Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Тарасівської сільської ради Великописарівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 16 березня 2001 року в с.Тарасівка Великописарівського району Сумської області, на земельну частку (пай), розташовану в межах Тарасівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0112742. Позивач являється спадкоємцем за заповітом вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, виданого на імя спадкодавця. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти задоволення вимог позивача не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП № 104064 від 17.03.2001 року в с.Тарасівка В.Писарівського району Сумської області 16.03.2001 року померла [PERSON] (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0112742. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.534 ЦК УРСР (1963р.) кожен громадянин може залишити по заповіту все своє майно або його частину (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку) одному або кільком особам, як таким, що входять, так і таким, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі та окремим державним, кооперативним і суспільним організаціям. З копії заповіту, що мається в матеріалах справи (а.с.9), вбачається, що спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла на користь [PERSON], даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43732702 від 27.04.2016 року (а.с.41). Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43732723 від 27.04.2016 року після смерті [PERSON], яка померла 16.03.2001 року, спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.42). Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). З довідки Тарасівської сільської ради [PERSON] району від 09.12.2015 року вбачається, що разом з померлою [PERSON] на день відкриття спадщини був зареєстрований та проживав [PERSON] (а.с.8). Таким чином, в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (Сертифіката) на вищевказану земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON], одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Втрата Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0112742 на імя [PERSON] підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 93 від 28.11.2015 року, що мається в матеріалах справи (а.с.26-27). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст.\~213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved