Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (далі - АТ КБ "Приват Банк") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.10.2013 року в розмірі 115529,61 грн. В позові Банк зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Позивач зазначив, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед АТ КБ "Приват Банк" станом на 31.05.2018 року склала 115529,61 грн, тому просили позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості. (а.с.2-4) Процесуальні дії по справі. Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2018 року позов АТ КБ «Приват Банк» було задоволено та стягнено з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.10.2013 року станом на 31.05.2018 року в сумі 115529,61 грн. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.08.2021 року заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2018 року скасовано. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позиція сторін. Відповідач - [PERSON] не визнав позов та просив відмовити в його задоволенні. В наданому відзиві на позов (а.с.112) ) зазначив, що у Банку не має підстав для стягнення з нього заявлених коштів, так як між Банком та ним договір позики в письмовій формі не укладався. Додані Позивачем до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можуть вважатися складовими частинами договору про надання банківських послуг, так як не містять його підпису. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яка узгоджується також і з його позицією, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Вважає, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період-з часу виникнення спірних правовідносин (14.10.2013 року) до моменту звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду із вказаним позовом (28.08.2018 року), тобто Позивач міг додати до позовної заяви Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Вважає, що за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані йому Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Заяві від 19.03.2018 року домовленості сторін про розмір кредиту, строк його повернення, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані Позивачем Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також вважає, що відсутні підстави вважати, що Позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. АТ КБ "Приватбанк", не погоджуючись з наданим відповідачем відзивом, надав суду відповідь на відзив (а.с.123), в якому вважають доводи відповідача щодо не укладення договору з Банком не обгрунтованими. Зазначили, що Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. В підтвердження цього позивачем надана до суду копія анкети-заяви, з якої вбачається що [PERSON] висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив, що згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. На підставі поданої Заяви, Відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до карткового рахунку є пластикова Картка. Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" з якого вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій тощо. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості є виписка з карткового рахунку, з якої прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку , оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму відзиві, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. (а.с. 43) Після скасування заочного рішення інших заяв щодо участі у справі від Банку не надходило. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі.(а.с.139) Суд, на підставі ч.5 ст.179, ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 14.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2800,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ Як вбачається з розрахунку заборгованості, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит, а відповідач кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку Банк зазначає , що наявна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 14.10.2013 року станом на 31.05.2018 року у сумі 115529,61 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 2783,52 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 107598,69 грн, заборгованості за пенею та комісією - 5147,40 грн. Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить, що за даним кредитним договором має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно укладеного договору №б/н від 14.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2800,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, шляхом підписання анкети-заяви. На підставі поданої Заяви, Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , видано пластикову Картку в якості ключа до рахунку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Так по даній справі Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Виписка по картковому рахунку відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово- економічні експертизи по справі не призначались. Суд вважає, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в розмірі 2800 грн в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, підлягає стягненню на користь позивача заявлена до стягнення сума тіла кредиту в повному обсязі. Також Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, а також пеню і комісію за несвоєчасну сплату кредиту. Суд вважає, що в задоволенні цих вимог Банку належить відмовити з огляду на таке. Суд вважає , що умови договору приєднання розроблені банком, тому повинні бути зрозумілі споживачу і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Між тим, у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.06.2018 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому суд вважає, що в задоволенні інших позовних вимог Банку щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - 107598,69 грн, заборгованості за пенею та комісією - 5147,40 грн належить відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 14.10.2018 року, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2783,52 грн. В задоволенні решти позовних вимог, належить відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1762,00 грн. Також представник відповідача просив при винесенні остаточного рішення по справі, допустити поворот виконання заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від області від 24.10.2018 року, яке судом скасовано на підставі ст.444 ЦПК України і на виконання якого відповідачем сплачено кошти через виконавчу службу в розмірі 35 000 грн. Суд вважає, що дане питання не можливо вирішувати одночасно з ухваленням остаточного рішення по справі, клопотання про це заявлено передчасно з огляду на таке. Згідно з ч. 1ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його не чинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд по даній справі задовольнив позовні вимоги Банку в меншому розмірі, однак вважає, що питання про поворот виконання даного рішення за аналогією з даною статтею належить вирішувати після набрання даним рішенням законної сили та доведення належними доказами факту виконання скасованого судового рішення. На підставі ст.ст.525,526,530,549,611,624,629,1048-1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial