Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Представник ПАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулися до суд з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.09.2017 між ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0676883/1042/17, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Renault Megane», державний номер [NUMBER] . 01.05.2018 близько 12 год.20хв., в м. Обухов на автодорозі Київ-Знам`янка 43+500, водій керував автомобілем «Ford Sierra», державний номер [NUMBER] не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну. При виникненні небезпеки в русі водій не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та не дотримався безпечної дистанції і здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Megane», державний номер [NUMBER] , який зупинився перед пішохідним переходом, щоб пропустити пішохода, після чого автомобіль «Renault Megane», державний номер [NUMBER] від поштовху посунувся в перед та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , який стояв попереду. В даному ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, а власники матеріальні збитки. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 14.05.2018, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП. Відповідно до страхового акту №2300221208 від 11.05.2018 позивач визнав дорожньо - транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у 91517,32грн, яка була виплачена. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортне пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб - внаслідок експлуатації транспортного засобу «Ford Sierra», державний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «Акціонери, страхова компанія «Інго Україна», згідно полісу №АМ/3592776 з лімітон відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000,00грн, франшиза встановлена в розмір 0,00грн. 26.10.2018 ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулась до ПРАТ «СК» ІНГО УКРАЇНА» з заявою на виплату № 2300221208/АК на суму сплаченого страхового відшкодування. ПрАТ «СК» ІНГО УКРАЇНА» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням знос автомобіля - 0,5851; що підтверджується копією розрахунку ПРАТ «СК» ІНГО УКРАЇНА», в розмір 51 827,71грн. Отже різниця, яка підлягає до сплати з відповідач на користь позивача становить 39 689,61грн. Позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, із претензією про відшкодування збитків. Так як відповідач проігнорував звернення, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. З боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. У зв`язку з викладеним позивач просить суд задовольнити позові вимоги в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.02.2021 відкрито провадження, справу до розгляуду призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 18.06.2021 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, відповідно до якого зазначено, що вимоги ПАТ "Страхова компанія "Провідна" вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з такого. Позивачем не наведено жодних доказів про спробу досудового врегулювання, наприклад повідомлення про вручення, невручення або відмову від отримання рекомендованого листа з пропозицією досудового врегулювання спору. Зі свого боку можу сказати, що ніхто не звертався до відповідача, ні письмово, ні на електронну пошту, ні по телефону. У розділі 5, позовної заяви, позивач посилається на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. І акцентує увагу на словосполученні «з урахуванням зносу». Там же він посилається на пункт 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, надалі Методика, значення Ез (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. В позовній заяві коефіцієнту фізичного зносу визначений як 0.5851. Але це є припущенням, так як не вказано підстави для застосування коефіцієнту фізичного зносу відмінного від нуля. В матеріалах, доданих до позовної заяви, вказано, що з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що «Renault Megane», державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, тому лише за показником строку його експлуатації на момент ДТП (01.05.2018) підстави для обрахунку та застосування коефіцієнта фізичного зносу відсутні. Виходячи з VIN коду автомобіля, [NUMBER] , він зібраний за межами країн СНД, можливі варіанти - Франція, Туреччина. Для автомобілів, зібраних в Росії, VIN код розпочинається з 3-х символів "X7L". Доказ, що на момент ДТП, транспортний засіб «Renault Megane», державний номер [NUMBER] , не експлуатувався в інтенсивному режимі (що його фактичний пробіг на час ДТП щонайменше вдвічі більший за нормативний), підтверджуються розрахунком № 1684375 від 07.02.2019, доданому до матеріалів позову. Середньорічний нормативний пробіг для КТЗ даного класу складає 19.5тис.км. А середньорічний фактичний пробіг транспортного засобу становить 33.4тис. км., що менше подвійного нормативного пробігу. В той же час, як вбачається з первинного Акту огляду транспортного засобу № 2300221208 від 02.05.2018 та додаткового від 07.05.2018, у графі «Пошкодження, які не пов`язані з ДТП» містить запис про вм`ятину на передніх лівих дверях, в середній частині, та зчісування на структурі захисту цих же дверей та пошкодження структури спойлера переднього бампера. Таким чином, жодних доказів, в позовній заяві, що дають право на застосування коефіцієнту фізичного зносу зі значенням більше нуля, не наведено. Про необґрунтованість суми позову свідчить той факт, що, розглянувши детально рахунок-фактуру № 19400030348, від 09.05.2018, яка знаходиться в додатках до позовної заяви, наданих позивачем, в рядках 16 та 17, знаходимо два однакових задніх бампери. Найменування запасної частини та ціна, в цих рядках, співпадають, що свідчить про недбалість, при складанні цієї рахунку-фактури, і, як результат, завищення загальної суми ремонту, що, очевидно, вплинуло на суму позову. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. ПрАТ СК «ІНГО УКРАЇНА» згідно з полісом № АМ/3592776 не відмовлено у здійсненні страхового відшкодування. Тобто, дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля Ford Sierra, держаний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля RENAULT MEGANE, державний реєстраційний номер [NUMBER] , визнано страховим випадком. Дані обставини не заперечуються сторонами у справі. Позивач, згідно з розрахунком, твердить, що розмір страхового відшкодування становив 91 517,32грн, що аж ніяк не перевищує розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, встановленому відповідно до полісу № АМ/3592776, а саме - 100 000грн. Позивач не врахував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14- 176цс18), у випадках, коли делікатні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся з позовом до суду, необгрунтовано вказавши мене як відповідача. У зв`язку з викладеним відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 14.07.2021 до суду надійшла заява від представника позивача -адвоката Каплі Аліни Степанівни відповідно до якої зазначено, що твердження відповідача, щодо покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») с безпідставними оскільки такі доводи відповідача не узгоджуються з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 року по справі №686/17155/15-ц. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61 - 10773св20), який підтримав правовий висновок, викладений у постанові ВСУ у справі №6-691цс15 та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхова виплата). На підставі цього висновку Верховний суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Відповідно до висновку (розрахунку) про вартість матеріального збитку №1684376 від 07.02.2019, який позивач додав до позовної заяви, коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля RENAULT MEGANE, державний реєстраційний номер [NUMBER] , склав 0,5851%. Даний розрахунок був виготовлений спеціалістом АТ «СК «ІНГО». Оскільки АТ «СК «ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме 51827,71грн (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, який становить 0,5851%), то у страховика відповідача не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою яка склала 39 689,61грн, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності). Так як, страховик відповідача (АТ "СК "ІНГО") виплатив страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,5851%), відповідно він виконав своє зобов`язання перед відповідачем. В матеріалах справи відсутні дані, що відповідач як страхувальник за полісом №АМ/3592776 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності оспорював рішення страховика про визначення розміру страхового відшкодування потерпілому, в тому числі з підстав незгоди з застосованим коефіцієнтом фізичного зносу автомобіля. 03.08.2021 до суду надійшли заперечення від відповідача [PERSON] відповідно до яких зазначено, що позивач, надаючи, в якості доказів, документи від самого позивача, страхової компанії АТ "СК "ІНГО", ТОВ "АВТОКРАЙ-УКРАЇНА", тим самим підтверджує, що вони ним перевірені, оформлені вірно, суми розраховані правильно та відповідно нормативних документів. Тобто, відповідно ст. 78-80 ЦПК України, є допустимі, достовірні та достатні. А відповідно ст. 43 ч.2 п.4 ЦПК України, позивач подав усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, і не приховував докази. З цього випливає, що ніякі взаємовідносини відповідача з його страховою компанією АТ "СК "ІНГО", за винятком факту наявності страхового полісу, по даній справі, не мають жодного значення і не можуть бути використані. Використовуються тільки докази, щодо розрахунку суми відшкодування страховою компанією відповідача. Також, ДТП трапилась 01.05.2018, автомобіль RENAULT MEGANE, державний реєстраційний номер [NUMBER] , дата виготовлення є 01.05.2013, можна стверджувати, що йому 5 років. Місяць травень має 31 календарний день. Отже, ймовірність, що він виготовлений 01.05.2013 і йому 5 років, з дня випуску, є 1/31, або 3.23%. При розрахунку вартості колісного транспортного засобу допущені порушення пункту 6.3.3 методики - застосовано ймовірні значення року випуску та строку експлуатації, що призвело до отримання хибних значень в розрахунку. Представник позивача - адвокат Капля Аліна Степанівна в судове засідання не з`явилась, про день та час судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. В прохальній частині міститься вимогами про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, про місце, день та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. 26.08.2021 до суду надійшов відзив від відповідача, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини 01.05.2018 близько 12 год.20хв., в м. Обухов на автодорозі Київ- Знам`янка 43+500, водій керував автомобілем «Ford Sierra», державний номер [NUMBER] не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну. При виникненні небезпеки в русі водій не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та не дотримався безпечної дистанції і здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Megane», державний номер [NUMBER] , який зупинився перед пішохідним переходом, щоб пропустити пішохода, після чого автомобіль «Renault Megane», державний номер [NUMBER] від поштовху посунувся в перед та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , який стояв попереду. В даному ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, а власники матеріальні збитки. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 14.05.2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП. У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 05.09.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0676883/1042/17, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Renault Megane», державний номер [NUMBER] . Відповідно до страхового акта №2300221208 від 11.05.2018 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» визнала дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та виплатили страхове відшкодування власнику автомобіля «Renault Megane», державний номер [NUMBER] , в розмірі 91517,32грн, що підтверджується платіжним дорученням №0022046 від 14.05.2018, платіжним дорученням №0022045 від 14.05.2018. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Ford Sierra», державний номер [NUMBER] була застрахована ПАТ «СК» ІНГО УКРАЇНА» на підставі страхового полісу №АМ/3592776, з лімітон відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000,00грн, франшиза встановлена в розмір 0,00 грн. 26.10.2018 ПАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулась до ПАТ «СК» ІНГО УКРАЇНА» з заявою на виплату № 2300221208/АК на суму сплаченого страхового відшкодування. ПАТ «СК» «ІНГО УКРАЇНА» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням знос автомобіля - 0,5851; що підтверджується копією розрахунку ПАТ «СК» «ІНГО УКРАЇНА», в розмір 51 827,71грн. Згідно із ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Стаття 8 Закону України «Про страхування» регламентує, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно із положення ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Цим Законом визначено порядок та строки звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування (ст.35 Закону), окрім того, Законом визначені дії страховика та потерпілого щодо визначення розміру шкоди для здійснення страхового відшкодування ( ст.34 Закону), і такі дії є обмежені певним проміжком часу. Зокрема, як видно з матеріалів справи, страхови компанії ПАТ «СК «ПРОВІДНА» та ПАТ «СК» ІНГО УКРАЇНА» виконали всі дії для здійснення страхового відшкодування, на підставі документів, покладених в основу страхового відшкодування (страхова справа) та виплатили ПАТ «СК «ПРОВІДНА» суму страхового відшкодування, а ПАТ «СК» «ІНГО УКРАЇНА» виплатила позивачу визначену вартість відновлювального ремонту з урахування зносу автомобіля, відповідно до Розрахунку про вартість матеріального збитку №1684376 від 07.02.2019 з зазначенням, що коефіцент фізичного зносу пошкодженого автомобіля «Renault Megane», державний номер [NUMBER] становив 0,5851%. Даний рорахунок виготовлений спеціалістами АТ «СК «ІНГО». Призначену виплату позивач одержав. Відповідач [PERSON] зазначив у відзиві, що заперечує щодо розрахунку про вартість матеріального збитку №1684376 від 07.02.2019, обґрунтовуючи тим, що спеціалістами не вказано, що абсолютно всі пошкодження, які ним виявлені мають відношення до одного ДТП 01.05.2018, а вказані запчастини взагалі не мають підтвердження, необхідності заміни. Цивільний процесуальний кодекс України регламентує, щодо права звернення до суду з клопотання про призначення експертизи, відповідно до статті 103 ЦПК України. Однак, процесуальні права та вимоги Цивільного процесуального кодексу України про призначення експертизи, були проігноровані відповідачем по справі. Відповідачем не надано суду жодних належних доказів на спростування Розрахунку про вартість матеріального збитку №1684376 від 07.02.2019, не надано інший розрахунок розміру шкоди, не надано документів якіб спростовували дослідження та визначення пошкоджень транспортного засобу «Renault Megane», державний номер [NUMBER] спеціалістами, що є процесуальним обо`язком відповідача, а тому суд приймає та визнає, що Розрахунк про вартість матеріального збитку №1684376 від 07.02.2019 є належним та допустимим доказом щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, оскільки не викликає сумнівів щодо правильного використання нормативно-правових актів та інформаційних джерел із застосування Методики товарознавчої експертизи. Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи із аналізу зазначених вище норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (висновком) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N1074/8395 (з відповідним змінами). У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження№ 61-10773св20). Стаття 27 Закону України "Про страхування", регламентує, що Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. З положень ст. 993 ЦК України убачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення страхового відшкодування, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 39 689,61грн = 91 517,32грн - сума виплаченого страхового відшкодування (страхова виплата) ПАТ «Провідна» - 51 827,71грн сплачене ПАТ «СК «ІНГО» страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого автомобіля «Renault Megane», державний номер [NUMBER] . На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати, в розмірі 2270,00грн.

Outcome: approved