Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У жовтні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс. Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП), в порядку суброгації в сумі 5100 грн. На обґрунтування вимог зазначало наступне. 18 грудня 2017 року на вул. Херсонське шосе, 58, м. Миколаєва, відбулася ДТП за участю автомобіля марки "OPEL", р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Мersedes-Benz», р.н. [NUMBER] , винним в скоєнні якого був визнаний [PERSON] . На час ДТП автомобіль «Мersedes-Benz» був застрахований в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра-Україна», а розмір страхового відшкодування за завданий збиток склав 33600 грн., Цивільна відповідальність водія автомобіля "OPEL", р.н. [NUMBER] , була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»), тому 14 вересня 2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило ПрАТ «Саламандра-Україна» страхове відшкодування в розмірі 28500 грн. Розмір невідшкодованого збитку склав 5100 грн. Позивач, який є правонаступником ПрАТ "СК "Саламандра-Україна"), посилаючись на ст. 993 ЦК України, Закон України "Про страхування", просило стягнути невідшкодований збиток в розмірі 5100 грн та судові витрати. В судовому засіданні відповідач заперечував проти позову, оскільки страхова компанія, в якій була застрахована його цивільна відповідальність як водія була повністю відшкодована. В подальші засідання він не з`явився, про їх час та місце повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 грудня 2017 року, в м. Миколаєві на вул. Херсонське шосе, відбулася ДТП за участю автомобіля марки "Opel Vectra", р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля "Volkswagen Transporter", р.н. [NUMBER] , а також автомобіля "Mercedes-Benz", р.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2018 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні ДТП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Для з`ясування, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової шкоди необхідно встановити: наявність майнової шкоди, протиправного діяння її заподіювача, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Стаття 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 р. №1961-IV (далі Закон №1961-VI) передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 21 Закону № 1961-VI забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. За положеннями статті 22 Закону № 1961-VI у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з п.9 ч.1 ст. 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Згідно зі статтями 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (див. пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Водночас регресом (з лат. "regressus" - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (див. пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17). Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Mercedes-Benz", р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ "СК "Саламандра-Україна", відповідно до договору комплексного страхування "Автоцивілка+" №04-2.0024581 від 01 листопада 2017 року. 22 березня 2018 року ПрАТ "СК "Саламандра-Україна", на виконання договору страхування, сплатило власнику автомобіля "Mercedes-Benz" оцінений розмір страхового відшкодування в сумі 33600 грн. В свою чергу, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Opel Vectra", р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ "СК "ВУСО", відповідно до договору обов`язкового страхування АК/7898855, яке 14 вересня 2018 року сплатило 28500 страхового відшкодування ПрАТ "СК "Саламандра-Україна". Розмір невідшкодованого збитку складає 5100 грн. При цьому за договорами від 01 січня 2020 року ці боргові зобов`язання були відступлені до ПрАТ "СК "ВАН КЛІК", а потім до ТОВ "МАРКС КАПІТАЛ". Таким чином, з врахуванням того, що права на відшкодування збитку [PERSON] в непокритому розмірі перейшли до ТОВ "МАРКС.КАПІТАЛ", тому ним правомірно пред`явлені вимоги до відповідача про стягнення 5100 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При задовоелнні вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який був сплачений ним при поданні позову в сумі 2102 грн. З врахуванням задоволення За викладеного,

Outcome: approved