Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач - голова Недригайлівської РДА Панченко С.М ., як представник органу опіки та піклування, звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстровану та проживаючу за адресою [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивача Іщенко Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та просила суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Представник відповідача - адвокат Валюх Ю.В. заперечував проти позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , так як це буде недоцільно і не в інтересах дитини. Мати відвідує та спілкується з донькою, по змозі забирає додому. Навела порядок в будинку, придбала продукти харчування. На даний час до кримінальної відповідальності не притягнута, а попередні судимості погашені. Проти стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини не заперечував. Представник третьої особи КЗСОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» Миколаєнко В.Г., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначивла, що [PERSON] перебуває у їхньому закладі з 20 березня 2018 р. по теперішній час та знаходиться на неповному державному забезпеченні. Представник третьої особи Тернівської селищної ради, Руденко В.В. , підтримала позовні вимоги представника позивача та зазначила, що питання відносно невиконання відповідачем, [PERSON] , своїх батьківських обов`язків, розглядалося на виконкомі Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області і прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її малолітньої дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у відповідності до ч.6 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, про що свідчить, наявне в матеріалах справи поштове відправлення (а.с. 65). Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши доводи представника позивача, представника відповідача, пояснення представників третіх осіб, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася в селищі Терни, Недригайлівського району Сумської області, її батьками в графі "Батьки" зазначені: Батько - [PERSON] , громадянство - відсутнє, Мати - [PERSON], громадянство - України (а.с.7). Як вбачається із довідки про склад сім`ї виданої виконкомом Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 04.09.2018 р. про те, що гр. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та разом з нею зареєстрована її донька: [PERSON] , 2011 року народження (а.с.8). У гр. [PERSON] , [INFO] , на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, відсутнє власне житло. В будинку де вона проживала разом з донькою [PERSON] до 20 березня 2018 р. постійно був безлад та бруд. Температурний режим для нормального перебування дитини в будинку не підтримувався в опалювальний сезон. Найнеобхідні продукти харчування та побутові речі для дитини в будинку були майже відсутні. Гр. [PERSON] неодноразово попереджали про вилучення дитини із родини. У березні 2018 р. під час обстеження житлово - побутових умов проживання та виховання малолітньої дитини [PERSON] , гр. [PERSON] , знову виявили антисанітарний стан будинку, порушення температурного режиму, відсутність дров, найнеобхіднішніх речей повсякденного вжитку та продуктів харчування для дитини, а мати дитини перебувала в стані алкогольного сп`яніння. 20 березня 2018 р. рішенням виконавчого комітету Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області №13, у зв`язку зі реальною загрозою життю і здоров`ю малолітньої дитини та невиконанням матір`ю батьківських обов`язків, [PERSON] , була вилучена із сім`ї. Так як [PERSON] потребувала соціально - психологічної реабілітації її було тимчасово влаштовано до КЗСОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» де вона і на даний час перебуває. Як вбачається із актів обстеження матеріально - побутових умов проживання від 05.06.18, 06.07.18, 30.08.18 гр. [PERSON] належних висновків для себе не зробила, так в будинку та прилеглій території порядку не навела, продуктів харчування та побутових речей не придбала, посуд не митий, огород не оброблявся, підсобного господарства нічого не тримала, дрова на зиму не заготовлялися. Із довідки виданої Сумським обласним наркологічним диспансером від 05.04.2018 р. за №256 вбачається, що [PERSON] знаходилася на лікуванні в наркологічному відділенні з 27.03.18 по 05.04.18 р. (а.с.49), але під час проведення вище зазначених перевірок мати дитини перебувала в стані алкогольного сп`яніння. У березні 2018 р. притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання дитини. Крім того [PERSON] було рекомендовано переглянути свої життєві орієнтири, спосіб життя та працевлаштуватися. Натомість відповідачка продовжувала вести аморальний спосіб життя, на роботу не працевлаштувалася, у будинку порядку не навела. Тому, 30 серпня 2018 р. рішенням виконавчого комітету Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області №60 було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON] . Крім того, 27 березня 2019 р. було проведено обстеження матеріально - побутових умов проживання гр. [PERSON] , та складено акт (а.с. 57-58), відповідно до якого матір`ю не створені належні умови для повернення малолітньої доньки [PERSON] в сім`ю. Ч. 3 ст. 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно пливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя… Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав за змістом статті 166 СК України, якою передбачені наслідки позбавлення батьківських прав, безумовно є втручання у здійснення особою права на сімейне життя. Відповідно до статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язку її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном чи піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тим майнових прав, пов`язаних з батьківством, які б вона могла мати у разу своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В судовому засіданні доведено, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої доньки: [PERSON] , хоча має реальну можливість їх виконувати, а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, виходячи винятково з інтересів дитини, суд приходить до висновку, про наявність фактів ухилення відповідача від свого обов`язку виховувати та утримувати дитину, та вважає, що позов підлягає до задоволення. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батькки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, також враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 193 Сімейного Кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дітей, влаштованих до державного або комунального закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватись на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ч. 3 ст. 193 Сіменйого Кодексу України). Відповідачка непрацює, є особою працездатного віку, не має інших утриманців, має можливість працювати та отримувати дохід, а тому позовні вимоги щодо стягнення з неї аліментів на утримання дочки підлягають задоволенню. З урахуванням усіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1013,50 грн., з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 09 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Кошти для сплати аліментів перераховувати на рахунок [PERSON] , відкритий законним представником дитини по місцю постійного перебування неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви з вимогою немайнового характеру у 2018 р. становила 704,80 грн., так як позов поданий 09 листопада 2018 р. Враховуючи те що сторона позивача звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то сплата судового збору на користь держави покладається на відповідача, тобто, з відповідача [PERSON] на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved