки зазначені у схеми місця ДТП, протоколу огляду місця ДТП, огляду транспорту від 13.11.2012 року, з ними погоджуються позивач та третя особа та проти нього не заперечує відповідач. [PERSON] передав позивачу у часткове відшкодування витрат на лікування, проїзд 1750,00 грн., про що свідчить написана позивачем розписка та проти чого представник позивача не заперечував у судовому засіданні (а.с. 78) Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.п. 1.1, 1.4 ст. 1 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що склали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. Відповідно до статті 6 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правову відповідальність водія [PERSON] застраховано СТзДВ «Гарантія» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4852286 від 30.06.2012 року (а.с. 76). Строк дії договору один рік з 30.06.2012 року по 29.06.2013 року. ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу трапилося 13.11.2012 року, тобто саме під час строку дії зазначеного договору страхування. Судом встановлено, що відповідно до вказаного договору та полісу, страховик, яким є СТзДВ „Гарантія", забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталося за участі забезпеченого транспортного засобу, а саме за участю автомобіля [NUMBER], та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застраховано. Страховик забезпеченого транспортного засобу - ВАЗ 2121 державний номер [NUMBER], яким є СТзДВ „Гарантія", відмовляється відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну шкоду, посилаючись на те, що позивач вже отримав відшкодування у повному обсязі з боку [PERSON] (а.с. 6, 40). Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У ч.ч.22.1, 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закон України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Страхова сума при відшкодуванні шкоди, завданої майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи, яка не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика. У п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року зазначено про те, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-ІУ обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуюче положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-ІУ обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторно (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала. Враховуюче наведене, те що шкоду, яку було заподіяно автомобілю позивача, не відшкодовано, та те, що [PERSON] не висловлював згоди на відшкодування ним шкоди, суд вважає безпідставною відмову СТзДВ «Гарантія» відшкодувати матеріальну шкоду, а саме вартість відновлюваного ремонту у повному розмірі, який складає 19675,74 грн. Зі зменшенням на суму франшизи, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню, складає 18675,74 грн. ( 19675,74 грн. - 1000,00 грн. = 18675,74 грн.). Враховуюче вищезазначене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з СТзДВ „Гарантія" страхової суми у розмірі 18675,74 грн. підлягають задоволенню. З огляду на наведене позовні вимоги в частині стягнення суми франшизи - 1000,00 грн. не підлягають задоволенню. В судовому засіданні 21.01.2014 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення, повний текст рішення виготовлений 26.01.2014 року.

Outcome: partial