Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Позов мотивує тим, що судовим наказом Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2018 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач зазначає, що [INFO] у нього народилась третя дитина у іншому шлюбі, яку також необхідно утримувати. Ці обставини вважає достатніми для зменшення розміру аліментів до по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в суді позов визнала частково, не заперечувала проти врахування наявності у позивача ще однієї дитини, заперечувала проти зміни способу стягнення аліментів, вказуючи на те, що позивач має постійне місце роботи, стабільний заробіток. Представник третьої особи - Кривоозерський РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса), будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового засідання, в суд не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову не скористався. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що судовим наказом Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2018 року у цивільній справі №479/81/18 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 02 лютого 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Нормативними положеннями п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до нормативних положень ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився його майновий стан, оскільки він має зобов`язання по утриманню дитини, народженої у другому шлюбі - [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів докази про наявність у платника аліментів іншої дитини, враховуючи те, що як встановлено в суді із довідок Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №Г-521/0-687/6-21 від 20 липня 2021 року та виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області №08-25/905 від 15 липня 2021 року позивач офіційно працевлаштований, має постійне місце роботи, стабільний дохід, його матеріальний стан з квітня 2021 року покращився. При цьому суд враховує, положення законодавчих актів щодо усталеної практики щодо визначення розміру аліментів, зокрема те що на утримання трьох і більше дітей з платника аліментів стягуються аліменти у розмірі половини його заробітку (доходу), але не ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини. За цих обставин суд вважає справедливим, виходячи із того, що станом на час розгляду справи в суді позивач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, визначити розмір аліментів наступним чином: 1/2 (половина заробітку платника аліментів) / 3 (дітей) = 1/6 (частка на кожну дитину). Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст.192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зміни способу стягнення аліментів, і розмір аліментів по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: partial