Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та її представник в судовому засіданні просять суд визнати за позивачкою право власності на спадкове майно після смерті [INFO] року [PERSON], яке складається із: земельної частки (паю) селянської спілки "Заповіт", розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, вартістю 15093,17 грн., яка розташована на території Касперівської сільської ради, посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 03.07.1996 року, виданим на ім'я [PERSON]; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), розміром 1,36 га., кадастровий номер [NUMBER], вартістю 15093,17 грн., що розташована на території Касперівської сільської ради, та посвідчена державним актом серії [NUMBER] від 11.07.2005 року, виданим на ім'я [PERSON]; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розміром 0,10 га., кадастровий номер [NUMBER], вартістю 1503,05 грн., що розташована на території Касперівської сільської ради, та посвідчена державним актом серії [NUMBER] від 11.07.2005 року, виданим на ім'я [PERSON]. Позивачка та її представник покликаються на те, що позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON], є такою, що прийняла спадщину, так, як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї, але у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на земельні ділянки не може оформити спадщину. Померлий [INFO] року [PERSON] за життя прийняв спадщину - земельну частку (пай) селянської спілки "Заповіт", розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, вартістю 15093,17 грн., яка розташована на території Касперівської сільської ради та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 03.07.1996 року після смерті [INFO] року своєї дружини [PERSON], так як постійно проживав з нею на час відкриття спадщини, однак не встиг оформити документи на прийняте відповідно до закону спадкове майно, у зв'язку із смертю, яка сталась [INFO] року. Представник відповідача - Касперівської сільської ради Заліщицького району в судове засідання не з'явився, однак надіслав дві письмові заяви, в яких просить слухати справу у його відсутності, з позовом згідний та просить його задоволити. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка та її представник покликаються на те, що позивачка являється спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON], оскільки згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.1970 року та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.09.1970 року вона являється дочкою спадкодавця. Також стверджують, що позивачка являється такою, що прийняла спадщину після смерті батька, так як постійно проживала із ним на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. При цьому позивачка та її представник посилаються на довідку №191 видану 15.03.2016 року виконавчим комітетом Касперівської сільської ради Заліщицького району. Згідно ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також позивачка зазначає в позовній заяві та її представник стверджує в судовому засіданні про те, що покійний [PERSON] за життя прийняв спадщину після смерті [INFO] року своєї дружини [PERSON], оскільки постійно проживав із нею на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Однак, жодних доказів цьому представник позивачки суду в судовому засіданні не представив, також таких доказів не містить позовна заява позивачки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача - Касперівської сільської ради Заліщицького району в своїх письмових заявах, надісланих суду, даний позов визнав. Згідно ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вважає, що визнання відповідачем позову не слід приймати, оскільки воно суперечить закону, зважаючи на положення ст.1277 ЦК України, відповідно до яких у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2007 року. До інформації про постійне проживання позивачки із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що відображена в довідці №191 виданій 15.03.2016 року виконавчим комітетом Касперівської сільської ради Заліщицького району, суд відноситься критично, оскільки вважає дану інформацію не підтвердженою та такою, що одержана із слів самої позивачки. Крім цього, сам зміст даної довідки являється суперечливим, та таким, що не дає змоги використати її як доказ, оскільки у ній вказано, що покійний [PERSON] постійно, до дня смерті проживав в с.Лисичники вул.Горисело Заліщицького району, на час смерті у шлюбі не перебував, разом із ним проживали та були зареєстровані, його дочка - позивачка по справі [PERSON] та його онук [PERSON] В той же час, у довідці вказано, що позивачка [PERSON] проживала разом із матір'ю до дня смерті, продовжує там проживати по даний час. Жодним іншим чином позивачка та її представник не довели факту проживання позивачки з спадкодавцем, що в розумінні ст.1268 ч.3 ЦК України дало б їй змогу вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до роз'яснення наданого судам Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, зокрема п.9, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК. Вказаним правом довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини позивачка не скористалась, не звернувшись до суду із заявою в порядку окремого провадження. А, тому, суд вважає, що представником позивачки не доведено в судовому засіданні того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до п.3.1 абз.19 роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 - якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Що стосується посилання позивачки та її представника на те, що померлий [PERSON] за життя прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], яке складається із земельної частки (паю) селянської спілки "Заповіт", розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, вартістю 15093,17 грн., яка розташована на території Касперівської сільської ради та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 03.07.1996 року, суд вважає дані твердження безпідставними, з огляду на наступне: із відповіді наданої відділом держгеокадастру у Заліщицькому районі на запит адвоката Голодена О.М. 30.08.2016 року за №29-1906-99.61-2928/2-16 вбачається, що дійсно [PERSON] видавались державні акти на право власності на земельні ділянки, що є предметом позову - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), розміром 1,36 га., кадастровий номер [NUMBER], вартістю 15093,17 грн., що розташована на території Касперівської сільської ради, та посвідчена державним актом серії [NUMBER] від 11.07.2005 року; земельну ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розміром 0,10 га., кадастровий номер [NUMBER], вартістю 1503,05 грн., що розташована на території Касперівської сільської ради, та посвідчена державним актом серії [NUMBER] від 11.07.2005 року. Вказані державні акти видані [PERSON], як вищевказано, 11.07.2015 року, тобто після смерті його дружини [PERSON], яка сталась [INFO] року. Відносно земельної частки (паю), на яку, як зазначає позивачка та стверджує її представник, мала право покійна [PERSON] відділ держгеокадастру у Заліщицькому районі на запит адвоката Голодена О.М. 15.09.2016 року за №29-1906-99.61-3153/2-16 надав відповідь про те, що витяг із Державного земельного кадастру неможливо сформувати, оскільки дані про вказану земельну ділянку відсутні в Національній кадастровій системі. Ксерокопію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 03.07.1996 року на ім'я [PERSON], суд як доказ не приймає, в розумінні ст.ст.58, 64 ЦПК України, зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, письмові докази, як правило подаються в оригіналі, суд має право вимагати подання оригіналу. В судовому засіданні представником позивачки не доведено, що спадкове майно, на яке просить визнати за нею право власності позивачка, складається із трьох земельних ділянок, розмірами 1,36 га., 0,10 га., 1,24 умовних кадастрових гектарів та не підтвердив, чи не спростував можливості набуття [PERSON] при отриманні державних актів права власності на земельну ділянку розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, на яку мала право [PERSON]. З врахуванням вищезазначеного, відсутності спростувань, зі сторони представника позивачки, в судовому засіданні обставин можливого переходу права власності на земельну ділянку розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів, на яку мала право [PERSON] до [PERSON] при отриманні ним державних актів 11.07.2005 року, після смерті дружини [INFO] року, суд вважає, що неможливо за таких умов стверджувати, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається в тому числі із земельної частки (паю), на яку мала право за життя його дружина [PERSON], тому позовні вимоги позивачки являються недоведеними. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи те, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] року та [INFO] року відповідно, позивачка пропустила строк звернення до суду з даним позовом, що є підставою для відмови в задоволенні її позовних вимог. Вирішуючи згідно ст.88 ЦПК України питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. А, тому,

Outcome: dismissed