Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

11 грудня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні він та його представник пояснили, що станом на 15.04.1991 року [PERSON], [PERSON] та їх онук [PERSON] були зареєстровані та проживали в житловому будинку, що в [ADDRESS], який на той час відносився до суспільної групи колгоспний двір. Відтак згідно роз'яснень п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" всім членам колгоспного двору належало по 1/3 частки в майні двору. [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день її смерті. На момент смерті матері [PERSON] діяв чинний на той час Цивільний кодекс Української PCP від 18.07.1963р. Відповідно відносини спадкування регулювалися за правилами ЦК 1963р., оскільки спадщина відкрилася раніше 1 січня 2004р. Згідно ст. 527 ЦК /1963р./ спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Положеннями ст. 548 ЦК /1963р./, визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК /1963р./ визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] ввійшли всі її права та обов'язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, а саме майнові права на майно, яке належало їй на праві власності, а саме: 1/3 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, земельна ділянка площею 0,1237га, яка знаходиться в с.П'ядики, Коломийського району, Івано-Франківської області, та земельний пай розміром 10,87 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в селі П'ядики, Коломийського району, Івано-Франківської області. Враховуючи положення чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ЦК Української PCP від 18.07.1963р., єдиним спадкоємцем який у відповідності до ст. 549 ЦК /1963р./ прийняв спадщину, був чоловік спадкодавця [PERSON], оскільки тільки він один вступив у володіння і управління спадковим майном. [PERSON] помер [INFO] і за життя 13 лютого 2003 року склав заповіт, як розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчений виконкомом П'ядицької сільської ради Коломийського району, зареєстрований в реєстрі за № 46, у відповідності до якого [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, все те на що він за законом матиме право на день його смерті - своєму сину, а саме йому, [PERSON] Після смерті батька він взяв під охорону вказане будинковолодіння, добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, що складається із 2/3 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,3645га, яка знаходиться в с.П'ядики, Коломийського району, земельної ділянки площею 0,1237га, яка знаходиться в с.П'ядики, Коломийського району, та земельного паю розміром 10,87 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в с.П'ядики, Коломийського району, сплачує всі комунальні платежі та податки. Маючи намір прийняти спадщину він звернувся 26.05.2014р. до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори (нотаріус Петрук О.Л.). Проте, у прийнятті заяви йому було відмовлено в зв'язку з тим, що він не проживав із померлим на день смерті та пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому йому було роз'яснено, що згідно ст. 1268 ЦПК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він проживав разом з померлим. Факт сумісного проживання спадкоємця із спадкодавцем нотаріус перевіряє: місце проживання спадкоємця - через відмітку в паспорті про реєстрацію місця проживання та за довідкою органів реєстрації (місцевого самоврядування) - останнє місце проживання померлого до відкриття спадщини. У вересні 2014р. він звернувся до Коломийського міськрайонного суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини). 05.11.2014р. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України, у зв'язку з тим, що виникає спір про право, заяву [PERSON], заінтересовані особи: П'ядицька сільська рада, [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду. За життя [PERSON] хворів на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз. Із даними захворюваннями за життя спостерігався та перебував на диспансерному обліку в амбулаторії ЗПСМ с. П'ядики. Останні два місяці перед смертю [PERSON], він проживав із спадкодавцем у його будинку [ADDRESS], оскільки після першого крововиливу у головний мозок [PERSON] втратив зір на одне око. Після третього крововиливу у головний мозок не міг самостійно пересуватись та потребував постійного догляду. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про свою відмову від спадщини. А отже, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як єдиний спадкоємець за заповітом вважається таким, що прийняв спадщину. Просить суд встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, визнати за ним право власності на спадщину за заповітом, яка складається з 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,3645 га, яка знаходиться в с. П'ядики, Коломийського району, Івано-Франківської області, земельної ділянки площею 0,1237 га, яка знаходиться в с. П'ядики, Коломийського району, Івано-Франківської області, та земельного паю розміром 10,87 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в с. П'ядики, Коломийського району, Івано-Франківської області. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, посилаючись на те, що 22 липня 2013 року П'ядицькою сільською радою на запит представника [PERSON] була видавана довідка за № 129/06-05/05, в якій зазначено, що згідно запису господарської книги № 11 господарство по [ADDRESS] рахується як закинутий об'єкт, так як інформацією про право власності на дане будинковолодіння П'ядицька сільська рада не володіє, а це свідчить про те, що [PERSON] взагалі не опікувався вищезазначеним домоволодінням. Це фактично є підтвердженням того, що позивач не сплачував після смерті батьків комунальні платежі та податки за землю. Зі свідчень позивача вбачається, що він сплачував рахунки за комунальні послуги та інші платежі за період 2013-2014 p.p., тобто коли розпочався спір за вищезазначені земельні ділянки та домоволодіння. Однак позивачем не подані жодні докази про сплату вищевказаних рахунків. Вважає, що викладене підтверджує та спростовує той факт, що позивач, фактично не взяв під охорону вказане домоволодіння, добросовісно, не володів відкрито та безперервно нерухомим вище зазначеним майном та земельними ділянками. Позивач в своєму позові намагається переконати суд в тому, що він постійно проживав із спадкодавцем. Посилається в основному на те, що за час життя [PERSON] хворів на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз та з вказаними захворюваннями за життя спостерігався та перебував на диспансерному обліку в амбулаторії ЗПСМ с. П'ядики. Відмічено позивачем в позові і те, що останні два місяці перед смертю батька він проживав разом із спадкодавцем [PERSON] у його будинку [ADDRESS], оскільки після першого крововиливу у головний мозок, [PERSON] втратив зір на одне око, а після третього крововиливу у головний мозок, не міг самостійно пересуватись та потребував постійного догляду. Однак згідно довідки за №217/01-05 від 4 серпня 2014 року, яка видавалась адміністрацією КЗКРР "КРЦ ПМСД", відсутні будь-які записи щодо крововиливів у спадкодавця [PERSON], оскільки це звичайні вигадки позивача, якими він намагається ввести в оману суд. [PERSON] до кінця свого життя був ходячим, утримував підсобне господарство тощо. Відповідно до відповіді Коломийської ЦРЛ за № 170/01-05/06 від 19.08.2014 року громадянин [PERSON] протягом 2000-2005 років на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в стаціонарі Коломийської ЦРЛ не перебував. Стан здоров'я [PERSON] до кінця життя був задовільний, ніяких крововиливів в голову в останнього не було, бо в противному разі він би змушений був при таких тяжких захворюваннях звертатись за допомогою в лікарню, тобто [PERSON] помер, як перестаріла людина. Пояснення свідка [PERSON] та пояснення відповідача [PERSON], на його думку суд не повинен брати до уваги, оскільки в поясненнях вони посилаються на неодноразові крововиливи у головний мозок у спадкодавця, а в довідці на яку посилається позивач жодного запису про це немає, тобто ніякого співвідношення в поясненнях [PERSON] та сусіда [PERSON] із змістом листа Коломийського районного центру не має. Спадкодавець не потребував до смерті від своїх дітей матеріальної допомоги, оскільки сам, як вже вище зазначив, утримував підсобне господарство, отримував пенсію, однак діти зобов'язані були посилаючись на СК України піклуватись про свого перестарілого батька. Крім того, позивач не долучив до матеріалів позову будь, яких письмових доказів про те, що він перед смертю батька купляв йому за свої кошти ліки чи організовував будь-які реабілітаційно-лікувальні заходи тощо. Позивач по справі жив та був зареєстрований зовсім за іншою адресою та окремо провадив своє господарство, тобто у веденні господарства між позивачем та спадкодавцем до смерті спадкодавця [PERSON] нічого спільного не було. В своєму позові позивач посилається на те, що перед смертю він спільно проживав із спадкодавцем, а після смерті спадкодавця фактично вступив в управління та володіння належним спадкодавцю майном, однак будь-яких доказів до матеріалів справи не долучив, крім двох вище зазначених пояснень. Тобто до матеріалів позову не долучено підтверджуючих документів про те, що позивач спільно проживав із спадкодавцем, а саме можливих таких документів, як виписки із особового рахунку, довідки державної податкової інспекції, страхувальника, довідки із сільської ради з підтверджуючими матеріалами, що позивач після смерті спадкодавця сплачував податки, страхові платежі, комунальні послуги за спадкове майно, тощо. Спадкоємець може ці дії після прийняття спадщини підтвердити чеками, квитанціями, страховими полісами на своє ім'я, або на ім'я спадкодавця. Про спільне проживання зі спадкодавцем підтвердженням може також бути листування, що надходить на ім'я позивача за цією адресою. Крім того, про управління спадковим майном спадкодавця після його смерті можуть свідчити такі докази, як управління автомобілем, іншою самохідною технікою, ремонт житлового приміщення, підключення води, газу тощо. Ніяких з вище перерахованих доказів позивачем не долучалось до матеріалів позовної заяви. Просить у задоволенні позову відмовити. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008р № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", роз'яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути па спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Положеннями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст. 1233 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а саме в даному випадку [PERSON]. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Ст.1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, нормами ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем (так звані "присутні спадкоємці"), встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. При вирішенні питання про постійне проживання позивача із спадкодавцем [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS], із травня 2005р. до дня смерті останнього [INFO], не має значення його реєстрація за іншою адресою. Адже відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] в останні два місяці до дня його смерті підтверджує свідок [PERSON], який мешкає із 1960р. у сусідньому будинку, де мешкав [PERSON]. [PERSON] близько спілкувався із [PERSON] і тому останній розповів про свою хворобу. Після того, як позивач почав постійно проживати із батьком і доглядати за ним, вони часто спілкувались, заходили один до одного, ділилися своїми переживаннями за стан [PERSON] Із пояснень [PERSON], ніхто інший, окрім позивача не проживав із [PERSON] і не доглядав його. Також факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS], до дня смерті останнього у 2005р. підтверджується поясненнями відповідача по справі [PERSON], в яких останній зазначає, що батько хворів на серцево-судинну недостатність, в останні роки життя у нього було три крововиливи у головний мозок. Позивач єдиний хто в останніх півроку перед смертю [PERSON] весь час доглядав його. А в останні два місяці постійно жив з батьком у його будинку, оскільки після першого крововиливу у головний мозок, [PERSON] втратив зір на одне око. Після третього крововиливу у головний мозок не міг самостійно пересуватись, потребував постійного догляду. Пояснення [PERSON] та [PERSON], співвідносяться із змістом листа Коломийського районного центру ПМСД від 04.08.2014р. вих. № 217/01-05, у якому вказано, що [PERSON] помер від хронічної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичний кардіосклероз. Із даними захворюваннями за життя спостерігався та перебував на диспансерному обліку в амбулаторії ЗПСМ с. П'ядики. Крім того, свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що позивач три роки перед смертю доглядав спадкодавця, купляв продукти харчування, вів домашнє господарство, вони провідували житло за місцем проживання спадкодавця і бачили це особисто. Також, свідок [PERSON] як бувший сільський голова с.П'ядики дав суду подібні пояснення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Також доказами прийняття позивачем спадщини є оплачені рахунки за житлово-комунальні послуги за 2013-2014рр. Згідно роз'яснень викладених в Ухвалі ВСУ від 16.04.2008р., при доведеності факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, передбаченого ч. 3 ст. 1268 ЦК, спадщина належить йому з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). Суд критично оцінює протиречиві пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що позивач проживав окремо від спадкодавця перед смертю останнього, оскільки вони зацікавлені у вирішенні для свого родича даної справи. Наведене стверджується матеріалами справи: копіями свідоцтв про народження /а.с.7, 31/, копією заповіту /а.с.8/, копіями свідоцтв про смерть /а.с.9-10/, довідкою П'ядицької сільської ради від 20.11.2014р. № 1691 /а.с.11/, копією листа Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 26.05.2014р. № 364/01-16 /а.с.12/, копіями судових рішень /а.с.13-16, 74-76/, копією свідоцтва про право власності на будинковолодіння /а.с.17/, копією виписки з інвентаризаційних матеріалів /а.с.18/, копією технічного паспорта /а.с.19-21/, копією висновку про вартість об'єкта оцінки /а.с.22/, копіями державних актів на право приватної власності на землю /а.с.23-24/, копією сертифікату на право на земельну частку (пай) /а.с.25/, копіями довідок управління Держземагенства у Коломийському районі /а.с.26-28/, копією повідомлення КЗ КРР "КРЦ ПМСД" /а.с.29/, поясненням [PERSON] /а.с.30/, поясненням [PERSON] /а.с.33/, повідомленнями управління ПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі від 18.02.2015р. та 14.08.2014р. /а.с.69, 107/, довідкою про оплату за спожиту електричну енергію /а.с.70-71/, довідкою про розрахунки за спожитий природний газ /а.с.72-73/, актом обстеження /а.с.87-88/, копією повідомлення П'ядицької сільської ради від 22.07.2013р. /а.с.105/, копією повідомлення Коломийської ЦРЛ від 19.08.2014р. /а.с.106/, копією позовної заяви від 26.05.2014р. /а.с.108/. На підставі ст.,ст. 16, 181, 328, 392, 1218, 1220-1223, 1225, 1226, 1233, 1234, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.,ст. 202, 203 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", листа Міністерства юстиції України від 11.10.2010 р. № 31-32/238, листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року № 24 та

Outcome: approved