Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22.12.2012 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Audi», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою суду у вказаній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний винним [PERSON]. Відповідно до "Звіту про визначення вартості матеріального збитку", сума матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача становить 225 023,79 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 20 000,00 грн. матеріальної шкоди та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги, з мотивів, викладених в позовній заяві, та просили їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 175 023 грн. 79 коп. матеріальної шкоди, оскільки, МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] 50000,00 грн. в якості відшкодування. Відповідач у судове засідання, яке відбулося 26.03.2014 року, не направив свого представника, повідомлений належним чином про розгляд справи. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 11.03.2013 року на перехресті вул. Дніпровська Набережна та вул. Причальна в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Audi», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Автомобіль «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER] належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу(а.с. 54). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2013 року, винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а. с. 6). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно із положеннями ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вбачається із "Висновку експертів за результатами проведення комісійної автотоварознавчої експертизи" № 13395/13-54 від 15.01.2014 року, розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля "Хюндай" становить 223 268,77 грн.(а.с. 94). З листа МТСБУ від 14.10.2013 року вбачається, що [PERSON] була відшкодована шкода у розмірі 50000,00 грн. у відповідності до підп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Отже, приймаючи до уваги те, що відповідачем була нанесена матеріальна шкода позивачу, дана шкода підлягає відшкодуванню, а саме, у розмірі 173 268 грн. 77 коп.(223268,77 - 50000,00). Проте, суд вважає, що розрахунок позивача здійснений невірно, оскільки, позивачем не було враховано "Висновок експертів за результатами проведення комісійної автотоварознавчої експертизи" № 13395/13-54 від 15.01.2014 року, який був здійснений за ухвалою суду про призначення експертизи. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Приймаючи до уваги те, що саме по собі пошкодження майна вже несе за собою завдання моральної шкоди та приймаючи до уваги те, що позивач більше року не мала можливості користуватися автомобілем, який їй належить на праві власності, суд вважає, що позивачу була нанесена моральна шкода, яку суд оцінює у 10000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 86 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial