Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 06.07.2011 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 5627 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10%, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені договором, графіком щомісячних платежів. Станом на 08.01.2014 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 24038 грн. 33 коп., яка на даний час нею так і не погашена, яку позивач і просить стягнути з [PERSON], а також стягнути судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав заяву (а.с.36), в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив дану справу розглядати без його участі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача, на підставі матеріалів, які є в справі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, але просила зменшити суму пені за несвоєчасне погашення платежів по кредитному договору, вхарувавши її матеріальне становище. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 06.07.2011 року між Публічним акціонерним Товариством "Плюс Банк", правонаступником якого є ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №С24.920.70277, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5627 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10%, з погашенням кредиту та процентів в терміни згіно графіку щомісячних платежів (а.с.6,17-19). В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит в розмірі, встановленому кредитним договором, в розмірі 5627 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, тому станом на 08.01.2014 року утворилася заборгованість в сумі 24038 грн.33 коп.: прострочений борг- 3815 грн.15 коп.; прострочені проценти - 4686 грн.85 коп.; строкові проценти -34 грн.50 коп.; нарахована плата за обслуговування кредиту - 157 грн.56 коп.; пеня за несвоєчасне погашення платежів- 15084 грн.27 коп.; віндикаційні витрати -260 грн. (а.с.4). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що свої зобов'язання по кредитному договору відповідач не виконувала належним чином та не сплачувала кредит і відсотки у розмірах, передбачених кредитним договором та графіком погашення,внаслідок чого утворилася заборгованість,тому вимоги позивача є обґрунтованими в частині стягнення простроченого боргу, процентів, за обслуговування кредиту та віндикаційних витрат та частковому задоволенню в частині стягненні пені. Так, згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Постановою Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживача" роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, у висновках, викладених в рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. у справі №1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень п.п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживача" несправедливим є зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту та стягнути з відповідача пеню в розмірі 6000 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд при винесенні рішення вирішує питання судових витрат, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 грн.60 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду (платіжне меморіальний ордер від 30.01.2014 року, а.с.1) На підставі викладеного та

Outcome: partial