Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач 10.05.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № KRXRRX11430410 від 06.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1282,75,00 грн. на строк з 06.04.2007 року по 05.04.2009 року включно в обмін на зобовязання по поверненню кредиту - щомісяця з 6 по 11 число у сумі 107,31 грн. та сплати процентів, при порушенні зобовязань у розмірі 15,17% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Але отримані кредитні кошти відповідач до теперішнього часу не повернув, тобто ухилився від виконання зобовязання за вказаним вище договором, заборгованість не погашає, чим порушує законні права позивача, норми законодавства та умови кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість з відсотків за кредитним договором, нарахованих на прострочену заборгованість за кредитом за період з 28.03.2013 року по 28.03.2018 року у розмірі 11705,55 грн. 15.05.2018 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі\~ч. 6 ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримано 23.05.2018 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с.23/ Згідно з частиною 1\~статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 24.05.2018 року, разом з копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. У відповідності до норм частини 1, 2\~статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У даному випадку судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату, за закінченням терміну зберігання /а.с.28-29, 31-32/, тому суд вважає її доставленою. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України з ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не зявився, у прохальній частині позовної заяви зазначив, що у разі відсутності в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом /а.с.5/. На підставі ч.11 ст. 128 ЦПК України, суд здійснив виклик відповідача до суду на 23.07.2018 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 13.07.2018 року, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.04.2007 року за заявою [PERSON], ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] уклали кредитно-заставний договір № KRXRRX11430410 від 06.04.2007 року, який складається із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), тарифів. За умовами договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 1282,80 грн строком на 24 місяці з 06.04.2007 року по 05.04.2009 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 46,82 грн та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 213,80 грн в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту - щомісяця з 6 по 11 число у сумі 107,31 грн та сплати відсотків, винагороди, комісії у передбачені договором строки. При порушенні зобовязань з погашення кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,17% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт). Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) і Тарифами складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в Заяві. Згідно з пунктом 5.5 Умов надання кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років /а.с.8-12/. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до норм якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 536 ЦК України зазначає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд встановив, що згідно розрахунку, станом на 28.03.2018 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 42433,50 грн., яка складається з наступного: 1282,80 грн. тіло кредиту; 23558,04 грн. відсотки за користування кредитом, у тому числі 11705,55 грн заборгованість за відсотками за період з 28.03.2013 року по 28.03.2018 року; 1120,19 комісія; 16472,47 грн. пеня /а.с.6-7/. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відзиву відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. З огляду на те, що позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість за відсотками за період з 28.03.2013 року по 28.03.2018 року у розмірі 11705,55 грн, суд вважає за необхідне задовольнити позов у межах заявлених ним вимог. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 1762,00 грн., адже відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved