Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.11.2011 року, [PERSON], отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісія за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 31.03.2016 року, має заборгованість в сумі 21 434,01 гривень, що складається з наступного: 1998,55 гривень - заборгованість за кредитом; 14 838,60 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 996,86 гривень - штраф (процентна складова). На підставі наведеного просили стягнути з відповідачки, в їхню користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.11.2011 року в сумі 21 434, 01 гривень та судові витрати понесені банком при подачі даної позовної заяви до суду. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився, представник за довіреністю [PERSON] надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника ПАТ "ПриватБанк". Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи, у випадку неявки відповідачки. Відповідачка, [PERSON], повторно, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, та застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення з неї пені та неустойки. В силу ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.11.2011 року, [PERSON], отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісія за користування кредитом та інших витрат. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 31.03.2016 року має заборгованість в сумі 21 434,01 гривень, що складається з наступного: 1998,55 гривень - заборгованість за кредитом; 14 838,60 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 996,86 гривень - штраф (процентна складова). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачкою умов договору, а відповідачкою жодних доказів на протилежне не представлено, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідачки 1998, 55 грн. - заборгованості за кредитом та 14 838,60 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом, підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення 3100 гривень заборгованості по пені та комісії, 500 гривень - штрафу (фіксована частина) та 996,86 гривень - штрафу (процентна складова), суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Строк (термін) виконання зобовязання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати. В такому випадку зобовязання підлягає виконанню з настанням цієї події або протягом певного періоду. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка зобовязувалася, щомісячно, погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання. З розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 10.05.2016 року, вбачається, що відповідачка востаннє вносила суму заборгованості за кредитом по всіх платежах 16 вересня 2013 року, більше жодних коштів не вносила. Таким чином, у вересні 2013 року, відповідачка перестала виконувати свої зобовязання, отже [PERSON], повинен був дізнатися про порушення свого права, і з цього моменту починається перебіг строку позовної давності для предявлення позовних вимог до суду а тому числі й щодо сплати пені, неустойки та штрафу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Суду не надано жодних доказів про те, що між сторонами було укладено письмовий договір про збільшення строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені та неустойки, та позивачем не надано жодних доказів на підтвердження протилежного. Така ж правова позиція застосування строків позовної давності у кредитних правовідносинах викладена й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15. Згідно статті 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З наведених підстав, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки 3100 гривень заборгованості по пені та комісії, 500 гривень - штрафу (фіксована частина) та 996,86 гривень - штрафу (процентна складова). слід відмовити, в зв`язку з пропуском строку позовної давності. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати в сумі 1378 гривень судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial