Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

У липні 2020 року Комунальне підприємство «Житлосервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у [PERSON] виникла заборгованість перед КП «Житлосервіс» за житлово-комунальні послуги і тому між ними 01.09.2017 був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 359. Відповідно до договору реструктуризації заборгованості, у [PERSON] станом на 01.09.2017 утворилася заборгованість в сумі 5 619,36 грн., яку вона зобов`язалась погасити до 01.03.2018 та щомісячно, протягом шести місяців вносити 115,52 грн. поточної плати за надані комунальні послуги та додатково 936,56 грн. в рахунок погашення боргу, всього до сплати в місяць 1052,08 грн. Однак, відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання за договором реструктуризації, плату за договором реструктуризації та поточну плату за утримання будинку та прибудинкової території вносила не регулярно, через що станом на 01.03.2018 заборгованість склала 4163,21 грн., з яких: 4 021,99 грн. - борг за договором реструктуризації; 141,22 грн. - сума боргу за утримання будинку та прибудинкової території. В зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вказаний борг в сумі 4021,99 грн., та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просить його задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надавала. Сповіщалася про дату та час судового засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, але до суду повернувся поштовий конверт з відміткою про відсутність адресата. Разом з цим, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлена про час та місце слухання справи за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилася у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області № 985 від 07.07.2020. Відповідно розрахунку суми заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , сума боргу за період з 01.09.2017 по 01.03.2018 за договором реструктуризації становить 4021,99 грн. Із договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 359 від 01.09.2017, вбачається що [PERSON] своїм підписом зобов`язалась щомісячно, протягом шести місяців вносити 115,52 грн. поточної плати за надані комунальні послуги та додатково 936,56 грн. в рахунок погашення боргу, всього до сплати в місяць 1052,08 грн. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року в редакції, чинній на момент спірних правовідносин, визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Разом з тим, ст. 4 даного Закону передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень статті першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Також, даною нормою було визначено, що споживачем житлово-комунальної послуги являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати таку послугу. Як вбачається зі змісту статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. В силу ч. 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. При цьому пунктом першим частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» прямо передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Натомість, відповідно до пункту п`ятого частини третьої статті 20 цього Закону на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1998 р., і відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-І споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оплата цих послуг здійснюється за розрахунками на підставі Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 р. № 529. Стаття 179 ЖК України передбачає, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартплату. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за житлово-комунальні послуги розраховується виходячи із розміру затверджених тарифів та показників засобів обліку, або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 11 даного договору, дія договору може бути припинена згідно із вимогами закону. З ч. 2 ст. 651 ЦК України випливає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач істотно порушив умови договору по оплаті житлово-комунальних послуг, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, оскільки він тривалий час не виконував умови договору, та не сплачував щомісячні платежі, що підтверджується розрахунком заборгованості, та іншими зібраними доказами наявними в матеріалах справи. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved