Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про зміну позовних вимог та пояснень позивача в судовому засіданні, 03.12.2014 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» №300131/141689/3-14. Відповідно до п.1 договору, його предметом є розміщення грошових коштів в іноземній валюті в сумі 2597,57 доларів США на вкладному рахунку на строк з 03.12.2014 року по 03.03.2015 року в порядку та на умовах визначених договором. На виконання умов договору [PERSON] вніс вказану суму коштів на рахунок банку, згідно меморіального валютного ордеру № 17731 від 03.12.2014 року. Пунктом 6 договору передбачено, що після закінчення строку договору вклад повертається вкладнику в порядку та на умовах передбачених положеннями п.5.2. Основних умов, відповідно до яких у випадку закінчення строку розміщення вкладу та бажання вкладника не продовжувати подальше розміщення вкладу він зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку. 20.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій відмовився від продовження терміну дії договору та просив повернути внесені ним кошти. 03.03.2015 року по закінченню терміну дії договору йому було усно відмовлено в задоволенні вимоги про повернення коштів. 12.03.2015 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про повернення йому коштів за договором банківського вкладу, однак відповіді так і не отримав. На даний час банк не повернув [PERSON] кошти в сумі 2597,57 доларів США, чим порушив умови договору та його права. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти в розмірі 2597,57 доларів США відповідно до договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» №300131/141689/3-14 від 03.12.2014 року. Також позивач не заперечував про заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» № 300131/141689/3-14 строком на 3 місяці в іноземній валюті, згідно умов якого позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 2597,57 доларів США на строк з 03.12.2014 року по 03.03.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 11,60 % річних. Факт внесення позивачем коштів в сумі 2597,57 доларів США на вкладний рахунок підтверджується меморіальним ордером № 17731 від 03.12.2014 року та випискою по особовому рахунку від 03.12.2014 року. Згідно п.6 вищевказаного договору, після закінчення строку, на який розміщено строковий вклад, останній повертається вкладникові в порядку, в строки та на умовах, передбачених положенням п. 5.2 Основних умов. Згідно п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі - заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу. 20 лютого 2015 року та 12 березня 2015 року позивач звертався до відповідача із заявами про повернення банківського вкладу в сумі 2597,57 доларів США, згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» № 300131/141689/3-14 від 03.12.2014 року, однак вказані кошти йому не повернули. Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 03.12.2014 року по 03.03.2015 року, станом на 03.03.2015 року залишок коштів позивача на депозитному рахунку, згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» № 300131/141689/3-14 від 03.12.2014 року, становить - 2597,57 доларів США. Станом на день розгляду справи відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та не повернув позивачу вищевказану суму коштів. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» не виконало свої зобов'язання за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» № 300131/141689/3-14 від 03.12.2014 року та не повернуло [PERSON] суму вкладу в розмірі 2597,57 доларів США, тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.79, ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Як вбачається з роз'яснень викладених в п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір". У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, розмір якого визначається відповідно до офіційного курсу долара США, встановленого Національним банком України на день подання позову. Так, Національним банком України на 07.04.2015 року встановлено офіційний курс долара до гривні: 1 долар США = 23,447515 грн. Ціна позову становить 60906,56 грн. (2597,57 доларів США х 23,447515 грн.). Отже, згідно вимог пп.1.п.1. ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору, що підлягає стягнення з відповідача, становить 609 гривень 07 копійок (60906,56 грн. х1%). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved