Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.М. звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 937,81 грн. та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.04.2014 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] , станом на 23.04.2019 року, має заборгованість перед банком в розмірі 11 937,81 грн., яка складається з наступного: 1 788,33 грн. заборгованість по тілу кредиту, 2 382,94 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 271,88 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1 450,00 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 544,66 грн. - штраф (процентна складова). В зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових викликів рекомендованими поштовими відправленнями за адресою місця реєстрації проживання, та шляхом публікації відповідного оголошення про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, тому розгляд справи судом здійснюється за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з повторною неявкою відповідача у судові засідання 11.09.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справ відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено з матеріалів справи, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.04.2014 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Розрахунок заборгованості за договором № б/н укладеним 25.04.2014 року, наданий банком свідчить про те, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 11 937,81 грн., яка складається з наступного: 1 788,33 грн. заборгованість по тілу кредиту, 2 382,94 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 271,88 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1 450,00 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 544,66 грн. - штраф (процентна складова). У добровільному порядку заявлену позивачем суму заборгованості відповідач не погасив. Згідно ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 1,2,3 ст.549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, умовами кредитного договору п.п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2 передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з п. 2.1.1.12.8.1 "Умов та правилами надання банківських послуг" сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно ч. 2 ст.551ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Однак, згідно ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, позивачем нараховано розмір заборгованості в частині відповідальності пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., яка становить 1450,0 грн., крім того нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, яка становить 5271,88 грн., що не є співрозмірною із сумою 1 788,33 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, а тому суд вважає такий розрахунок необгрунтованим та неправомірним і до відповідача слід застосувати один вид відповідальності, виходячи з найбільш сприятливого для позичальника, та стягнути з відповідача 1450,00 грн. - за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Так, відповідно до ст. 529ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язань передбачених договором, зокрема є сплата неустойки. Як зазначено у правовій позиції, яка була викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Сторонами у п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. Тобто сторонами у договорі штрафні санкції передбачені також за порушення позичальником строків платежів, що відповідно до вищезазначеної правової позиції Верховного Суду України та наведених вимог закону є неприпустимим, оскільки є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. З урахуванням викладеного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) та 544 грн. 66 коп. - штрафу (процентна складова), є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.04.2014 року, в розмірі 5 621,27 грн., яка складається з наступного: 1 788,33 грн. заборгованість по тілу кредиту, 2 382,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 450,00 - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. У задоволені решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю решти позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене та враховуючи присуджені до стягнення суми боргу за кредитним договором, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 904,60 грн., виходячи із задоволення заявленої в позові суми на 47,09% (тобто 1 921*47,09%= 904,60). На підставі ст.ст.11,525,526,610,611,629,1054 ЦК України,

Outcome: partial