Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новомиколаївської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа: Новоукраїнська державна нотаріальна контора, про продовження строку на прийняття спадщини, визнання права власності у порядку спадкування, посилається на те, що 04.01.2000 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,98 га, розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Новоукраїнського району. У встановлений строк позивач не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки тривалий час хворів на туберкульоз легень, не мав паспорта громадянина України через його втрату, в період з 27.12.2010 року по 31.12.2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні, втратив зір з діагнозом «зріла катаракта обох глаз», тому не зміг своєчасно звернувся до нотаріуса щодо оформлення спадщини. Після звернення до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав позивачу було відмовлено через пропуск встановленого строку прийняття спадщини, тому позивач звернувся з даним позовом до суду просить продовжити йому строк для прийняття спадщини та визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки оригінал сертифікату на право власності на земельну частку (пай) в нього відсутній. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], представники Новомиколаївської сільської ради та представник третьої особи Новоукраїнської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічним засобом, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення у зв'язку із наступним. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 103549 від 04.01.2000 року [PERSON] померла 04 січня 2000 року в с.Комишувате Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження позивача, виданого повторно 12.06.1976 року Новомиколаївським ЗАГС на підставі актового запису про народження №17 від 17.04.1956 року, батьками позивача на російській мові записані: батько « Чирков Дмитрий Савельевич» та мати « Чиркова Мария Петровна» (а.с.9). Згідно довідки виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 780 від 01.08.2017 року [PERSON] проживав разом із матірю до дня її смерті 04.01.2000 року (а.с.12). Встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (пай) площею 4,98 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Вказана земельна ділянка належала померлій спадкодавеці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) КР №0105471, виданого на підставі рішення Новоукраїнської районної державної адміністрації 11.09.1997 року (а.с.14). За життя, а саме 17 червня 1999 року [PERSON] залишила заповіт, який посвідчений секретарем сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 11 від 17.06.1999 року (а.с.15). За таких обставин, суд вважає, що позивач [PERSON] є спадкоємцем по заповіту після смерті спадкодавця [PERSON] і має право на прийняття спадщини, проте позивач з поважних причин не встиг, так як тривалий час хворів на туберкульоз легень, не мав паспорта громадянина України через його втрату, в період з 27.12.2010 по 31.12.2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні, втратив зір з діагнозом «зріла катаракта обох глаз», що підтверджується довідками (а.с.11,16). Постановою від 29.05.2017 року приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON], що померла 04.01.2000 року, так як позивачем не було подано правовстановлюючий документ (а.с.17). Також судом встановлено, що позивач не може прийняти спадщину, так як правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку, площею 4,98 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області сертифікат на право власності на земельну частку (пай) відсутній (втрачено), про що було зроблено відповідне оголошення в районній газеті . Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельні .ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Статтею 126 ЗК кодексу України (в редакції з 01.01.2013 р.) встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно із ст.ст. 66-69 ЗУ Про нотаріат, пп. 4.15, 4.20 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна - державного акту на право власності. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 ЗК України. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 04.01.2000 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до чч. 1,2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК УРСР (1963 р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках : брати і сестри померлого. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст.549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Суд вважає доведеним факт наявності поважної причини пропуску позивачем строку звернення за оформленням спадщини, оскільки відповідними доказами підтверджено факт перебування його на лікуванні в момент закінчення 6-місячного строку, а тому цей строк підлягає продовженню.

Outcome: approved