Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь 59472,13 грн. заборгованості по нарахованій але не виплаченій заробітній платі за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року. Посилається на те, що з 02.08.1983 року відповідно до наказу № 154к її було прийнято на роботу інженером до відділу збагачення інституту "Південдіпрошахт", переведено до відділу економічних обґрунтувань, де працює на посаді головного фахівця і до сьогодні. Відповідно до наказу Міністра вугільної промисловості України № 534 від 20.12.2010 р. інститут "Південдіпршахт" перетворено в ДП «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт». Посилається на те, що починаючи з листопада 2016 року по лютий 2018 року відповідач не сплатив їй заробітну плату, яка їй нараховувалась, що підтверджується відповідними розрахунковими листвами. Загальний борг відповідача по невиплаченій заробітній платі складає 59472,13 грн., який не погашено. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2018 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.09.2018 року справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, відповідно до отриманої судом заяви позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідно до відповіді на відзив відповідача посилається на те, що доказом існування заборгованості відповідача є розрахункові листки, які наявні в матеріалах справи. Оригінали документів, на підставі яких щомісяця нараховувалась заробітна плата знаходяться в бухгалтерії, але відповідач відмовляється їх надавати. Крім того, відповідно до доданих до позовної заяви Індивідуальних відомостей про застраховану особу, що видані ПФУ, суми нарахованої заробітної плати співпадають з розрахунковими листками. Відсутність на підприємстві грошових коштів, джерел фінансування не є підставою для відмови в задоволенні позову. Перевірка дій колишніх посадових осіб підприємства також не може слугувати мотивом відмови в задоволенні позовних вимог. Нарахована і не виплачена заробітна плата підтверджена розрахунковими листами, а також індивідуальною відомістю про застраховану особу, що видана ПФУ. Фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти позивачу. Відповідачем не було спростовано наявність вказаної заборгованості, не надано жодних документів та доказів, що підтверджують заперечення проти позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання за підписом в.о. директора Севастьянова Ю.О., відповідно до якого просить відкласти розгляд справи на більш пізній термін для можливості надання у суд, в тому числі, дійсної довідки про заборгованість або відсутність заборгованості підприємства перед [PERSON] Зазначені відповідачем причини неявки в судове засідання суд не вважає поважними, з огляду на те, що справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, відповідач належним чином повідомлений про її розгляд, надав відзив на позовну заяву, а тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній доказами. Відповідно до отриманого судом відзиву, за підписом в.о. директора ДП "Південдіпроршахт" Севастьянова Ю.О., в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі. Посилаючись на те, що позовна заява не містить жодних підтверджуючих документів, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано письмових доказів, що подаються в оригіналі або належним чином засвідчених копій. До позовної заяви не додано доказів фактичних обставин справи щодо нарахування заробітної плати: первинних довідок та розрахункових відомостей з нарахування заробітної плати, що мають відповідати вимогам чинного законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні; первинних документів про фактично відпрацьований час та обсяги виконаних робіт відповідно до законодавства України про працю; первинних документів щодо наявності коштів на підприємстві та джерел фінансування станом на заявлений період, виданих з дотриманням вимог законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та на підставі затвердженої фінансової звітності підприємства. Крім того, зазначає про те, що ДП "Південдіпроршахт" засновано на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. При цьому підприємство у своїй господарській діяльності не має державного фінансування або фінансування за рахунок бюджетів місцевого рівня. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що 02.08.1983 року на підставі наказу №154к від 02.08.1983 р. прийнята на роботу в Інститут "Південдіпрошахт", який в подальшому було реорганізовано в ДП "Південдіпрошахт". Приписами ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. З наданих позивачем розрахункових листів "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "Південдіпрошахт" вбачається, що борг за підприємством становить 59472,13 грн. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед працівником суду надано не було, належних доказів, на підтвердження того, що розрахункові листи є недостовірними суду не надано. В матеріалах справи наявне підтвердження звернення позивача з заявою до відповідача про надання довідки про розмір заборгованості з виплати заробітної плати, відповідь на яку не отримано. Таким чином, суд вважає встановленим, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати в загальному розмірі 59472,13 грн. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості із заробітної плати, які зазначені позивачем у позовній заяві є обґрунтованими. Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Посилання в.о. директора ДП "Південдіпроршахт" Севастьянова Ю.О. на відсутність бюджетного фінансування не можуть бути підставою для не виплати працівнику заробітної плати. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував його заперечення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved