Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 15011,25 грн. боргу за кредитним договором та судові витрати по справі. Відповідач викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте не з'явився в судове засідання без поважних причин. Суд вважає, що посилання відповідача про неможливість явки в судове засідання через морально - психічну травму є безпідставним, і в зв'язку з цим його клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню. Представник позивача Беженар І.М. подала до суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Судом досліджено такі інші докази: судовий наказ № 2-н-168 від 13 серпня 2008 року Кельменецького районного суду, розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 31.07.2007 року станом на 28.02.2014 року, копія заяви позичальника [PERSON], копія Умов та правил надання банківських послуг, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії [NUMBER], копія довідки АА № 241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, копія свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ КБ "ПриватБанк" серії А01 № 054809, копія банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, копія витягу із статуту Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", виписка по особовому рахунку [PERSON], пам'ятка клієнта кредитка «Універсальна». Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 31.07.2007 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 6500 гривень зі сплатою відсотків у розмірі у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Проте, відповідач порушив свої зобов'язання за договором та не сплачував щомісячно встановлені договором платежі. В зв'язку з такими порушеннями договору позивач звернувся до суду з із заявою про видачу судового наказу і згідно наказу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13.08.2008 року №2-н-168/08 з відповідача [PERSON] було стягнуто 6415,30 грн. в рахунок заборгованості за кредитом, 1270,50 грн. в рахунок заборгованості по процентах за користування кредитним договором від 31.07.2007 року. Після пред'явлення виконавчих листів до ДВС Кельменецького РУЮ позичальником не було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до умов договору відповідачу нарахована заборгованість по процентах за користування кредитом та по комісії за користуванням кредитом. За період з 08.07.2007 року по 28.02.2014 року відповідач заборгував 8797,80 гривень процентів, а також відповідачу нарахована комісія за кредитне обслуговування в сумі 6213,45 грн. Загальна сума нарахованої заборгованості складає 15011,25 гривень. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, зокрема процентів згідно договору. Таким чином, з моменту ухвалення наказу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13.08.2008 року №2-н-168/08 про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за вказаним вище кредитним договором грошові зобов'язання між позивачем та відповідачем не припинилися, і відповідач прострочив на даний час заборгованість по процентах в сумі 8797,80 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданого до позову, а також відповідачу була нарахована комісія в сумі 6213,45 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за договором позики грошей, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушував умови договору, а відповідач не надав відповідно до ст. 60 ЦПК України суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.. 625 та ст.1049 Цивільного кодексу України борг в сумі - 8797,80 гривень у вигляді процентів та у вигляді комісії в сумі 6213,45 грн. він повернув позивачу. Отже, суд вважає, що загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ «КБ «ПриватБанк» складає 15011,25 грн Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню повністю і з відповідача на користь позивача слід стягнути 15011,25 гривні боргу за кредитом. Суд вважає що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 525,526, 553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved