Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Стислий виклад\~позиції\~позивача\~та заперечень\~відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виплати по вагітності та пологах, стягнення моральної шкоди, посилаючись на такі обставин. 30 листопада 2020 року між сторонами був укладений трудовий договір, на підставі якого позивач була прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів з 01 грудня 2020 року. Згідно п.2 Договору строк дії договору був визначений як безстроковий. Робоче місце позивача знаходилось за адресою: [ADDRESS] (ювелірний відділ), що було узгоджено сторонами до підписання договору. Свої трудові обов`язки позивач виконувала належним чином, претензій з боку роботодавця не було. У травні 2021 року фізична особа - підприємець [PERSON] , дізнавшись про вагітність позивача, почала її примушувати спочатку в усній формі, а потім вже й письмово, звільнитись і стати на облік в Центр зайнятості, як безробітній. Звільнятися позивач відмовилась. 27.05.2021 року в ювелірному відділі відповідачем була проведена інвентаризація, але як пізніше стало відомо, фактично відбулася передача матеріальних цінностей іншому підприємцю, а торгова точка фізичної особи-підприємця [PERSON] закрилася. 28.05.2021 року та 29.05.2021 року приміщення ювелірного відділу було закрито. З 30.05.2021 року в ювелірному відділі працювали інші працівники. Позивачу на вайбер, а потім з відповідними листами, від відповідача стали надходити повідомлення, зразки заяв про відпустку, звільнення минулим часом, які вона не писала і не підписувала. Також, від відповідача надходили проекти наказів про її звільнення, переведення на інше робоче місце у м. П`ятихатки Дніпропетровської області, тощо. На листи без дати, які були отримані 28.05.2021 року та 29.05.2021 року, де пропонуваласьробота\~у м.\~П`ятихатки Дніпропетровської\~області,\~позивачем 31.05.2021\~року надано\~відповідь рекомендованим\~листом,\~у якій\~вона повідомила\~відповідача,\~що ані\~звільнятися за\~власним бажанням,\~ані переводитись\~на інше\~місце роботи\~та в\~інший населений\~пункт в\~іншій області\~в період\~вагітності вона\~наміру не\~має.\~Її трудова книжка знаходиться у відповідача, тобто трудові відносини тривають. Проте, до свого робочого місця з 01.06.2021 року позивач не допускається, тому з 01.06.2021 року по 07.07.2021 року їй має бути сплачена середня заробітна плата, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати та середнього заробітку за день у розмірі 197 грн.11коп. У червні 2021 року було 22 робочих дня, а з 01.07.2021 року по 07.07.2021 року - 5 робочих днів, всього 27 робочіх днів, тобто середній заробіток складає за червень 2021 року мінімальна заробітна плата в розмірі 6000 грн. та 1363 грн.65 коп. - за 5 робочих днів липня 2021 року (6000 грн.: 22 робочі дні х 5 робочих днів = 1363 грн. 65коп.), а всього 7363 грн.65 коп. (6000 грн. + 1363 грн.65 коп.). Крім того, з 07.07.2021 року позивачу не була надана оплачувана відпустка по вагітності і пологам тривалістю 126 днів згідно лікарняного листка серії АЛВ за № 937424 від 07.07.2021 року. Надісланий роботодавцю рекомендованим листом лікарняний лист разом із заявою про надання відпустки по вагітності і пологам з 07.07.2021 року по 09.11.2021 року відповідачем отриманий не був та повернувся з позначкою «закінчення строків зберігання у поштовому відділенні». Відповідач фактично звільнила вагітну жінку, оскільки було порушено вимоги ст. 184 ЦПК України в частині обов`язкового працевлаштування вагітної жінки та збереження за нею протягом 3 місяців середнього заробітку. Розмір виплати по вагітності та пологах, який має отримати позивач складає 24\~835 грн. 86 коп. Крім того, в наслідок дій відповідача, якими було порушено право позивача на працю, на соціальний захист по вагітності і пологам, на щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, право на отримання заробітної плати за виконану роботу у повному та належному розмірі, була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 100000 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 7363 грн. 65 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 24\~835 грн. 86 коп. допомоги по вагітності та пологам, 100 000 грн. компенсації за моральну шкоду, всього 132 199 грн. 51коп., а також усі понесені судові витрати. Відповідачем у визначений судом строк подано відзив на позовну заяву, в якому викладені аргументи щодо наведених відповідачем заперечень проти позову. Відповідачем, як виробником ювелірних виробів, на період з 01.12.2021 року по 31.05.2021 рік була організована виставка продаж за адресою: [ADDRESS] , де було орендовано приміщення та розміщено виставкові торгові вітрини. З 01.12.2020 року відповідач прийняла на посаду продавця непродовольчих товарів позивача. Так, було оформлено наказ про прийняття її на роботу, надано повідомлення до ДПІ, укладений трудовий договір, договір про матеріальну відповідальність. Позивача ознайомлено під особистий підпис з посадовою інструкцією та проведено інструктаж з охорони праці. Торгова точка працювала нестабільно, протягом півроку двічі (на період січня та квітня, частково і травня) закривалась через введення загальноукраїнського локдауну. Обсяг продажу не перекривав витрати на оренду, охорону майна та виплату заробітної плати. Через нестабільність роботи відповідач була змушена згорнути виставку-продаж, про що позивача було повідомлено ще 31.03.2021 року. Крім того, на кінець травня були заплановані проведення технічної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, що знаходились на вказаній торговій точці, та організаційні заходи для подальшої передачі торгової точки її новому власнику. Позивачу пропонувались різні варіанти, за яких мали припинитись трудові відносини. Проте, тільки наприкінці травня\~цього рокупозивач в усній формі повідомила, що знаходиться в стані вагітності. Не володіючи підтвердженою інформацією щодо стану позивача, відповідач була позбавлена можливості визначити спосіб подальших трудових відносин з нею. Роботодавцем пропонувалось позивачу переведення на інше робоче місце, але з кінця травня й по теперішній час позивач відмовилась від спілкування телефоном, на запропоноване робоче місце з 1 червня 2021 року не вийшла. Відсутність її на робочому місці була задокументована актами. 15 червня 2021 року [PERSON] особисто приїхала до смт. Михайлівки за місцем реєстрації позивача ( [ADDRESS] ) та місцем її проживання ( [ADDRESS] ), але двері ніхто не відчинив, у зв`язку з чим вона зверталася з заявою до відділення поліції №3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, в якій просила встановити місцезнаходження працівника та причини, з яких вона ігнорує роботодавця. На теперішній час позивач залишається працевлаштованою особою, тобто будь-які порушення з її боку вимог статті 184 КЗпП України відсутні. В той же час, позивач порушила ст.21 КЗПП України та умови трудового договору від 30.11.2020 року і свою відсутність на роботі намагається кваліфікувати, як вимушений прогул. Період нез`явлення позивача на роботу документується в табелі за позначкою 28 «неявка з нез`ясованих причин». Таким чином, підстави для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 7363 грн. відсутні. Крім того, поштове відправлення,\~в якому\~позивач направила\~їй листок\~непрацездатності,\~ [PERSON] отримала 27.09.2021 року та одразу зробила розрахунок виплати по вагітності та пологах. Документація про виплату допомоги по вагітності та пологах в розмірі 24835,86 грн. нею невідкладно була подана в підрозділ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, який 25.11.2021 року перерахував на спеціальний банківський рахунок відповідача суму даної виплати і цього ж дня ця виплата була перерахована на вказані позивачем банківські реквізити. Нарахований на суму допомоги ЄСВ в розмірі 5463,89 грн. перерахований до бюджету ще 06.10.2021 року. Таким чином, жодних прав позивача на працю відповідачем не порушено, позовні вимоги не доведені, тому вона просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому викладені такі аргументи щодо наведених відповідачем заперечень. По-перше, у відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив, що наміру продовжувати з позивачем трудові відносини не мав, тому пропонував різні варіанти припинення трудового договору. Підтвердження факту ліквідації робочого місця позивача через закриття торгової точки, відсутність згоди позивача на переведення в іншу місцевість, невжиття заходів щодо працевлаштування позивача є підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.06.2021 року до 07.07.2021 року. По-друге, акти про відсутність позивача на робочому місці є недопустимими доказами, оскільки складені комісією з 2 осіб. Також, відповідачем не доведено і спростовуються наданими позивачем письмовими доказами факт ухиляння працівника від спілкування з роботодавцем. При цьому, позивачем підтверджено, що вона отримала перераховану відповідачем виплату по вагітності та пологах і на задоволенні позовних вимог в цій частині не наполягає, в іншій частині просить задовольнити. Відповідачем до суду подано заперечення на аргументи, викладені позивачем. Так, місцем провадження господарської діяльності ФОП [PERSON] є [ADDRESS] . При укладенні трудового договору між сторонами не визначалося конкретне місце роботи позивача в смт. Михайлівка. Згідно посадової інструкції продавець непродовольчих товарів ювелірного відділу за дорученням керівника може брати участь у всіх виставкових заходах, а також виставках продажах, організованих в інших містах та регіонах. Таким чином, робоче місце працівника не ліквідовувалося, оскільки воно взагалі не було визначено. Також, на момент прийняття рішення про переміщення торгової точки позивач приховала від роботодавця факт укладення шлюбу та свій стан вагітності. При цьому, фактично позивач звільнена не була і її переведення до м. П`ятихатки Дніпропетровської області не відбулося, оскільки вона не надала своєї згоди. Тобто, жодних прав позивача на працю порушено не було. Акти про відсутність працівника на роботі складалися з метою обліку робочого часу, які підписувалися створеною роботодавцем комісією, виходячи з кількості працівників згідно штатного розпису. Період нез`явлення позивача на роботу задокументований в табелі за позначкою 28 «неявка з нез`ясованих причин», а не прогул, як зазначає позивач, обґрунтовуючи таким чином позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Виплата по вагітності та пологах була здійснена одразу після отримання лікарняного листка позивача до отримання ухвали про відкриття провадження у вказані цивільній справі. Ця виплата здійснена відповідно до вимог чинного законодавства і не свідчить про часткове визнання відповідачем позовних вимог. Крім того, з приводу ситуації, що виникла між сторонами, відповідач зверталася до Державного управління праці, звідки отримала роз`яснення чинного законодавства, якими має керуватися роботодавець. Жодних порушень трудового законодавства в діях відповідача встановлено не було, тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди наполягали, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив. Претензій по відповідача щодо виплати по вагітності та пологах не мають. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що з 01.12.2021 року згідно наказу № 11-0000000027 від 30.11.2020 року [PERSON] була прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів у фізичної особи - підприємця [PERSON] . (а.с. 59-60, 68). Згідно умов вказаного трудового договору робота за цим Договором є для працівника основним місцем робот (п. 1.2). Дата початку роботи - 01.12.2020 року (п.1.4). Договір є безстроковим. (п.2). Норма тривалості робочого часу працівника не перевищує 40 годин на тиждень (п.4.1). Працівнику встановлено посадовий оклад у розмірі 2400 грн. на місяць. (п.5.1) Роботодавець здійснює підвищення заробітної плати згідно з розміром мінімальної заробітної плати , що встановлюється відповідними законодавчими актами України на кожний наступний період. (п. 5.2). Згідно посадової\~інструкції \~продавця непродовольчих\~товарів,\~затвердженої ФОП\~ [PERSON] ,\~ продавець\~непродовольчих товарів\~забезпечує \~безперебійну \~роботу відділу,\~знаходиться протягом\~всього робочого\~часу \~на своєму\~робочому місці\~і \~може \~покидати своє\~робоче місце\~тільки у\~разі необхідності,\~здавши відділ\~ під\~ сигналізацію\~ на\~пульт ВДСО\~-\~п.2.1.1; продавець непродовольчих\~товарів ювелірного\~відділу за\~дорученням \~керівника може\~ брати\~участь у\~всіх виставкових\~заходах,\~а також\~виставках \~продажах,\~організованих в\~інших містах\~і регіонах\~-\~ п.\~2.3; несе відповідальність за невиконання своїх функціональних обов`язків п.3.1.1; за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, правил протипожежної безпеки і техніки безпеки, встановлених для торгового відділу п.3.1.2; порушення інструкції з правил безпеки при роздрібній торгівлі ювелірними виробами- п.3.1.3; продавець непродовольчих товарів ювелірного відділу несе матеріальну відповідальність за втрату, псування і нестачу товарів та інших матеріальних цінностей відповідно до чинного законодавства п.3.2. (а.с.72). Згідно повідомлення про прийняття працівника на роботу, страхувальником ФОП [PERSON] повідомлено про прийняття на роботу платника податків [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] .\~ Датою формування повідомлення у страхувальника вказано 30.11.2020 року. (а.с. 71). Згідно наказу фізичної - особи підприємця [PERSON] за № 11/1 від 19 травня 2021 року про внесення змін до документів, що містять персональні дані працівника, було змінено прізвище продавця непродовольчих товарів - [PERSON] . Переведено [PERSON] , продавця непродовольчих товарів, на прізвище [PERSON] у документах, що містять персональні дані працівника, у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Підстава заява [PERSON] від 19.05.2021 року, копія свідоцтва про шлюб, копія паспорту, копія РНОКПП. (а.с. 24). З повідомлення фізичної особи підприємця [PERSON] вбачається, що остання повторно звернулася до продавця непродовольчих товарів [PERSON] з нагадуванням, в якому вказала, що відповідно до попереднього повідомлення про її звільнення з посади продавця непродовольчих товарів у зв`язку з закриттям торгової точки за адресою: [ADDRESS] , яке надіслано на її адресу відповідно до ст. 49-2 КЗпП України 31.03.2021 року, вказана торгова точка закривається 31.05.2021 року та трудовий договір буде розірваний з 31.05.2021 року на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Пропонується переведення з 01.06.2021 року на роботу продавця непродовольчих товарів ювелірного відділу в м. П`ятихатки Дніпропетровської області. Про згоду або незгоду на переведення на дану посаду просить повідомити її письмово. (а.с.19). Згідно відповіді продавця непродовольчих товарів [PERSON] , остання 31.05.2021 року повідомила фізичну особу підприємця [PERSON] що в порушення норм трудового законодавства її про майбутнє звільнення у зв`язку з закриттям торгової точки належним чином не повідомлено, вона позбавлена можливості одночасно працювати та намагатися знайти іншу роботу. Згоди на переведення до м. П`ятихатки Дніпропетровської області не надає, оскільки їздити на роботу за 300 км від дому вона не може з об`єктивних причин (стан здоров`я, перебуванні на вихованні неповнолітньої дитини, яка навчається у школі та знаходженням на обліку у лікаря у зв`язку з вагітністю). (а.с. 25-26). З повідомлення фізичної особи підприємця [PERSON] від 07.06.2021 року вбачається, що продавець непродовольчих товарів [PERSON] відповідно до наказу №5 від 28.05.201 року повинна була з 01.06.2021 року працювати на робочому місці в ювелірному відділі м. П`ятихатки Дніпропетровської області. Однак з цієї дати і станом на теперішній час до здійснення своїх трудових функцій продавця непродовольчих товарів на вказаному робочому місці вона не приступила. Просить надати їй письмові пояснення про причини неявки на робоче місце та документальне підтвердження обставин, що спричинили неявку. (а.с.28). З повідомлення фізичної особи підприємця [PERSON] від 08.06.2021 року вбачається, що станом на 08.06.2021 року [PERSON] продовжує мати статус працевлаштованої особи з усіма правами та обов`язками, хоча фактично не здійснює трудові функції. Просить повідомити, кому та коли вона надавала медичну довідку про вагітність та її строк. Не володіючи фактичною інформацією, вона фактично не має можливості правильно відобразити табелювання її як працівника, що в свою чергу спричинить ускладнення з нарахуванням грошей у зв`язку з лікарняним по вагітності та пологам. (а.с.30). Згідно листка непрацездатності серії АЛВ за № 937424, виданого 07.07.2021 року пологовим будинком №3 Запорізької міської ради, [PERSON] з 07.07.2021 року звільнена від роботи на 126 днів у зв`язку з вагітністю та пологами, термін полог 16.09.2021 року. (а.с.15). В судовому засіданні встановлено, що лікарняний листок [PERSON] був отриманий ФОП [PERSON] 25.09.2021 року. Згідно платіжного доручення від 24.11.2021 року за № 6792, Краматорським міським відділенням УВД. було перераховано соціальному страхувальнику [PERSON] виплату допомоги по вагітності та пологах згідно заяви розрахунку №006269 від 06.10.2021 року в сумі 24835 грн. 86 коп. ( а.с.90). Згідно платіжного доручення від 25.11.2021 року за №374 соціальним страхувальником [PERSON] було перераховано [PERSON] лікарняні по вагітності та пологах найманого працівника за період 07.07. 09.11.2021 в сумі 24835 грн. 86 коп. (а.с.91). Згідно заключної виписки за період з 25.11.2021 року по 25.11.2021 року на картку [PERSON] соціальним страхувальником [PERSON] було перераховано грошову суму у розмірі 24835 грн. 86 коп. лікарняні по вагітності та пологах найманого працівника за період 07.07. 09.11.2021 року, ЄСВ перерахований 06.10.21. (а.с.92). \~ \~ \~ \~ Згідно актів за №1 від 04 червня 2021 року, №2 від 25 червня 2021 року, №3 від 23 липня 2021 року, №4 від 16 листопада 2021 року, №5 від 26 листопада 2021 року продавець непродовольчих товарів [PERSON] була відсутня на робочому місці в ювелірному відділі ФО [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період з 01.06.2021 року по 04.06.2021 року, з 07.06.2021 року по 25.06.2021 року, з 29.06.2021 року по 23.07.2021 року, з 10.11.2021 року по 16.11.2021 року з невідомих причин. Будь які пояснення від продавця непродовольчих товарів [PERSON] про тривалу відсутність на робочому місці не отримані. В порушення ст. 181 КзпП України, ст. 18 Закону України «Про відпустки » не надала роботодавцю заяву про оформлення її відпустки на догляд за дитиною до 3 років, на телефонний зв`язок з роботодавцем [PERSON] не вийшла. Про своє бажання працювати не повідомила (а.с. 73 - 77). Згідно табелів обліку використання робочого часу за червень, липень та листопад місяць 2021 року причини відсутності продавця непродовольчих товарів [PERSON] зазначені «неявка з нез`ясованих причин». (а.с. 78-80). Згідно заяви [PERSON] від 15.06.2021 року остання звернулася до відділення поліції №3 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою, в якій просила встановити місцезнаходження [PERSON] та причини, з яких вона ігнорує роботодавця. Заява була зареєстрована 15.06.2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 1549. ( а.с.81 -82). Згідно запиту Східного міжрегіонального Управління Держпраці 26.08.2021 року у ФОП [PERSON] було витребувано інформацію щодо трудових відносин з [PERSON] у зв`язку з її зверненням про незаконне звільнення. (а.с.85). Згідно повідомлення Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці про розгляд звернення ФОП [PERSON] були роз`яснені положення ч. 3 ст. 184 КЗпП щодо звільнення вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до трьох років, а також положення Закону України «Про оплату праці» (а.с. 112-113). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 32 КЗпП переведення на\~іншу роботу\~на тому\~ж підприємстві,\~в установі,\~організації,\~а також\~переведення на\~роботу на\~інше підприємство,\~в установу,\~організацію або\~в іншу\~місцевість,\~хоча б\~разом з\~підприємством,\~установою,\~організацією,\~допускається тільки\~за згодою\~працівника,\~за винятком\~випадків,\~передбачених у\~статті 33\~цього Кодексу\~та в\~інших випадках,\~передбачених законодавством (ч.1). Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я (ч.2). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін\~в організації\~виробництва і\~праці,\~в тому\~числі ліквідації,\~реорганізації,\~банкрутства або\~перепрофілювання підприємства,\~установи,\~організації,\~скорочення чисельності\~або штату\~працівників. Звільнення з підстав, зазначених у\~пунктах 1,\~2\~і\~6\~цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Порядок вивільнення працівників визначений\~ст. 49-2 КЗпП України. При цьому гарантовані\~Конституцією\~та\~КЗпП України\~права особи не можуть «нівелюватися» ні обставинами, ні посадовими особами за будь-яких обставин. Так, згідно ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ч.1). Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до\~статті 48\~Закону України\~"Про\~зайнятість населення",\~власник або\~уповноважений ним\~орган доводить\~до відома\~державної служби\~зайнятості про\~заплановане вивільнення\~працівників.\~(ч.3). Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства. (ч.4). Частиною третьою\~статті 184 КЗпП України\~передбачено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Відповідно до ч.1 та 2\~ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України "Про запобігання корупції"\~іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше, як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В судовому\~засіданні встановлено,\~що з\~01.06.2021\~року у\~зв`язку з\~реорганізацією господарської\~діяльності ФОП\~ [PERSON] \~було закрито\~ювелірний відділ\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~де працювала\~позивачка.\~Доказів своєчасного\~попередження позивача\~не пізніше\~ніж за\~два місяці\~про звільнення\~у зв`язку\~із змінами\~в організації\~виробництва і\~праці суду\~не надано.\~При цьому,\~судом встановлено,\~що в\~травні 2021\~року позивачу\~було запропоновано\~переведення на\~роботу в іншу місцевість, а саме: м. П`ятихатки Дніпропетровської області, згоду на яке вона не надала. Доказів того, що роботодавець пропонувала працівнику іншу роботу в смт. Михайлівка чи на виконання вимог зверталася до служби зайнятості суду не надано. Натомість, позивача в порушення вимог п. 1 ч. 1\~ст.\~40\~КЗпП України без її\~згоди фактично було переведено на роботу в іншу місцевість, оскільки акти про відсутність її на роботі складалися за місцем роботи за адресою: [ADDRESS] . Про вагітність позивача відповідач достовірно знала вже 08.06.2021 року, що підтверджується її листом (а.с. 30). Проте, оскільки наказ про переведення роботодавцем не виносився, суд вважає, що відповідачем у зв`язку з закриттям ювелірного відділу в смт. Михайлівка не було дотримано вимоги ст. 184 КЗпП щодо обов`язкового працевлаштування позивача, протягом якого за ним зберігається середня заробітна плата. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, заробітна плата позивачу за період з 01.06.2021 року до 07.07.2021 року відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася. Відповідно до п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001р., середню зарплату за один календарний день визначають шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), мінімальної зарплати або їх частини (у разі коли особа працює в режимі неповного робочого дня чи тижня), двократного розміру мінімальної зарплати на середньомісячну кількість календарних днів (30,44). Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2021 року до 01.12.2021 року складає 6000 грн. \~Тобто, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, середньоденний заробіток складає 197 грн.11коп. Тобто, середній заробіток за червень 2021 року мінімальна заробітна плата в розмірі 6000 грн. та 1363 грн.65 коп. - за 5 робочих днів липня 2021 року (6000 грн.: 22 робочі дні х 5 робочих днів = 1363 грн. 65коп.), а всього 7363 грн.65 коп. (6000 грн. + 1363 грн.65 коп.). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача виплати по вагітності та пологах в розмірі 24835,86 грн. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, 24.11.2021 року позивачу була перерахована та фактично нею отримана допомога по вагітності та пологах в сумі 24835 грн. 86 коп., тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також, відповідно до частини першої\~статті 237-1 КЗпП\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.3\~ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні встановлено порушення відповідачем законних прав позивача, враховуючи характер яких, а також глибину фізичних страждань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 7363 грн. 65 коп., моральна шкода в розмірі 2000 грн., а всього 9363,65 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 08.09.2021 року за № 0.0.2258045109.1 вбачається, що при пред`явленні позову до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1232 грн. 00 коп. Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, на її користь підлягає до стягнення з відповідача судовий збір в розмірі прапорційно задоволених позовних вимог (26%), тобто 320,32 грн. (1232 грн. х 26%) Враховуючи викладене,

Outcome: partial