Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, котрого уточнила, та просить суд ухвалити рішення, яким дозволити виїзд [PERSON], [INFO], без нотаріальної згоди та супроводу батька [PERSON], виїзд за межі України у її супроводі до Республіки Польща та Королівство Іспанії, на період: з дня набрання рішенням суду законної сили і до 26.11.2017 року в період шкільних канікул та вихідних днів, а також надати дозвіл на виготовлення та оформлення відповідної Шенгенської візи [PERSON] для поїздки за межі України до країн, членів Шенгенської угоди та Європейського союзу без згоди батька до Республіки Польща та країн Європейського союзу (Шенген зони) для відпочинку і оздоровлення дитини, зокрема в Королівство Іспанії . Просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати з надання юридичної допомоги Свої вимоги мотивувала тим, що 24.03.2014 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області шлюб між нею, позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], розірвано. Від спільного проживання з відповідачем у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею та перебуває на її вихованні. На підставі рішення Калуського міськрайонного суду з відповідача на її, позивача користь призначено стягнення аліментів на утримання дитини. Вказує, що 29.08.2014 року уклала шлюб з [PERSON]. Зазначає, що найближчим часом з дочкою планує здійснити поїздку до Республіки Польща та країн Шенген зони для відпочинку і оздоровлення дитини, зокрема в Іспанію , де проживає її мати [PERSON]. Для організації даної поїздки та оформлення проїзних документів необхідно дозвіл відповідача. Заявою від 02.04.2013 р. , яка засвідчена приватним нотаріусом Трачук Л.В. , відповідач [PERSON] надавав згоду на поїздки за кордон та видачу проїзного документу їх малолітній дочці [PERSON]. Однак, на даний час відповідач не бажає та не надає у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд дитини за кордон, відмовляється контактувати з нею з приводу вирішення даного питання в добровільному порядку, тому вона, позивач змушена звернутися до суду. Зазначає, що наміру залишитись на постійне місце проживання за кордоном чи залишити там дитину немає. Звернення до суду з даним позовом спрямоване на захист прав та інтересів дитини, відповідає її бажанням відпочити, відвідати та побачити інші країни. Представник позивача [PERSON] підтримав у попередніх судових засіданнях позовні вимоги [PERSON] та вказав, що мати неповнолітньої [PERSON] ,[INFO], позивач по справі матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач натомість відмовляється надати у передбаченому законом порядку дозвіл на виїзд їхньої дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої. Зазначає, що поїздки за кордон матимуть неабияке значення для духовного розвитку дитини, сприятимуть розширенню світогляду та добре позначаться на її духовному та інтелектуальному розвитку. Позивач та її представник у судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник подав до суду заяву про розгляд даної справи у їх відсутності. Відповідачу надсилались судові повістки по місцю проживання однак в судові засідання 08.07.2016 р., 25.07.2016 р., 09.08.2016 р. він не з'явився, до суду поступили заяви [PERSON] про відкладення розгляду справи. Крім того, відповідач не з'явився у судові засідання 04.11.2016 р. та 15.11.2016р., хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Представник Служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову та вважає, що доцільно прийняти рішення, яким дозволити неповнолітній [PERSON], [INFO],без згоди та супроводу батька виїзд за межі України до Республіки Польща та Королівство Іспанії, на період: з дня набрання рішенням суду законної сили і до 26.11.2017 року в період шкільних канікул та вихідних днів, що відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], думку представника Служби у справах дітей Коломийської РДА, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 15.10.2001 року (а.с.8), від якого у них народиласьдочка [PERSON], [INFO](а.с.7,48). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8) Як видно із заяви від 02.04.2013 р. засвідченої приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Трачук Л.В., відповідач [PERSON] надавав згоду на поїздки за кордон та видачу проїзного документу дочці [PERSON] . (а.с.9) Згідно довідки №902 від 15.06.2016 р., виданої виконкомом Новицької сільської ради Калуського району [PERSON] зареєстрована та постійно проживає з матір»ю в [ADDRESS] (а.с.29). Довідкою №239 від 07.10.2016 року підтверджено що [PERSON] станом на 07.10.2016 року дійсно навчається у 8-Б класі Новицького навчально-виховного комплексу І-ІІІ ступенів Калуської районної ради (а.с.81). Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При розгляді справ про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків необхідно виходити з положень Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 (з наступними змінами), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону про порядок виїзду з України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 3 Правил перетинання державного кордону виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п. 4 цих Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на вказане, чинне законодавство вимагає при виїзді з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, зазначення у дозвільному документі держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Отже, судом встановлено, що позивач запланувала поїздки з неповнолітньою дочкою до своєї матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON], які проживають в Іспанії, (що підтверджено відповідним документом(а.с.14)). Оскільки відсутня згода батька дитини , відповідача [PERSON], позивач звернулась до суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. У зв'язку із наявністю між сторонами спору, тривалістю судового розгляду, враховуючи, що позивач створює умови для належного розвитку та виховання дочки [PERSON], в тому числі і поїздкою в іншу державу, відмова відповідача у наданні дозволу на виїзд дитини є безпідставною, що поїздки за кордон будуть сприяти духовному та фізичному розвитку дитини, причин, які б унеможливлювали тимчасовий виїзд дитини за кордон, не встановлено, тому суд приходить до висновку, що надання дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька у період шкільних канікул та вихідних днів з дня набрання рішенням законної сили до 26 листопада 2017 року буде відповідати інтересам дитини та жодним чином не порушить прав батька на участь у спілкуванні з дитиною та в її вихованні. Щодо позовної вимоги про надання дозволу на виготовлення та оформлення відповідної Шенгенської візи [PERSON] для поїздки за межі України до країн, членів Шенгенської угоди та Європейського союзу без згоди батька до Республіки Польща та країн Європейського союзу (Шенген зони) для відпочинку і оздоровлення дитини, зокрема в Королівство Іспанії, суд, вважає, що позивачем не надано жодних доказів звернення у відповідні організації для виготовлення та оформлення відповідної Шенгенської візи [PERSON] і їй у цьому було відмовлено, а також позивачем не зазначено норм матеріального права, котрими визначено підставність надання дозволу судом для виготовлення та оформлення Шенгенської візи, тому в даній позовній вимозі слід відмовити. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з квитанції №0289081 від 11.10.2016 р. за послуги адвоката позивач [PERSON] оплатила 3420 грн.(а.с.82), котрі слід стягнути з відповідача [PERSON], а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 551,21 грн. На підставі наведеного та ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст.ст. 3, 151, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved