Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя, в якому після уточнення позовних вимог просила визнати об'єктами спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки КІА SPORTAGE, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та транспортний засіб М КІNROAD ХТ150Т-18, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. і стягнути з [PERSON] на її користь 189864 грн. як вартість 1/2 частки автомобіля КІА SPORTAGE та 5975.50 грн. як вартість 1/2 частки транспортного засобу М КІNROAD. В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.07.2013 року було розірвано шлюб, укладений між нею та відповідачем. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя 20.04.2012 року ними було придбано автомобіль марки КІА SPORTAGE, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 17.08.2011 року ними було придбано транспортний засіб М КІNROAD ХТ150Т-18, двигун № [NUMBER], шасі № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Відповідач без її згоди продав транспортні засоби, які належали їм на праві спільної сумісної власності, а грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на спірне майно не віддав. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 26 лютого 2015 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON], за яким 03.10.2014 року зареєстрований спірний автомобіль марки КІА SPORTAGE, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.91-92). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2015 року позов було задоволено частково. Визнано майно, набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, а саме: автомобіль КІА SPORTAGE, 2011 року випуску, шасі (кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки КІА SPORTAGE, 2011 року виготовлення, двигун № [NUMBER], шасі (кузова, рами) № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] було придбано в період шлюбу за час спільного проживання сторін, тому він є спільною сумісною власністю подружжя, а транспортний засіб КІNROAD ХТ150Т-18, шасі № [NUMBER], двигун № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] був придбаний відповідачем [PERSON] 08.07.2008 року до укладення шлюбу з позивачем, тому він є особистою приватною власністю відповідача. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції послався на положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд зазначив, що за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Оскільки вказані вимоги не були виконані та не було попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині стягнення на користь [PERSON] вартості 1/2 частини автомобіля КІА SPORTAGE. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки КІА SPORTAGE, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на її користь 189864 грн. вартості 1/2 частки цього автомобіля. Апелянт зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. На думку апелянта, суд першої інстанції вірно встановив, що автомобіль КІА SPORTAGE є спільною сумісною власністю подружжя, але не врахував, що цей автомобіль був відчужений відповідачем без її згоди. Також апелянт зазначає, що судом не враховано п. 30 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", яким передбачено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача -[PERSON], представника відповідача - [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.12.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2013 року шлюб був розірваний. Вказане рішення суду набрало законної сили 06.08.2013 року (а.с.4). Судом встановлено, що транспортний засіб КІNROAD ХТ150Т-18, шасі № [NUMBER], двигун № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], був придбаний відповідачем [PERSON] 08.07.2008 року - до укладення шлюбу з позивачем. Зазначені обставини підтверджуються повідомленням Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ніжин, Ніжинського та Носівського районів (на правах м. Ніжина) підпорядкованого УДАІ УМВС України в Чернігівській області від 02.12.2014 року № 8/7-1831 та довідкою-рахунком серії ДДР 413049 від 08.07.2008р.; моторолер значиться зареєстрованим за [PERSON] по теперішній час (а.с.62-63). Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що транспортний засіб КІNROAD ХТ150Т-18, шасі № [NUMBER], двигун № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], є особистою приватною власністю відповідача [PERSON], і що в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання вказаного транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя та його поділу шляхом стягнення грошової компенсації половини його вартості належить відмовити. Рішення суду першої інстанції в зазначеній частині апелянтом не оскаржується. По справі також встановлено, що в період перебування в шлюбі подружжям був придбаний автомобіль марки КІА SPORTAGE, номер шасі [NUMBER], 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований за відповідачем [PERSON] (а.с.6). Вказані обставини підтверджуються довідкою-рахунком серії ДПІ № 113710 від 06.12.2011 року, з якої вбачається, що [PERSON] був проданий автомобіль марки КІА SPORTAGE, кузов № [NUMBER] за 192 100 грн. (а.с.64), та повідомленням Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ніжин, Ніжинського та Носівського районів (на правах м. Ніжина) підпорядкованого УДАІ УМВС України в Чернігівській області від 02.12.2014 року № 8/7-1831, з якого вбачається, що 29.12.2011 року автомобіль марки КІА SPORTAGE, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], на підставі довідки-рахунку серії ДПІ 113710 від 06.12.2011 року був зареєстрований за громадянином [PERSON] (а.с.62). Згідно з вказаним вище повідомленням Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, 01.10.2014 року зареєстрований за [PERSON] автомобіль марки КІА SPORTAGE, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], був знятий з обліку для реалізації, а 03.10.2014 року цей автомобіль на підставі довідки-рахунку серії ВІА 599260 від 02.10.2014 року був зареєстрований за громадянином [PERSON] (а.с.62). Згідно з довідкою - рахунком серії ВІА № 599290 від 02 жовтня 2014 року ТОВ „Автосіверброк", [PERSON] продано і видано автомобіль марки КІА SPORTAGE, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], вартістю сто сорок п`ять тисяч гривень 00 коп. (а.с.65). Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині присудження грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, суд першої інстанції послався на положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд, зокрема, зазначив, що за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Оскільки вказані вимоги не були виконані та не було попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині стягнення на користь [PERSON] вартості 1/2 частини автомобіля КІА SPORTAGE. З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що автомобіль КІА SPORTAGE, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] був придбаний в період шлюбу за час спільного проживання сторін, і він є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] Вказаний автомобіль був реалізований відповідачем [PERSON] 02 жовтня 2014 року, тобто вже після припинення сімейних відносин між ним та [PERSON], і виручені з продажу кошти не могли бути спрямовані на ведення спільного господарства чи інші потреби сім'ї. Використання коштів від продажу автомобіля в інтересах сім'ї не знаходить підтвердження в матеріалах справи. Положення ст. 365 ЦК України, на які послався суд першої інстанції, регулюють припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, а в даній справі право власності сторін на спірне майно вже було припинене внаслідок його продажу [PERSON] третій особі [PERSON] у жовтні 2014 року. Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано норму матеріального закону, а саме ст. 365 ЦК України. Колегія суддів вважає встановленим факт самовільного використання відповідачем [PERSON] спільного майна подружжя проти інтересів сім'ї, а отже, з урахуванням наявності згоди [PERSON] на отримання грошової компенсації від вартості автомобіля, з відповідача має бути стягнута половина вартості автомобіля КІА SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до абзацу другого пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оцінка спірного автомобіля в матеріалах справи була визначена: 1) суб'єктом оціночної діяльності - ПП «Агентство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» за замовленням позивача [PERSON], згідно з висновком якого ринкова вартість автомобіля станом на 11.11.2014 року складала 379 728 грн. (а.с.39-40); 2) висновком судової автотоварознавчої експертизи № С-15 від 21.01.2015 року, проведеної відповідно до ухвали суду експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, згідно з яким ринкова вартість ідентичного автомобіля марки КІА SPORTAGE, 2011 року випуску, станом на 11 листопада 2014 року становить 383 880 грн., а станом на 21.01.2015 року становить 342 650,70 грн. (а.с.79-81). Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Зважаючи на наведене, вартість спірного автомобіля належить визначити згідно дійсної його вартості на час розгляду справи, визначеної за результатами проведеної в установленому законом порядку експертизи, а саме 342 650,70 грн. Тому розмір грошової компенсації 1/2 частки вартості автомобіля складе 342 650,70 грн. : 2 = 171 325,35 грн. Крім того, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення зазначив про визнання спірного автомобіля КІА SPORTAGE, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], в той час як автомобіль був проданий та з 03.10.2014 року зареєстрований за третьою особою [PERSON], при цьому договір купівлі-продажу автомобіля в установленому законом порядку не визнаний недійсним. За таких обставин визнання в резолютивній частині рішення суду права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на цей самий автомобіль, який належить на праві власності третій особі [PERSON], не можна визнати законним та обґрунтованим. Виходячи з викладеного, внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля та про визнання спірного автомобіля КІА SPORTAGE, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], і таке рішення відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1713, 25 грн. в рахунок відшкодування сплаченого при подачі позовної заяви судового збору та 856,62 грн. в рахунок відшкодування сплаченого при подачі апеляційної скарги судового збору, а всього 2569 (дві тисячі п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 87 коп. Крім того, згідно приписів п.1 ч.1 статті 7 Закону України „Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Частиною 2 статті 7 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що у випадках, установлених п.1 ч.1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Виходячи з розміру оспорюваної суми (189864 грн.), при подачі апеляційної скарги [PERSON] повинна була сплатити 949 грн. 32 коп. судового збору, а фактично сплачено 980 грн. (а.с.114). Враховуючи вищенаведене, необхідно повернути [PERSON] 30 грн. 68 коп. судового збору, надлишково сплаченого при подачі апеляційної скарги на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2015 року.

Outcome: partial