Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

\~Позивач звернулася до суду з позовом до "Санаторій "Дніпровський" Закритого акціонерного товариства лікувального-оздоровчих закладів України "Укрпрофоздоровниця", в якому просить стягнути на її користь з відповідача по справі заборгованість по заробітній платі в сумі 1046,06 грн. і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2551,50 грн. та 3000 грн. в рахунок погашення моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що працювала на посаді юристконсульта в ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з жовтня 2009 року по 09 жовтня 2015 року, звідки була звільнена за ст. 36 ч.1 КЗпП України за згодою сторін. В порушення вимог законодавства позивачу протягом декількох місяців не виплачувалася заробітна плата, крім того, при звільнені їй також невиплачено заборгованість по заробітній платі. Вважає, що відповідач повинен компенсувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 3000 грн. \~\~Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково в частині виплати заборгованості по заробітній платі в сумі 1046,06 грн., надав свої письмові заперечення проти позову згідно яких вказує, що ДП "Санаторій "Дніпровський" не мав змогу вчасно перерахувати заробітну плату, оскільки не мав можливості розпоряджатися грошовими коштами, які залишились на рахунках ПАТ КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" в розмірі 600000 грн., що призвело до неможливості виконання підприємством своїх грошових зобов'язань перед працівниками і іншими особами. З урахуванням заяв сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158 ЦПК України. З'ясувавши позиціїї сторін, дослідивши матеріали справи,\~\~суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернулася в суд з позовом доДП «Санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», в якому просить стягнути на її користь з відповідача по справі заборгованість по заробітній платі в сумі 1046,06 грн. і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2551,50 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що працювала на посаді юристконсульта в ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з жовтня 2009 року по 09 листопада 2015 року, звідки була звільнена за ст. 36 ч.1 КЗпП України за згодою сторін. В порушення вимог законодавства позивачу протягом декількох місяців не виплачувалася заробітна плата, крім того, при звільнені їй також невиплачено заборгованість по заробітній платі. Заборгованість не виплачена до теперішнього часу. Ці обставини визнані сторонами по справі та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: витяг з наказу про звільнення (а.с. 5), довідка про заборгованість по заробітній платі від 04.05.2016 р. (а.с. 6). Згідно довідки про середню заробітну плату від 19.05.2016 року (а.с. 6), середньоденна заробітна плата позивача у ДП "Санаторій "Дніпровський" становить - 12,20 грн. З цих підстав суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 09.11.2015 р. по 13.06.2016р. (150 робочих днів) у розмірі 2551,50 грн., яка обрахована позивачем в позовній заяві виходячи з розрахунку 17,01 грн. середньоденної заробітної плати (а.с. 2), оскільки за наданою позивачем довідкою середньоденний заробіток становить 12,2 грн., що складатиме: 12,2 грн. х 150дн. = 1830 грн., у зв'язку з чим саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Під час розгляду справи позивачем не було надано суду будь-яких доказів факту завдання та існування моральної шкоди, не було визначено, з яких саме міркувань позивач виходить, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 3000 грн, та чому саме ця сума є відповідним відшкодуванням, у зв'язку з чим, судом не встановлено обставин завдання позивачу моральної шкоди, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. Згідно зі ст. 115 КЗпП України Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України, вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі 1046,06 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1830 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial