Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.07.2018 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 22.08.2002 року по 18.09.2013 року та з 30.09.2013 року по 26.08.2016 року, працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті, був звільнений за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я. Під час роботи в шахті він отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 22.01.2018 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил; робоча поза, фізичне навантаження, вимушені нахили; шум. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м'язів нижніх кінцівок та тулубу) - фактична величина 194,4 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м'язів рук та плечового поясу) - фактична величина 89,0 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг. Запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70% - фактична величина 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2мг/м3. Йому було встановлено наступний діагноз - хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкого зниження слуху (ІІ ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON]; хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, - захворювання професійні, встановлені вперше. 21.03.2018 року згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії йому первинно встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.04.2020 року, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. Крім того, йому протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. Таким чином, у зв'язку із шкідливими умовами праці він отримав професійне захворювання на підприємстві і тому відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду. Спричинена моральна шкода полягає в тому, що у зв'язку з професійним захворюванням він почуває себе погано, постійно змушений лікуватись, не має можливості, як раніше, вести звичайний спосіб життя, що у свою чергу призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У нього стали траплятися дуже сильні напади кашлю, виникають болі в грудній клітині, в попереку, що не дає можливості почувати себе повноцінною людиною. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що потягло за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання, Через хвороби він став більш дратівливим, знервованим. Тривалість лікування також позначилась на його загальному стані, він постійно пригнічений через те, що позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по дому. З огляду на ці обставини позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду з підстав, передбачених законодавством, оскільки він не забезпечив його безпечних і нешкідливих умов праці. Розмір заподіяної йому моральної шкоди позивач оцінює в 100000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник відповідача ПАТ ШУ «Покровське» не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 26000,00 грн. з умовного розрахунку 400 грн. за кожний відсоток втрати працездатності, сума моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. є значно завищеною і не відповідає вимогам розумності та справедливості. Просив врахувати, що внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого стану здоров'я у позивача під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійного захворювання, і з цих причин відповідачем своєчасно не було усунуто позивача від дії шкідливих факторів і виробничого середовища. З'ясувавши обставини у справі, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «ШУ «Покровське» з 22.08.2002 року по 18.09.2013 року та з 30.09.2013 року по 26.08.2016 року, працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті, був звільнений за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я (а.с. 7-9). Під час роботи в шахті позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 22.01.2018 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил; робоча поза, фізичне навантаження, вимушені нахили; шум. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м'язів нижніх кінцівок та тулубу) - фактична величина 194,4 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м'язів рук та плечового поясу) - фактична величина 89,0 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг. Запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70% - фактична величина 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2мг/м3 (а.с. 15-18). Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 40/1022 від 16 листопада 2017 року позивачу було поставлено наступний діагноз - хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкого зниження слуху (ІІ ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON]; хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с. 12). 21.03.2018 року згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії позивачу первинно встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.04.2020 року, потребу в медикаментозному та санаторно- курортному лікуванні. Крім того, йому протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК від 21.03.2018 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, третю групу інвалідності (а.с. 10-11). В зв'язку цим 30.07.2018 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Лікування за наслідками професійного захворювання позивач продовжує і зараз. Стан його здоров'я залишається досить тяжким, в зв'язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує реабілітаційного лікування. Внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після встановлення професійного захворювання та відсотка встати працездатності, а також в подальшому він зазнав і продовжує зазнавати сильного фізичного болю і страждань, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв'язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно позначаються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з'явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого захворювання та тяжкого стану його здоров'я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Наслідки професійного захворювання призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме те, що професійна працездатність в зв'язку з професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 65 %, він визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 35000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial