Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до головного управління Держгеокадастру у Київській області та [PERSON], в якому просять суд визнати недійсними накази Головного управління Держземагенства у Київській області від 23.10.2014 №10-8130/15-14-сг, №10-8137/15-14-сг, №10-8131/15-14-сг, №10-8149/15-14-сг, №10-8133/15-14-сг, №10-8134/15-14-сг, № 10-8132/15-14-сг, №10-8138/15-14-сг, №10-8135/15-14-сг, №10-8136/15-14-сг, якими земельні ділянки площею 10,0993 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 28,4962 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 8,2721 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 48,9893 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 6,3539 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 6,8176 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 13,6498 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 14,0796 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 19,3936 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 25,9998га (кадастровий номер [NUMBER]), надані в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства, а також просять визнати недійсними договори оренди вказаних земельних ділянок. В обгрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що розпорядженням виконувача обов'язків голови Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 19.08.2002 № 263 затверджено схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП «Зірка», якою передбачено: поділ ріллі площею 952,9 га на 659 земельних часток (паїв); сіножаті площею 310,7 га залишити у сумісному використанні з розподілом на всіх членів (659) в фізичних гектарах без подрібнення їх в натурі на окремі частки (паї). Як колишні члени КСП «Зірка» вони отримали державні акти на право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі виданих їм сертифікатів, але лише на ріллю. Листом від 25.05.2015 Державною інспекцією сільського господарства у Київській області повідомлено позивача [PERSON] про допущені порушення Головним управлінням Держземагенства у Київській області при наданні [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства. При цьому вказано на те, що з опрацьованих картографічних матеріалів встановлено, що земельні ділянки, надані [PERSON], відносяться до земель спільного сумісного використання, так як ці ділянки були передані розпорядженням Богуславської РДА від 19 серпня 2002 року № 263 членам бувшого КСП «Зірка» з розподілом на всіх членів (659) в фізичних гектарах без подрібнення їх в натурі на окремі частки (паї) для спільного сумісного використання. Роз'яснено право на звернення до суду. На переконання позивачів відповідачами порушено їх право на земельні ділянки за складом сіножаті, оскільки незаконне переведення вищевказаних земель до державної власності та надання їх в оренду [PERSON], позбавили їх права на ці земельні ділянки та можливість ними користуватися. Представник позивачів Ситник Т.А. позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що позивачі при зверненні до суду не вказали в позовній заяві, які конкретно їх права підлягають захисту. В позовній заяві ними вказано, що накази ГУ Держгеокадастру є такими, що порушують права власника землі, а далі вказують, що спірні земельні ділянки перебувають у спільному сумісному користуванні членів колишнього КСП «Зірка». Але із обгрунтування позовної заяви можна припустити, що мова йде про їх гіпотетичне право на землі, що виділялись бувшому КСП «Зірка». Представник відповідача також зазначив, що незважаючи на речову природу права на земельну частку (пай), ототожнювати його із правом на частку у спільній частковій власності немає підстав. Суб'єкти права не мають можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ні тією земельною ділянкою, що припадає на їхню частку, ні (разом) всім масивом земель, переданих свого часу у колективну власність. Земельний кодекс України в редакції 1992 року взагалі спільної часткової власності на землю не передбачав, а механізм оформлення такого права був відсутній. На переконання представника відповідача, у разі ліквідації КСП право власності на земельну ділянку колишньої колективної власності припиняється, і земельна ділянка переходить у власність держави (ч. 1 ст. 4 ЗК України в редакції 1992 року , ч. 1 ст. 84 ЗК У країни). Цей висновок підтверджувався положеннями ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», яка передбачає можливість розпорядження місцевими радами або районними державними адміністраціями невитребуваними земельними ділянками колишньої колективної власності шляхом здавання в оренду. Однак при цьому в законодавстві не було норми, яка б прямо передбачала подальший правовий статус земель колективної власності в разі припинення КСП. З прийняттям закону №2498-VIII від 10.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» ця проблема вирішена. Вказаним законом передбачено внесення змін до ЗК України і зокрема доповнення пунктом 21 розділу X Перехідних положень такого змісту: 21. Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності". Якщо після проведення розподілу земель сільськогосподарського підприємства, до державного акта на право колективної власності на землю не внесено відповідні зміни, постає питання про його дійсність. Це зумовлено положеннями статті 79 чинного Земельного кодексу України, яка визначає земельну ділянку як частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Так, у разі, коли межі новоутвореної земельної ділянки в натурі не встановлено, питання існування земельної ділянки як об'єкта права власності є спірним. Тому на переконання представника відповідача положення тих самих норм законів, які називали громадян співвласниками, є декларативними, оскільки закріплений законодавчо порядок володіння, користування та розпорядження земельними ділянками колективної власності свідчив про те, що правомочності власника здійснює саме юридична особа в особі своїх статутних органів, а не громадяни - "співвласники". Виходячи з цього, громадяни - "співвласники" не мали по відношенню до земельних ділянок права власності. Виходячи з вищезазначених положень Земельного кодексу України, Законів України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», «Про власність» право члена КСП приймати участь в розпорядженні землею, що була передана в колективну власність КСП безпосередньо пов'язані з тим, чи залишається такий громадянин членом КСП, чи припинив членство в ньому. Якщо членство громадянина в КСП припинено, в нього залишається право вимоги виділення частки майна, що належали в цьому КСП, а право приймати участь в розпорядження майном КСП він втрачає. Крім того, стаття 319 ЦК України, яка регламентує здійснення права власності, встановлює, що власність зобов'язує. Одним з обов'язків власника є сплата земельного податку, але позивачі такий податок не сплачують. Також представник відповідача звернув увагу на те, що згідно наданого позивачами протоколу зборів власників земельних паїв колишнього КСП «Зірка» від 18 серпня 2015 року на цих зборах розглядалось питання про «безпідставне переведення земель спільного сумісного використання в землі запасу «Державна власність». Натомість відсутні позовні вимоги про визнання незаконними дій чи рішень про переведення земель колективної власності в державну власність. Такі дії позивачами не оскаржуються, а оскаржуються вже накази Головного управління Держгеокадастру про надання в оренду [PERSON] їх в оренду. Але управління надало в оренду землі державної форми власності, а не колективної, а тому без вимог про визнання незаконним переведення земель з колективної форми власності в державну, визнавати незаконними накази про розпорядження вже державними землями немає підстав. Виходячи з наведеного представник відповідача вважає, що є декілька самостійних підстав для відмови в задоволенні позову, а саме: особи, що звернулися до суду з цим позовом, не є належними позивачами по справі; права позивачів не порушені, а тому не підлягають захисту; ГУ Держгеокадастру України у Київській області прийняв рішення про передачу в оренду спірних земельних ділянок [PERSON] на законних підставах, оскільки рішення стосується земель, що віднесені до земель державної власності, а позивачі не оскаржують законність переведення цих земель з колективної до державної форми власності. Суд, заслухавши представника позивачів, представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказами Головного управління Держземагенства у Київській області від 23.10.2014 №10-8130/15-14-сг, №10-8137/15-14-сг, №10-8131/15-14-сг, №10-8149/15-14-сг, №10-8133/15-14-сг, №10-8134/15-14-сг, № 10-8132/15-14-сг, №10-8138/15-14-сг, №10-8135/15-14-сг, №10-8136/15-14-сг, земельні ділянки площею 10,0993 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 28,4962 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 8,2721 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 48,9893 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 6,3539 га (кадастровий номер [NUMBER]), 6,8176 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 13,6498 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 14,0796 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 19,3936 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 25,9998 га (кадастровий номер [NUMBER]) надані в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства. 02 березня 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] укладено: договір оренди земельної ділянки площею 10,0993 га з кадастровим номером [NUMBER]; договір оренди земельної ділянки площею 28,4962 га з кадастровим номером [NUMBER]); договір оренди земельної ділянки площею 8,2721 га з кадастровим номером [NUMBER]; договір оренди земельної ділянки площею 48,9893 га з кадастровим номером [NUMBER]; договір оренди земельної ділянки площею 6,3539 га з кадастровим номером [NUMBER]; договір оренди земельної ділянки площею 6,8176 га з кадастровим номером [NUMBER]; договір оренди земельної ділянки площею 13,6498 га з кадастровим номером [NUMBER]; договір оренди земельної ділянки площею 14,0796 га з кадастровим номером [NUMBER]; договір оренди земельної ділянки площею 19,3936 га з кадастровим номером [NUMBER]; договір оренди земельної ділянки площею 25,9998 га з кадастровим номером [NUMBER]. Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ( т. 1 а.с. 125, 134-142) підтверджується, що право оренди [PERSON] на зазначені земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстраційною службою Богуславського районного управління юстиції Київської області: 13.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 13.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 13.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 13.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 13.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 20.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 20.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 20.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 20.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 20.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 20.03.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]. Відповідно до положень ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Натомість, під час судового розгляду встановлено, що земельні ділянки, які надані [PERSON] для ведення фермерського господарства, не належать до державної власності. Так, відповідно до рішення Киданівської сільської ради народних депутатів від 12.12.1995 № 9 колективному сільськогосподарському підприємству «Зірка» передано у колективну власність 1304,8 га земель для сільськогосподарського виробництва. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серія КВ, який 05.12.1996 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за [NUMBER] земельна ділянка площею 1304,8 га передана для сільськогосподарського виробництва КСП «Зірка». Розпорядженням голови Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 03.02.1997 № 51 затверджено розроблену Київським відділенням інституту землеустрою науково-технічну документацію по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність КСП «Зірка», встановлено площу сільськогосподарських угідь, що підлягають паюванню 1248,4 га та затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) в розмірі 5578 гривень та площу паю 1,9 в умовних кадастрових гектарах. Розпорядженням виконувача обов'язків голови Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 19.08.2002 № 263 затверджено схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП «Зірка», якою передбачено: поділ ріллі площею 952,9 га на 659 земельних часток (паїв); сіножаті площею 310,7 га залишити у сумісному використанні з розподілом на всіх членів (659) в фізичних гектарах без подрібнення їх в натурі на окремі частки (паї). В Схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП «Зірка» (а.7,9) зазначено в розділі 2 «Виділення земельних масивів на сільськогосподарських вгіддях, що підлягають поділу на земельні частки (паї)»: 2.1 Земельні ділянки, що можуть бути поділені на земельні частки (паї) без обмежень в часі:ділянка [NUMBER] площею 14,8 га ріллі; [NUMBER] загальною площею 33,5 га ріллі; [NUMBER] загальною площею 117,6 га ріллі; [NUMBER] загальною площею 49,9 га ріллі: [NUMBER] загальною площею 182,1 га ріллі; [NUMBER] загальною площею 93,0 га ріллі; [NUMBER] загальною площею 18,6 га ріллі; [NUMBER] загальною площею 416,9 га ріллі; [NUMBER] загальною площею 11,3 га ріллі; [NUMBER] загальною площею 15,2 га ріллі. 2.2 Земельні ділянки сумісного використання. Поділ земельних ділянок загальною площею 310,7 га на земельні частки (паї) без подрібнення їх в натурі на окремі частки (паї) з урахуванням вартості частки на кожного члена КСП «Зірка»: [NUMBER] загальною площею 13,0 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 2,5 га сіножатей; ділянка [NUMBER] площею 16,4 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 23,3 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 3,8 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 15,5 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 29,5 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 24,0 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 39,4 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 7,6 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 9,1 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 35,8 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 78,8 га сіножатей; [NUMBER] загальною площею 12,0 га сіножатей. В розділі 3 «Розрахунок земельної частки (паю) в фізичних гектарах» було визначено розмір земельних часток (паїв) у фізичних гектарах на сіножатях. Слід зазначити, що вирішення питання щодо розподілу земель колективної власності колишнього КСП «Зірка» було проведено станом на серпень 2002 року відповідно до діючих на той час Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки(паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, які були затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 № 47/172/48. За змістом п. п. 1.3., 1.5., 2.7. Методичних рекомендацій, передача в натурі земельної частки (паю) громадянину здійснюється після складання «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)». Схеми складаються за участю керівників і спеціалістів колективних сільськогосподарських підприємств (організацій), сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, затверджуються загальними зборами (зборами уповноважених) членів цих підприємств і організацій та погоджуються районними (міськими) державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад). На Схемі виділяються земельні масиви, що можуть бути поділені на земельні частки (паї) без обмежень в часі, в тому числі ділянки першочергової приватизації, а також земельні масиви, які поділяються на земельні частки (паї) після закінчення певного технологічного сільськогосподарського циклу. Крім того, визначаються: земельні ділянки, що поділяються одночасно без подрібнення в натурі на окремі паї (зрошувані угіддя, сади, виноградники, хмільники, ягідники тощо). В судовому засіданні встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були видані сертифікати на право на земельні частку (пай), що підтверджується списком колишніх членів КСП «Зірка», яким були видані сертифікати. Позивачі [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями [PERSON] та [PERSON], яким видавались сертифікати на право на земельні частку (пай), що також підтверджується зазначеним списком. Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Будь-які строки для звернення із сертифікатом для виділення земельної ділянки в натурі законом не були визначені. В судовому засіданні встановлено, що позивачі отримали державні акти на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі виданих їм сертифікатів, але лише на ріллю, тобто на площу 952,9 га. На сіножаті площею 310,7 га правовстановлюючі документи не отримані. Листом від 25.05.2015 Державною інспекцією сільського господарства у Київській області повідомлено позивача [PERSON] про допущені порушення Головним управлінням Держземагенства у Київській області при наданні [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства. При цьому вказано на те, що з опрацьованих картографічних матеріалів встановлено, що земельні ділянки, надані [PERSON], відносяться до земель спільного сумісного використання. Зазначені земельні ділянки були передані розпорядженням Богуславської РДА від 19 серпня 2002 року № 263 членам бувшого КСП «Зірка» з розподілом на всіх членів (659) в фізичних гектарах без подрібнення їх в натурі на окремі частки (паї) для спільного сумісного використання. Зазначено, що на сіножаті правовстановлюючі документи не отримано. Верховний Суд в постанові від 20.06.2018 у справі № 323/323/17 зауважив, що оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом. Натомість, після прийняття розпорядження виконувача обов'язків голови Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 19.08.2002 № 263 про затвердження схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП «Зірка», якою передбачено: поділ ріллі площею 952,9 га на 659 земельних часток (паїв); сіножаті площею 310,7 га залишити у сумісному використанні з розподілом на всіх членів (659) в фізичних гектарах без подрібнення їх в натурі на окремі частки (паї), не було вирішено компетентним органом питання щодо поділу в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) за складом сіножаті площею 310,7 га. Позивачі та інші колишні члени КСП «Зірка» мають право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства щодо земель сільськогосподарського призначення за складом сіножаті площею 310,7 га, але їх право на даний час порушено ГУ Держземагенства у Київській області, правонаступником якого є ГУ Держгеокадастру у Київській області, оскільки незаконне переведення вищевказаних земель до державної власності та надання їх в оренду [PERSON], унеможливило скористатись цим правом. Суд також звертає увагу на те, що Головне управління Держземагенства у Київській області не надало суду жодних доказів на підтвердження правомірності видання оскаржуваних наказів, а саме відповідних рішень про переведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення за складом сіножаті до ріллі, рішень про вилучення земель від всіх 659 членів колишнього КСП «Зірка» та передачі їх до державної власності. Наведені вище порушення свідчать про передачу Головним управлінням Держземагенства в Київській області земельних ділянок [PERSON] в користування поза межами наданих законодавством повноважень. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №2-12/09 від 12.09.2018 (т. 2 а.с. 80-109) має місце порушення меж та накладання земельних ділянок за кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] із земельними ділянками колективної власності згідно державного акту на право колективної власності на землю виданого КСП «Зірка» відповідно до рішення Киданівської сільської ради від 12.12.1995 № 9 та згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП «Зірка» Богуславського району Київської області (затвердженої розпорядженням Богуславської РДА від 19.08.2002 за №263. Земельним законодавством встановлено, що у користування чи у власність особи може бути надана лише вільна земельна ділянка. Так, відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Таким чином, наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду чинним законодавством визначається в якості обов'язкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки. Правовою підставою для укладення спірних договорів оренди землі є незаконні накази Головного управління Держземагентства у Київській області. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Згідно положень ст.ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). В даному випадку зміст правочинів, а саме спірних договорів оренди землі суперечить вимогам ч. 5 ст. 116, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, моральним засадам суспільства, оскільки допущено порушення прав 659 колишніх членів КСП «Зірка», кожен з яких фактично позбавлений права на 1/4 частину належної йому земельної частки (паю), а укладення договорів створило умови для незаконного користування отриманими в оренду земельними ділянками. З урахуванням вищевикладеного оскаржувані накази Головного управління Держземагентства у Київській області підлягають визнанню недійсними, а укладені на їх підставі договори також визнанню недійсними. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved