Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.9 1.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позовна заява мотивована тим, що між ПАТ КБ 'ПриватБанк' та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір № PLZ1GA0000000009 від 15.07.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 52180 грн.00 коп. з терміном повернення до 15.07.2018 року. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує і погашення боргу не здійснює, позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № PLZ1GA0000000009 від 15.07.2008 року у розмірі 27918 грн. 14 коп. та судовий збір. В судове засідання представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Савіхіна А.М. не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач [PERSON] в судові засідання 12.12.2017 року, 17.01.2018 року та 13.02.2018 року не з'явилася, належним чином повідомлена,через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги заяву представника позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" Савіхіної А.М., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 15.07.2008 року між ПАТ КБ 'ПриватБанк' та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № PLZ1GA0000000009 від 15.07.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 52180 грн.00 коп., з терміном повернення до 15.07.2018 року (а.с.10-12). Відповідно до статуту в новій редакції Закрите акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" змінив найменування юридичної особи в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"(далі по тексту ПАТ КБ "ПриватБанк"(а.с.19). Ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2.2.3 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати кредит в порядку, в сумах і в строки передбачені п.8.1 та п.2.3.3. цього кодексу. Відповідно до п.3.1. кредитного договору за користування кредитом у період з дати отримання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця повинен сплачувати відсотки у розмірі передбаченому п 8.1. даного договору. Згідно п.8.4 договору при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0.15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови договору, тому станом на 27.07.2017 року перед банком заборгованість позичальника становить 27918 грн. 14 коп. (0 грн.00 коп. - заборгованість за кредитом, 12800,16 грн- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2680 грн.92 коп. - заборгованість за комісією, 10869 грн.53 коп- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору, 250 грн.00 коп.- фіксована частина штрафу, 1317 грн. 53 коп. - процентна складова штрафу), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-8). [PERSON] народилася [INFO] і зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.9,26). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умови договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ КБ "ПриватБанк"( а.с.4-8). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору № PLZ1GA0000000009 від 15.07.2008 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк"до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на суму 26350,61 грн, а не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу (250 грн.00 коп.- фіксована частина штрафу, 1317 грн. 53 коп. - процентна складова штрафу). Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. (а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 27918.14 грн. Суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 26350,61 грн. Таким чином пропорційність задоволених вимог становить 94.39 % (26350,61 х100:27918,14=94.39 %),а пропорційність вимог, в задоволенні яких відмовлено становить 5.61 % (100-94.39=5.61). Позивачем при подачі позову судовий збір сплачувався в сумі 1600 грн. Оскільки, вимоги позивача підлягають задоволенню на 94.39 %, то на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1510.24 грн. (1600х94.39%=1510.24). На підставі викладеного та

Outcome: partial