Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування в якому, з урахуванням уточнених позовних вимогог просила суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в загальному розмірі 162711 грн. , з яких : 72335 грн.- витрати на лікування; 3616 грн.- моральна шкода, пов"язана з ушкодженням здоров"я; 60 000 грн. - моральної шкоди у зв"язку зі смертю та 30 082 грн - витрати на поховання. Також просила стягнути з відповідача на її користь пеню в розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі18582,70 грн., три відсотки річних у розмірі 3812,86 грн., інфляційні втрати у розмірі 10170,86 грн. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у зв"язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої помер її син [PERSON] , сталася [INFO] о 9 год. 20 хвилин . Автомобіль марки «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] рухаючись в м. Черкаси по вул. 30 - річчя Перемоги зі сторони вулиці Смілянська в напрямку вул. О. Теліги поблизу будинку № 20 скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїздну частину дороги по нерегульованому пішоходному переході. За фактом даної ДТП 17.08.2020 року були внесені відомості до ЄРДР за № 12020251010003119 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України. [INFO] потерпілий [PERSON] помер. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників трансопртних засобів у ТДВ " СК "Кредо" поліс № 200103379. На свою заяву від 16.11.2020 року про виплату страхового відшкодування вона отримала відповідь від страховика від 11.02.2021 року за № 644 про відсутність правових підстав для проведення виплати через відсутність рішення по кримінальному провадженню за фактом вказаної ДТП. Вввжає рішення відповідача щодо зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку чи постанови суду необгрунтованим, таким, що порушує її право на отримання страхового відшкодування. Ухвалою суду від 26 березня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо"надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До моменту отримання ТДВ СК " Кредо" рішення суду у кримінальному провадженні , підстави для проведення виплати страхового відшкодування за фактом ДТП відсутні, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу [PERSON] за шкоду, заподіяну здоров"ю та життю [PERSON] ще не настала. Крім того, ТДВ "СК "Кредо" вважає, що витрати пов`язані із лікуванням потерпілого не підтверджені належними доказами. Так, у долучених до позову чеках на придбання медичних препаратів відсутнє призначення лікарем медикаментів, зазначених у них, у зв"язку з чим, навівши перелік чеків, які відповаідач не бере до уваги, визнають відшкодування витрат на лікування потерпілого у розмірі 25907 грн. 99 коп. Також відповідач частково визнає позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди за ушкодження здоров"я потерпілого в розмірі 1295 грн. , як 5% від страхової виплати, за шкоду, заподіяну здоров"ю ( 25907,99 х5% =1295,40 грн). Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного потерпілого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленого законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. За розрахунком відповідача розмір моральної шкоди складає 56676,00 грн, виходячи із 12 мінімальних заробітних плат ( 4723,00 грнх12= 56676,00 грн) , вказану суму відповідач визнає. Згідно п.27.4 ст. 27 Закону Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику документів, які підтверджують ці витрати. Загальний розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому на день настання страхового випадку. Відповідач визнає частково вимогу про відшкодування витрат на позовання в розмірі 28470 грн, оскільки понесені затрати в розмірі 1612 грн з призначенням платежу " благодійні внески" відшкодуванню не підлягають. З урахуванням того, що провадження у страховій справі до моменту набрання законної сили рішенням суду у кримінальному провадженні № 12019080050003033 призупинено на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " підстави для виплати страхового відшкодування за фактом вищезазначеної ДТП відсутні, оскільки не настала цивільно-праовова відповідальність водія [PERSON] за шкоду, заподіяну життю та здоров"я потерпілої особи, відсутні правові підстави для стягнення пені. Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому вказувала, що рішення про зупинення відповідачем строку розгляду заяви про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необгрунтованим та таким, що порушує право потерпілого на отримання страхового відшкодування. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія " Кредо" надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскількина даний час не сплив строк для прийняття рішення за заявою позивача про виплату страхового відшкодування, а тому звернення до суду з даним позовом є передчасним. Визнають право позивача на отримання страхового відшкодування за наслідками ДТП , за умови : набрання законної сили рішенням у кримінальному провадженні та у випадку настання цивільно-правової відповідальності [PERSON] за шкоду, заподіяну життю та здоров"ю потерпілої особи : на лікування - 25907,99 грн, моральної шкоди у зв"язку зі смертю потерпілої особи 56676,00 грн, відшкодування витрат на поховання -28470,00 грн. У судове засідання представники сторін скерували клопотання про розгляд справи у їх відсутність. У поданих заявах представник позивача підтримала позовні вимоги повністю, представник відповідача проти позову заперечував. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. 17 серпня 2020 року о 9 год. 20 хвилин сталася Дорожньо- транспортна пригода: автомобіль марки «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] рухаючись в м. Черкаси по вул. 30- річчя Перемоги зі сторони вулиці Смілянська в напрямку вул. О. Теліги поблизу будинку № 20 скоїв наїзд на на пішохода [PERSON] , який перетинав проїздну частину дороги по нерегульованому пішоходному переході. За фактом даної ДТП 17.08.2020 року були внесені відомості до ЄРДР за № 12020251010003119 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України(т.1 а.с.7), досудове розслідування на час розгляду даного позову у суді триває. [INFO] потерпілий [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] ( т.1а.с. 84) . Згідно Полісу № 200103379 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ТДВ " СК " Кредо" застрахувала цивільно-правову відповідальність водія [PERSON] , який на законних підставах керує автомобілем " Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] (т.1 а.с.9 ). Позивач [PERSON] є матрі"ю померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.11.2016 року (т.1а.с.10) та копією паспорта позивача (т.1 а.с. 11-13). 12.10.2020 року представник [PERSON] як законного представника [PERSON] - [PERSON] звернувся до ТДВ СК " Кредо" із заявою про виплату страхового відшкодування для потерпілого [PERSON] - витрати на лікування - 42924,48 грн., моральної шкоди, пов"язаної із ушкодженням здоров"я - 2146,20 грн. Після смерті [INFO] потерпілого [PERSON] , 05 листопада 2020 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про долучення документів та виплату страхового відшкодування в якій просив виплатити матері померлого потерпілого [PERSON] - витрати на лікування - 59335, 75 грн., моральну шкоду, пов"язану з ушкодженням здоров"я -2966, 78 грн, моральну шкоду у зв"язку зі смертю 60 000 грн. . 16 листопада 2020 року представник [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про долучення документів та виплату страхового відшкодування в якій просив здійснити виплату для матері потерпілого [PERSON] - витрати на лікування -65495,85 грн; моральну шкоду, пов"язану з ушкодженням здоров"я -3274,7 грн; моральну шкоду у зв"язку зі смертю - 60 000 грн; витрати на поховання- 30082,8 грн. 07 грудня 2020 року Директор ТОВ " ЮК " Центр Автовиплат Поліс " [PERSON] здійснюючи представництво інтересів [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого доручення, звернувся до ТДВ СК " Кредо" із заявою про виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 166035 грн, на яку отримав лист від 11 лютого 2021 року, в якому його повідомлено про те, що виплата страхового відшкодування буде проведена після набрання рішенням у справі про вказану дорожньо-транспортну пригоду законної сили. Також страхова компанія запросила у автора звернення лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] 09 березня 2021 року Директор ТОВ " ЮК Центр Автовиплат Поліс" скерував на адресу страхової компанії досудову вимогу про виплату страхового відшкодування. На даний час відповідач не сплатив позивачу страхове відшкодування. Суд вважає, що відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування необґрунтовано, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно з статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З урахуванням вказаного, посилання відповідача, як на підставу зупинення у виплаті страхового відшкодування на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 17 серпня 2020 року о 9 год. 20 хвилин за участю автомобіля марки «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , . в результаті якої загинув [PERSON] , через ненадання доказів підтвердження вини водія у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди у зв"язку з чим у страховика не виникає цивільно-правової відповідальності, є безпідставним, так як цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена статтею 1187 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р. страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 26-1 вказаного закону визначено, що відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров"я під час дорожньо-транспортної пригоди моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров"ю. Виходячи з розміру витрат на лікування, які підверджені позивачем на суму 72335 грн.- 5% як компенсація моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров"я становить 3616, 79 грн. ( вказані кошти потерпілий [PERSON] за життя не отримав). Відповідно до ч. 3 ст. 27 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" п. 41.1 та підпунктом "в" п. 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Мінімальна заробітна плата станом на дату ДТП ( 17.08.2020) року відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» становила 4732 грн. Статтею 20 Закону України «Про страхування » передбачено обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. ТДВ Страхова компанія " Кредо " не здійснило виплату [PERSON] коштів в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи. Позивач заявила вимогу про стягнення на її користь 60 тисяч грн. Проте, заявлений розмір відшкодування перевищує встановлений Законом України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" максимальний розмір. Розрахунок такої моральної шкоди необхідно провести згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто максимальний розмір такого страхового відшкодування стосовно одного померлого становить12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі - (4723х12 = 56676 грн.) Позивач довела , що внаслідок смерті її сина, їй заподіяно моральну шкоди, яка полягає у сильних та тривалих душевних стражданнях, які спричинила раптова загибель сина внаслідок вказаної ДТП. Враховуючи тривалість та інтенсивність нервових переживань, які призвели до душевної травми завданої смертю сина, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 56676 грн. Частиною 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 (знаступними змінами та доповненнями), у випадку смерті потерпілого, громадянин/організація/, відповідальна за заподіяну шкоду, зобов`язаний відшкодувати витрати на поховання тій особі, яка фактично понесла ці витрати. На підтвердження витрат на поховання загиблого [PERSON] позивач надала товарний чек № 139 від 27.10.2020 року на суму 24320 грн. з переліком предметів, необхідних для поховання( договір-замовлення № 139 на організацію та проведення поховання) та копії свідоцтва про Державну реєстрацію ФОП [PERSON] , товарний чек № 107 від 26.10.2020 року та витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ФОП [PERSON] , товарний чек ФОП [PERSON] , а також фіскальний чек від 26.10.2020 року про оплату 1600 грн. за місце на кладовищі( т.1 а.с. 117-128). Вказані кошти підлягають стягненню із відповідача у повному обсязі у відповідності до лімітів відповідальності, передбачених 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки охоплюється максимальним розміром витрат, які підлягають відшкодуванню за Законом. Посилання представника відповідача на ту обставину, що кошти в розмірі 1600 грн, сплачені згідно з фіскальним чеком із вказівкою, що це благодійні внески, суд вважає безпідставними, оскільки призначення даного платежу - оплата за місце на кладовищі. З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача витрат на поховання підлягає задоволенню з наведених вище підстав. Суд також вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення витрат на лікування потерпілого, виходячи з наступного. Відповідно до ст.24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Позивач [PERSON] понесла витрати на придбання ліків на суму 72335 грн. що підтверджується копіями чеків (т.1 а.с. 86-117). Отже, вказані витрати на лікування підлягають стягнення з відповідача ТДВ «СК «Кредо» у повному обсязі, оскільки вони заявлені в межах ліміту відповідальності за заподіяну майнову шкоду. Доводи щодо недопустимості наданих позивачем на доказів на підтвердження лікування померлого [PERSON] судом спростовуються за безпідставністю. Що стосується позовної вимоги про стягнення пені та 3 % відсотків річних суд зазначає наступне. Порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати визначено статтею 36 Закону України " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що:«при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Надаючи оцінку розрахунку заборгованості по виплаті страхового відшкодування, та встановленим обставинам справи, суд враховує, що позивач, звернувшись через свого представника 16.11.2020 року до відповідача - страхової компанії із необхідними документами про виплату страхового відшкодування, проте, прийняття рішення було призупинено, тобто не було прийнято рішення ні про здійснення страхового відшкодування ( регламентні виплати), а ні про відмову у здійсненні такого відшкодування, у зв"язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення матеріальних збитків з останньої. Таким чином, суд вважає, що факт прострочення виплати страхового відшкодування відсутній , у зв"язку з чим відсутні і правові підстави для стягнення інфляційних нарахувань. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує на користь держави судовий збір в розмірі 1627 ,03 грн.

Outcome: partial