Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Знам'янський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері звернувся до суду в інтересах ДП "Одеська залізниця" з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача завданих державі збитків в сумі 26391,75 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. Постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.10.2011 року у кримінальній справі № 1-169/11 встановлено, що [PERSON] вчинено умисні злочини, якими завдано збитків ДП "Одеська залізниця" у розмірі 26391,75 грн. та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 191, ч.1,3 ст. 358 КК України на підставі пункту "в" ст.1 та Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 року і провадження у справі закрито. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. В ході досудового слідства та під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] працюючи машиністом тепловозу в локомотивному депо Знам'янка Одеської залізниці, з корисливих спонукань, з метою створення надлишків дизельного палива, яке було йому ввірено, маючи при цьому єдиний злочинний умисел на привласнення майна, до 12 маршрутів машиніста вніс завідомо неправдиві відомості щодо перевезених вагонів, внаслідок чого умисно створив надлишки дизельного палива на загальну суму 26391,75 грн., що підтверджується довідкою від 04.08.2010 позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Одеської залізниці в частині діяльності структурного підрозділу Знам'янського локомотивного депо. Позивач вважає, що постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.10.2011 встановлена сума матеріальних збитків, завданих ДП "Одеська залізниця" злочином, в сумі 26391,75 грн., яку [PERSON] відмовляється сплачувати в добровільному порядку. Представник позивача в судовому сіданні підтримав свої позовні вимоги та просить суд їх задовольнити та стягнути з [PERSON] збитків, завданих державі в сумі 26391,75 гривень. Прокурор в судовому засіданні підтримала позов просила суд його задовольнити на підставі того, що є Постанова про застосування Акту амністії відносно відповідача , що не являється реабілітуючим фактором , а також мається довідка КРУ яка ніким не оскаржена та не оспорена і в якій встановлено факт надмірного списання дизельного палива відповідачем. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та суду пояснили, що в матеріалах справи з пояснень свідків не можливо встановити чи дійсно відповідач здійснив крадіжку дизельного палива шляхом його списання , довідка КРУ складена лише на підставі даних наданих товарною касою ст.Сахарна та інформацією Кар'єроуправління , даних швидкостемірних стрічок , а також маршрутів машиністів при складанні довідки КРУ ніхто не перевіряв. Свідок [PERSON] яка являється інспектором КРУ і здійснювала перевірку Одеської залізниці в судовому засіданні пояснила, що вона встановила надмірне списання палива на підставі наданих документів від ст. Сахарна та Кар'єроуправління , а також пояснень [PERSON] і [PERSON] які здійснюють контроль за машиністами . Свідки [PERSON], [PERSON] допитані в судовому засіданні суду пояснили, що вони дісно роз'яснювали спеціалісту КРУ про механізм списання дизельного палива , крім того доповнили суду , що вони контролюють машиністів та перевіряють правильність списання палива. Свідок [PERSON] який був на час перевірки КРУ начальником ст. Сахарна в судовому засіданні пояснив, що кількість вагонів які подають та забирають по станції контролює черговий по станції про що складається відповідна довідка встановленої форми , а також інформацію про вагони надає товарна каса. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] визнаний винний в тому, що працюючи машиністом тепловозу в локомотивному депо Знам'янка Одеської залізниці, з корисливих спонукань, з метою створення надлишків дизельного палива, яке було йому ввірено, маючи при цьому єдиний злочинний умисел на привласнення майна, у період з 05 липня 2008 року по 09 грудня 2008 року під час здійснення маневрової роботи на ст. Сахарна Одеської залізниці до 12 маршрутів машиніста вніс завідомо неправдиві відомості щодо перевезених вагонів, внаслідок чого умисно створив надлишки дизельного палива на загальну суму 26391,75 грн., що підтверджується довідкою від 04.08.2010 позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Одеської залізниці в частині діяльності структурного підрозділу Знам'янського локомотивного депо. Відповідно до постанови Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.10.2011, кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 191 , ч.1,3 ст. 358 КК України закрито на підставі пункту "в" ст.1 Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 року. Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили. Амністія є повне або часткове звільнення від кримінальної відповідальності і покарання певної категорії осіб, винних у вчиненні злочинів. Згідно ст.14 зазначеного Закону амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, покладеного на винну особу вироком чи рішенням суду. Таким чином, виходячи із змісту вказаних статей застосування амністії передбачає наявність вини особи в інкримінованому їй злочині і не є реабілітуючою підставою при її звільненні від кримінальної відповідальності. Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 КПК України закриття кримінальної справи внаслідок амністії не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі провадження у справі продовжується в звичайному порядку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не заперечував проти закриття кримінальної справи та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України "Про амністію" і підсудний не наполягав на продовженні провадження в справі. В апеляційному та касаційному порядку постанова суду відповідачем не оскаржувалась. Відповідно до постанови, кримінальну справу по обвинуваченню відповідача закрито в зв'язку з актом амністії, за наявності згоди підсудного, тобто з нереабілітуючих підстав. Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Згідно п.3 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. При визначенні розміру матеріальної шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, суд враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду заподіяно. Суд може зменшити покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови "Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" № 14 від 29.12.1992 року із змінами, роз'яснив, що судам слід мати на увазі, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п.3 ст. 134 КЗпП), повинні додаватись докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства. Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом (зокрема, пункти 3,4,8 ст. 6 КПК). Згідно Інструкції для заповнення маршруту машиніста при інтегрованій обробці на ЕОМ, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 17 квітня 2003 року №106-ц, маршрут машиніста є основним документом для розрахунку і обліку експлуатаційної роботи локомотивів, витрат паливно-мастильних матеріалів та електроенергії, робочого часу і заробітної плати локомотивних бригад. Відповідальність за правильність заповнення маршруту покладається на машиніста, який забезпечує достовірність даних, які заносяться у маршрут машиніста та інші облікові документи. Розділом 7 зазначеної Інструкції «Відомість про хід, вагу, склад поїзда та виділену маневрову роботу на станціях при змішаній роботі» передбачено, що час прослідування, проведення маневрової роботи, прибуття на кінцеву станцію, зміни в складі поїзда, ситуації, які виникають з поїздом на перегонах під час руху машиніст зобов'язаний відзначати у маршруті машиніста і ці дані не повинні мати розбіжності з даними журналів обліку руху чергового по станції. Відповідно до довідки виїзної ревізії від 4 серпня 2010 року, проведеної Знам'янським об'єднаним контрольно-ревізійним відділом, шляхом співставлення відомостей, відображених в маршрутах машиністів тепловозів, які виконували маневрові роботи по станції Сахарна, з фактичними даними про виконання робіт, зазначеними у журналах обліку руху поїздів чергового по станції, та в результаті зустрічної звірки з питань взаєморозрахунків із локомотивним депо у Знам'янському кар'єроуправлінні ДП «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України», за період з липня 2008 по грудень 2008 року встановлено завищення в маршрутах машиністів поданих вагонів у загальній кількості 5 127 та забраних (завантажених) вагонів у кількості 6 835, що призвело до понаднормового списання дизельного палива. Вищезазначеною довідкою, а також реєстром про надання послуг по поданню та забиранню вагонів локомотивами Знам'янського кар'єроуправління, довідкою зустрічної звірки з питань взаєморозрахунків, довідкою про кількість поданих та завантажених вагонів, реєстром маршрутів машиністів, даними щодо співставлення кількості поданих та забраних вагонів зі встановленням розбіжностей, даними щодо кількості безпідставного списання дизельного палива в розрізі машиністів при виконанні маневрових робіт, даними щодо понаднормового списання дизельного палива машиністами, розрахунком зайвого списання дизельного палива на маневрові роботи, актом контрольної перевірки роботи та витрат дизельного палива, нормами витрат дизельного палива, довідкою про ціну дизельного палива помісячно, підтверджується понаднормове списання машиністом [PERSON] дизельного палива на суму 26391 грн. 75 коп. внаслідок завищення ним в маршрутах машиніста кількості поданих та забраних (завантажених) вагонів. Доводи відповідача та його представника щодо незгоди з висновками ревізії, проведеної Знам'янським об'єднаним контрольно-ревізійним відділом, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на доказах, не містять конкретних посилань такої незгоди, не зазначають обставин неправильності висновків ревізії або чим спростовується їх правильність. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 121 Конституції України однією із функцій прокуратури є представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Випадки представництва прокуратурою інтересів держави в судах визначені ст. 36-1 ЗУ "Про прокуратуру" , якою передбачено, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Представництво інтересів держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто Знам'янська прокуратура з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, яка виступає в інтересах держави, мала право на звернення до суду. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні судом не знайдено доказів того, що шкода заподіяна не з вини відповідача. З огляду наведеного, вимоги Знам'янської прокуратури з нагляду за додержанням законів про стягнення з відповідача заподіяної злочином шкоди на користь ДП "Одеська залізниця"обґрунтовані та підлягають задоволенню. При звернені до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судових витрат, а тому, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 263,91 грн. підлягають стягненню на користь держави з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved