Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та в ході розгляду справи ухвалою за ініціативи суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» (страховика відповідача, якого постановою господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру), Моторне (транспортне) страхове бюро України (як гаранта відшкодування шкоди згідно закону України України «Про ОСЦПВВПТЗ»), на права та обов»язки яких впливають спірні правровідносини. Мотивуючи свої вимоги тим, що 04 лютого 2013 року о 18 год. 00 хв. на перехресті пр. Гагаріна та бул. Верховної Ради в м. Києві сталася ДТП, під час якої [PERSON], керуючи автомобілем «Форд», державний номерний знак [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, дорожні умови, не забезпечив безпеки дорожнього руху, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], який їй належить. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "ЛАФОРТ", проте остання не відшкодувала їй завдані відповідачем збитки. З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, нею замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно Звіту № 34/03/13 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 30 245 грн. 43 коп., яку просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON], діючий на підставі довіреності від 12 січня 2016 року (а.с.53), не спростовуючи вини в ДТП, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, зважаючи на застраховану відповідальність. Треті особи в судове засідання не з»явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомлення про вручення. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за їх відсутності, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням сторін. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2013 року о 18 год. 00 хв. на перехресті пр. Гагаріна та бул. Верховної Ради в м. Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, під час якої [PERSON], керуючи автомобілем «Форд», державний номерний знак [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, дорожні умови, не забезпечив безпеки дорожнього руху, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу (а.с.9, 11, 12, 13-14, 15-16, 17, 18. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.17, 18). На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "ЛАФОРТ", проте остання не відшкодувала позивачці завдані відповідачем збитки (а.с.15-16). ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» (страховик відповідача, якого постановою господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру) (а.с.65-69), Моторне (транспортне) страхове бюро України (як гарант відшкодування шкоди згідно Закону України України «Про ОСЦПВВПТЗ»), не відшкодували позивачці завдані збитки. Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], який згідно довідки ДАІ від 04 лютого 2013 року, зазнав таких пошкоджень: задня ліва дверка, заднє ліве крило, задній бампер з лівого боку, пердній лівий диск та ходова частина автомобіля (а.с.12). З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачкою замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 34/03/13 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 30 245 грн. 43 коп. (а.с. 21-27, 28-38). Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу вказаний Звіт товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Відтак, з відповідача як заподіювача шкоди підлягає стягненню 30 245 грн. 43 коп. - матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності, оскільки докази відповідачем на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та,

Outcome: approved