Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить поділити майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею - [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. "А-1", загальною площею 60,70 кв.м., житловою площею 38,50 кв.м. з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Толстого, № 25. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.04.1989 року. Від даного шлюбу вони мають повнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між ними не склалися, тому рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.10.2013 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі подружжям [PERSON], за сумісні кошти, було придбане нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 60,70 кв.м., житловою площею 38,50 кв.м. з усіма прилеглими господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Толстого, 25. Зазначений житловий будинок належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 02.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 4299. Домовленість про добровільний розподіл майна між сторонами не досягнута, через що позивач змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Представник позивача - [PERSON] вимоги, викладені у позові, підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Відповідач також в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив слухати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 1989 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.11). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.17). Від даного шлюбу мають повнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.12-13). В період шлюбу сторони придбали за договором купівлі продажу від 02.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 4299, житловий будинок, загальною площею 60,70 кв.м., житловою площею 38,50 кв.м. з усіма прилеглими господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Толстого, 25. Зазначений житловий будинок належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], р. №4299, зареєстрованого 11.12.2009 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації", номер запису: 8372 в книзі: 38, реєстраційний номер: 19704269 (а.с.26-29). Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України). Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.

Outcome: approved