Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ГО "Народна спілка "Добробут", Підприємства "Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України", Підприємства "Перспективабуд" Громадської організації "Народна спілка "Добробут" про визнання частково недійсним іпотечного договору та визнання майнових прав на об'єкт нерухомого майна. 24.04.2012 року позивач, через свого представника, подав суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд визнати іпотечний договір, укладений 25.01.2010 року між Громадською організацією "Народна спілка "Добробут" та Підприємством "Перспективабуд" Громадської організації "Народна спілка "Добробут" недійсним в частині передачі в іпотеку нежитлового приміщення в осях 9-13АД житлового багатоповерхового будинку [ADDRESS] та визнати за [PERSON] майнові права на об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення в осях 9-13АД, що знаходиться в будинку [ADDRESS]. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 18.06.2009 року між ТОВ «МакВент» (інвестором) та [PERSON] укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким до останнього перейшли усі права та обов'язки інвестора ТОВ «МакВест» за довгостроковим інвестиційним договором №34/208/Б. 25.01.2010 року між Громадською організацією "Народна спілка "Добробут" та Підприємством "Перспективабуд" Громадської організації "Народна спілка "Добробут" укладено договір про передачу в іпотеку нежитлового приміщення в осях 9-13АД житлового багатоповерхового будинку [ADDRESS] Позивач зазначив, що до складу переданих в іпотеку приміщень входять приміщення, що були ним проінвестовані, і спірний договір був укладений без погодження з позивачем, що порушує його права. Також просить визнати за позивачем майнові права на об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення в осях 9-13АД житлового багатоповерхового будинку [ADDRESS]. 24.04.2012 року Солом`янським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог [PERSON]. 11.12.2012 року вказане заочне рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва. 05.12.2013 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2012 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013 року скасована, справа передана до суду першої інстанції на новий розгляд. 14.04.2014 року під час нового розгляду справи в судовому засіданні ухвалою суду, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати, до участі в справі в якості відповідача була залучена [PERSON], в якості третіх осіб - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-Інвест», Державна реєстраційна служба України. 23.09.2014 року ухвалою суду, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати, до участі в справі в якості третіх осіб залучені [PERSON], ПП «Коралл-ТВ плюс». Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], її представники, які одночасно є представниками третьої особи [PERSON], представники третіх осіб ТОВ «Житлобуд-Інвест», ПП «Коралл-ТВ плюс» просили суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Відповідачі громадська організація "Народна спілка "Добробут", підприємство "Ресурс" Всеукраїнської організації "Союз організацій інвалідів України", підприємство "Перспективабуд" громадської організації "Народна спілка "Добробут" в судові засідання не направили своїх представників. Про час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку встановленому ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки своїх представників суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідачів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.01.2002 р. між ГО "НКС "Добробут" та Підприємством "Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" було укладено Генеральний довгостроковий інвестиційно-підрядний контракт №1/Б/02 про будівництво житлового комплексу з громадського-побутовими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-16). Предметом даного Генерального контракту є будівництво вищезазначеного житлового комплексу з громадського-побутовими приміщеннями за адресою: [ADDRESS]. 18.06.2003 року між ТОВ "МакВент", ГО "Народна спілка "Добробут" та Підприємством "Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" було укладено довгостроковий інвестиційний договір №34/208/Б про будівництво житлового комплексу з громадсько-побутовими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11, том №1). Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ "МакВент" в особі директора Макарова С. А. виступило по договору як інвестор, замовник-генінвестор - ГО "НКС "Добробут", генпідрядник-інвестор - Підприємство "Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України". Згідно п. 4.2.1. Договору, генпідрядник-інвестор приймає на себе зобов'язання забезпечити 100% фінансування проектно-вишукувальних робіт, в т. ч. послуг Замовника-генінвестора, пов'язаних з підготовкою до виконання будівельних робіт та введення об'єкта в експлуатацію, а також будівництва об'єкта відповідно до затвердженої проеуктно-кошторисної документації і графіків виконання вказаних робіт. Відповідно п. 4.2.2. Договору, генпідрядник-інвестор приймає на себе зобов'язання забезпечити будівництво об'єкту відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та введення в експлуатацію в строк з моменту отримання дозволу на виконання будівельно -монтажних робіт та ордеру на будівництво. Згідно п. 1 Додаткової угоди № 1 до довгострокового інвестиційного договору №34/208/Б інвестору передаються нежитлові приміщення площею 362 м 2 (а.с. 12, том №1). Відповідно п. 2. Додаткової угоди № 1 до Договору сторони погодили фактичне розташування нежитлових приміщень в осях А-Д 9-13 з прибудовами, що будуть передані інвестору у власність, згідно з затвердженою проектною документацією. План розташування вказаних приміщень є невід'ємною частиною цього договору (додаткова угода № 2). Разом з тим плану розташування вказаних приміщень матеріали справи не містять. 18.06.2009 року між ТОВ «МакВент» (інвестором) та [PERSON] укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким до останнього перейшли усі права та обов'язки інвестора ТОВ «МакВест» за довгостроковим інвестиційним договором №34/208/Б. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 3.3 довгострокового інвестиційного договору №34/208/Б про будівництво житлового комплексу з громадсько-побутовими приміщеннями за адресою [ADDRESS] після здачі об'єкта в експлуатацію площа житлових та нежитлових приміщень розподіляється пропорційно фактичному внеску у будівництво об'єкта інвестування генпідрядника-інвестора та інвестора за вирахуванням частки замовника-генінвестора та службових квартир. Судом встановловлено, що на момент передачі права вимоги [PERSON] від інвестора ТОВ «МакВест» за довгостроковим інвестиційним договором № 34/208/Б, житловий комплекс з громадсько-побутовими приміщеннями за адресою [ADDRESS] не був зданий в експлуатацію, площа нежитлових приміщень не була розподілена між сторонами договру. Також судом встановлено, що між відповідачами Підприємством "Перспективабуд" Громадської організації "Народна спілка "Добробут" та Громадською організацією "НС "Добробут" 22.01.2010 року було укладено Інвестиційний договір №22/01 будівництва нежитлових приміщень з метою забезпечення виконання якого між ними ж укладений Іпотечний договір від 25.01.2010 року. Як вбачається з іпотечного договору від 25.01.2010 року, укладеного між Підприємством "Перспективабуд" Громадської організації "Народна спілка "Добробут" та Громадською організацією "НС "Добробут" предметом іпотеки є майнові права на нежилі приміщення - вбудовані приміщення житлового багатоповерхового будинку за адресою [ADDRESS]. Технічні характеристики нежилих приміщень: загальна площа 2350,41 кв.м - 1, 2 поверхи житлового багатоповерхового будинку в осях: 1-5/АД (з прибудовою) 257,64 кв.м, 7-9/АВ - 136,43 кв.м, 1-5/БД - 236,85 кв.м, 5-7/АВ - 183,77 кв.м, 7-9/ав - 173,56 кв.м, 9-13/АД (з прибудовою) 394, 26 кв.м; 19 поверх будинку в осях 1-13/АД - 967,9 кв.м.. Відповідно п. 4 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладання іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладання іпотечного договору. Згідно положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Виходячи з положень ст. 9-14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19.06.2003 року № 978 (в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин), система функціонування фонду фінансування будівництва передбачає, у т.ч. передачу управителем (Банком) довірителям (фізичним або юридичним особам-інвесторам), які повністю про інвестували закріплені за ними об'єкти інвестування, майнових прав та ці об'єкти інвестування за договором про уступку майнових прав. Відповідно до положень ст. ст. 177, 190, 576, 583 ЦК України, ч. 3, 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст. 16 Закону України «Про іпотеку», ст. 3, 4, 48, 49 Закону України «Про заставу» та положень Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-ІІІ, предметом застави може бути будь-яке майно, у т.ч. майнові права. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Заставодавець може укладати договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги за зобов'язаннями, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. За змістом вказаних норм, застава майнових прав є способом забезпечення виконання зобов'язання. Договір застави за своєю правовою природою не є договором про відступлення права вимоги та не є правочином щодо розпорядження майновими правами, оскільки не передбачає зміну кредитора у зобов'язанні (ст. 512 ЦК України). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент припинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, оспорюваний позивачем договір застави майнових прав є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не правочином щодо розпорядження майновими правами, згаданий договір не передбачає заміну кредитора у зобов'язанні на відміну від правочину відступлення права вимоги, за яким відповідно до ст. 512 ЦК України здійснюється така заміна кредитора у зобов'язанні. Отже, ГО «НС «Добробут», як замовник-інвестор будівництва по [ADDRESS] мала право заставити в іпотеку указаний об'єкт будівництва підприємству «Перстективабуд» в забезпечення фінансування цього будівництва, а тому позов в частині визнання частково недійсним договору іпотеки від 25.01.2010 року задоволенню не підлягає. Суду також не надано доказів на підтвердження того, що на час укладення оспорюваного договору від 25.01.2010 року ГО «НС «Добробут», як замовник-генінвестор будівництва передав позивачу майнові права на об'єкт будівництва. Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: dismissed