Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.08.2010 р. [PERSON] отримав кредит у сумі 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 06.03.2010 р. та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. + 5% від суми позову. [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1.1.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконанні боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість у сумі 11192,08 грн., яка складається з наступного: 1860,32 грн. - заборгованість за кредитом; 5692,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2630,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 509,15 грн. - штраф (процентна складова). ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість у сумі 11192,08 грн. за кредитним договором № б/н від 05.08.2010 року. Представник позивача у судове засідання не прибув, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, направив до суду заперечення на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки банк пропустив строк звернення до суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 05.08.2010 р. отримав кредит у сумі 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку. Станом на 29.02.2016 року [PERSON] має заборгованість у сумі 11192,08 грн., яка складається з наступного: 1860,32 грн. - заборгованість за кредитом; 5692,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2630,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 509,15 грн. - штраф (процентна складова). Судом встановлено, що згідно із п. 1.1.7.32 Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 50 років. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду України №6-16цс15 від 11.03.2015 р. судом повинно бути встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів відповідача при вирішенні цього спору. Судом встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем. Також судом не здобуто доказів того, що саме ті Умови, які встановлюють збільшений строк позовної давності, розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також того, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника від 05 серпня 2010 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Отже, Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 05 серпня 2010 року. Суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності щодо вимоги банку про сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, оскільки із розрахунку заборгованості по кредиту слідує, що відповідачем останній платіж на погашення кредиту було зроблено 05.10.2010 р., а позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості лише 31.03.2016 р., тобто із спливом строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed