Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач ТОВ «Азовгаз» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий газ. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ТОВ «АЗОВГАЗ» відповідно до Постанови НКРЕКП України № 653 від 16.05.2017 р. «Про видачу ліцензій з постачання природного газу» проваджує свою господарську діяльність з постачання природного газу побутовим споживачам (населенню) у м. Маріуполі Донецької області. Згідно розділу III п. 2,4 Постанови НКРЕКП «Про затвердження Правил постачання природного газу» від 30.09.2015 N 2496 Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641\~та\~642 Цивільного кодексу України\~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками, яким є ТОВ «АЗОВГАЗ» і факт фактичного споживання природного газу. Відповідачу, який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] та на якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , ТОВ «АЗОВГАЗ» надавав послуги з постачання природного газу. Відповідач частково проводив оплату за спожитий природний газ, у зв`язку з чим приєднався до умов Договору постачання природного газу та повинен був виконувати вимоги Договору щодо своєчасної оплати спожитого газу. Відповідач не в повному обсязі проводив оплату спожитого газу, у зв`язку з чим за період з 01.08.2016 року по 31.06.2019 року виникла заборгованість у сумі 5806,56 гривень, у зв`язку з чим ТОВ «АЗОВГАЗ» було вимушено звернутися до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області із заявою про видачу судового наказу, щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ. 16 серпня 2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя було винесено судовий наказ та стягнуто з боржника [PERSON] заборгованість за спожитий природній газ в сумі 5806,56 гривень. Проте за заявою боржника зазначений судовий наказ ухвалою суду від 02 вересня 2019 року було скасовано. У зв`язку з порушенням порушенням вказаних вимог відповідачем у нього виникла заборгованість за перыод з 01.08.2016 року по 30.06.2019 року в сумі 5806,56 гривень грн., 3% річних в сумі 507,80 гривень, інфляційні витрати в сумі 2281,99 гривень та судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. Відповідно до ухвали суду від 19.05.2020 року по справі відкрито провадження у справі за правилами\~глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Однак надав суду заперечення на позовну заяву, в яких він зазначив, що з сумою заборгованості не згоден. На даний час відсутній жоден договір, укладений між ним та позивачем про надання йому послуг газопостачання. Фактично на даний час в квартирі проживає одна людина інвалід з дитинства, однак договір так і не був укладений. Також просив застосувати строк позовної давності, який сплинув 25 травня 2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , ТОВ «АЗОВГАЗ» надавав послуги з постачання природного газу, на якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з відповіддю відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг № 100-99.02-01819 від 15.05.2020 р. [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20 квітня 2004 року по теперішній час. Відповідно до Постанови НКРЕКП України № 653 від 16.05.2017 р. «Про видачу ліцензій з постачання природного газу» ТОВ «АЗОВГАЗ» проваджує свою господарську діяльність з постачання природного газу побутовим споживачам (населенню) у м.Маріуполі Донецької області. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами\~ ст.629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1\~ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ ст.12 Закону України "Про ринок природного газу"\~- постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Відповідно до\~ст.714 ЦК України\~- за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~- відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п.5 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~- споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримував вказані послуги, ТОВ "Азовгаз" виконало в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відкрило відповідачеві особовий рахунок № [NUMBER] , здійснювало постачання природного газу, що відповідно до ч.1\~ст. 11 ЦК України, свідчить про фактичне виникнення цивільних прав та обов`язків між сторонами. Таким чином, згідно з зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічну правову позицію зробив Верховний Суд України у постанові від 20.04.2016 року, справа № 6-2951цс15). Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3\~ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу"\~- споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Згідно з розрахунку, наданого суду позивачем, заборгованість [PERSON] за спожитий природний газ за період 01.08.2016 року по 30.06.2019 року становить 5806,56 гривень, а тому з врахуванням обов`язку [PERSON] сплачувати за спожитий природний газ, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 5806,56 гривень. При цьому, суд зазначає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки вперше позивач звернувся до суду із заявою про стягнення заборгованості до відповідача в серпні 2019 року. В частині вимоги про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.10 ч.3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~- споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~- боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~- в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 612 ч. 1 ЦК України\~- боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, згідно ч.2\~ст. 625 ЦК України\~виступає способом захисту майнового права та інтересу (вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30.10.2013 року у справі N 6-59цс13). Суд погоджується із розрахунком позивача, отже позивач має право на отримання інфляційних втрат у розмір 2281,99 гривень та стягнення 3% річних, які становять 507,80 гривень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за користування природним газом в сумі 5806,56 гривень, 3% річних в сумі 507,80 гривень та інфляційні витрати в сумі 2281,99 гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 2102,00грн.

Outcome: approved