Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування по страховому випадку до відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.11.2015 року приблизно о 05 год. 25 хв. по вул. Хотинській неподалік буд.№47 в м.Чернівці, відбулось ДТП, а саме обрив електромережі (по якій рухаються тролейбуси) балансоутримувачем якої є КП «Чернівецьке тролейбусне управління», внаслідок чого було пошкоджено бампер (решітку 1, решітку 2, решітку 3, фару) капот та кришу його транспортного засобу марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вказував на те, що у відповідності до Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування від нещасних випадків на транспорті серії DCVN №063924 від 12.10.2015 року укладеного між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (Страховиком) та КП «Чернівецьке тролейбусне управління» (Страхувальником) та Додаткової угоди №1 від 12.10.2015 року, зазначена дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком та підлягає відшкодуванню Відповідачем. Також вказував на те, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відмовлено в задоволенні виплати страхового відшкодування щодо заявленого страхового випадку на тій підставі, що відповідачем зазначений випадок не визнається страховим випадком і, що відповідно Страхова компанія не відшкодовує вартість ремонту та/або технічного обслуговування транспортного засобу, що не викликані настанням страхового випадку. 17.02.2016 року, позивач не погоджуючись із зазначеною відмовою, звернувся із скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на незаконну відмову ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» по виплаті страхового відшкодування, однак позитивної відповіді не отримав, вказував, що його скарга по суті не вирішувалась, а тільки рекомендовано звернутись до суду. Позивач зазначив, що згідно Висновку №022/2 від 08.04.2016 року СП «Західно-український експертно-консультативний центр» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.[NUMBER] внаслідок пошкодження на момент дослідження складає - 27215,63грн., а КП «Чернівецьке тролейбусне управління» виплатило лише частину шкоди, а саме 12000,00 грн.. Враховуючи викладене просив стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача, [PERSON], суму страхового відшкодування в розмірі 20254,54 грн. по страховому випадку, що стався 09.11.2015 року приблизно о 05 год.25 хв., в результаті якого було пошкоджено транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача документально підтверджені витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак до його початку надав суду письмову заяву в якій просив позовну заяву задовольнити та стягнути з Відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 606,00 грн. Крім того просив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, однак до його початку надав письмові заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, та зазначив, що підставою для відмови страховику в здійсненні виплат страхового відшкодування є те, що зазначена подія не визнана страховим випадком, а отже Страхова компанія не мала підстав для здійснення страхової виплати. Просив суд у позові відмовити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному об'ємі. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування від нещасних випадків на транспорті серії DCVN №063924 від 12.10.2015 року укладеного між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (Страховиком) та КП «Чернівецьке тролейбусне управління» (Страхувальником), застраховано цивільну відповідальність власника наземних транспортних засобів за заподіяння Страхувальником (Водієм) прямої матеріальної шкоди життю, здоров'ю та/або майну третьої особи, що знаходилося поза межами забезпеченого ТЗ, внаслідок ДТП (а.с.10). Додатковою угодою №1 від 12.10.2015 року до Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування від нещасних випадків на транспорті серії DCVN №063924 від 12.10.2015 року (а.с.11) сторонами внесено зміни до пункту 2.1.6. даного Договору страхування та викладено в наступній редакції: «Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки, в тому числі внаслідок падіння під час руху контактного проводу». Пунктом 3.3.1. Розділу ІІІ Загальних умов страхування передбачено, що страховим ризиком є заподіяння Страхувальником внаслідок ДТП прямої матеріальної шкоди життю, здоров'ю та/або майну Третіх осіб, що знаходились поза межами забезпеченого ТЗ. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Пунктом 23 вищевказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2014 року, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу діє протягом строку, на який його укладено. На вимоги, що випливають із договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поширюється загальний строк позовної давності, встановлений тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), що обчислюється із дня закінчення дії договору. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України у разі настання страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Отже, вищезазначеними умовами Договору сторони погодили, що завдання прямих матеріальних збитків майну третіх осіб в наслідок падіння під час руху контактного проводу вважається дорожньо-транспортною пригодою та є страховим ризиком, тобто Страховик у відповідності до умов даного договору зобов'язаний здійснити страхову виплату по страховому випадку. Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З Висновку про результати розгляду звернення затвердженого начальником Садгірського ВП Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 12.11.2015 року вбачається, що 09.11.2015 року біля 05.25год. гр.[PERSON] звернувся до працівників поліції з приводу пошкодження його автомобіля обірваним металевим дротом віл тролейбусного електроживлення (а.с.8). Згідно Висновку №022/2 від 08.04.2016 року СП «Західно-український експертно-консультативний центр» (а.с.12-34) вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження його транспортного засобу на момент дослідження складає - 27215,63грн. (двадцять сім тисяч двісті п'ятнадцять 63 коп.). Відповідно до платіжного доручення №1475 від 07.12.2015 року КП «Чернівецьке тролейбусне управління» перераховано позивачу грошову суму в розмірі 12000,00грн. (а.с.70). З листа №5146/13-12 від 23.03.2016 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послу вбачається, що скарга [PERSON] по суті не вирішувалась (а.с.40). Відповідно до вимог статті 6 Закону України "Про страхування", добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 та 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Оцінивши зібрані у справі докази, а також і те, що відповідно до пункту 2.1.6. Договору страхування укладеного між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та КП «Чернівецьке тролейбусне управління» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки, в тому числі внаслідок падіння під час руху контактного проводу, суд вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування неправомірною, а вимогу позивача щодо стягнення страхового відшкодування обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Щодо вимог [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Частиною ч. 2 ст. 56 цього Кодексу визначено, що особа, яка надає правову допомогу має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст.12, 46, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Зокрема, як убачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Усмановим М.А. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 4.3 якого клієнт за надання правової допомоги зобов'язаний виплатити адвокату гонорар у розмірі 2500 грн. до початку розгляду справи по суті. При цьому, відповідно до квитанції №4552 від 01.07.2016 року позивач поніс витрати на оплату правову допомогу в сумі 2500 грн. Крім того, понесені позивачем витрати на оплату правової допомоги також підтверджуються розрахунком вартості витраченого адвокатом часу, згідно якого вартість правової допомоги не перевищує граничні розміри встановлені Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Так, згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, судом задовольняються за наданням правової допомоги при розгляді судом справи. Крім цього, відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України висновок експертів є одним із доказів. При цьому, в ході розгляду справи жодна зі сторін не оскаржувала Висновок №022/2 від 08.04.2016 року, наданий СП «Західно-український експертно-консультативний центр», а тому в даному випадку стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також і витрати, сплачені позивачем на отримання вказаного висновку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved