Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, щомісячно, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду та до її смерті. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. У випадку неявки відповідача, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція позивача полягала у тому, що вона є непрацюючим пенсіонером похилого віку. Її дохід складає лише пенсія, яка витрачається на сплату комунальних послуг, на придбання продуктів харчування та на ліки, які їй необхідні. Відповідач є її сином, може надавати їй допомогу, але ухиляється від свого обов`язку. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, щомісячно, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду та до її смерті. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Оцінка суду щодо фактів. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 1994 року відділом РАЦС м. Рубіжне Луганської області (а.с.5). [PERSON] проживає та зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до довідки, виданої Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, [PERSON] перебуває на обліку в зазначеному управлінні та отримує пенсію за віком у розмірі 2136 гривень 07 копійок (а.с.7). За даними медичної карти амбулаторного хворого, та іншої медичної документації, [PERSON] має захворювання органів слуху та очей. Для лікування цих захворювань їй необхідні придбавати ліки за рецептами, наданими лікарями (а.с. 18-24). І оскільки [PERSON] , у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів крім пенсії, потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно таку допомогу не надає, [PERSON] 26 червня 2020 року звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її утримання. Оцінка суду правовідносин учасників. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в межах яких між позивачем та відповідачем виник спір, в якому відповідач, як повнолітній син, відмовляється від утримання своєї непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги . Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів: Положеннями статті 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 та 3 статті 172 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отже, право батьків на утримання, якому кореспондує обов`язок їх повнолітніх дітей це забезпечувати, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. При цьому обов`язок дітей утримувати своїх батьків не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Позивачка є непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку. Що стосується наявності потреби у матеріальній допомозі, то тут суд виходить з наступного. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. А законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень. І, з наданої позивачкою довідки про розмір пенсії вбачається, що розмір її пенсії є вищим за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Проте прожитковий мінімум, з огляду на затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2016 року №780 "Набори продуктів харчування, набори непродовольчих товарів та набори послуг для основних соціальних і демографічних груп населення не передбачає будь-яких витрат", не включає в себе витрати на придбання ліків та медичних засобів і препаратів, які повинна здійснювати позивачка у зв`язку із наявними в неї хворобами, що підтверджуються документально і мають постійний характер (а.с.18-24). Тому суд погоджується із тим, що позивачка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги свого повнолітнього сина, який порушує її право на таке утримання. І оскільки позивачка просить суд захистити її порушене право на утримання повнолітнім сином способом, який передбачений законом, зокрема шляхом стягнення з нього аліментів на її утримання у розмірі однієї четвертої частини від усіх видів його заробітку, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду та до її смерті, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу положень пункту першого частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, також, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач на підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, розмір якого у справах даної категорії, виходячи з положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" складає 840 гривень 80 копійок. Але на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України, і у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача. Таким чином,

Outcome: approved