Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

01.09.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] . В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] та [PERSON] 24.05.2014 уклали шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 15.03.2016 року шлюб було розірвано. Дитина проживає з матір`ю [PERSON] . Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, зазначених в позовній заяві та висновку Орган опіки та піклування Савранської селищної ради. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. Представник органу опіки та піклування та представник Служби у справах дітей Савранської районної державної адміністрації Одеської області в судовому засіданні також позов підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених у висновку. Суд на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 24.05.2014 уклали між собою шлюб. [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився від шлюбу [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції в Одеській області 19.08.2014 серії [NUMBER] (а.с. 7). Заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 15.03.2016 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). [PERSON] постійно проживає з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області, вих. № 1760 від 31.08.2020 (а.с. 6). Також суд встановив, що після розірвання шлюбу між позивачкою і відповідачем в березні 2016 року останній вихованням сина та його розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, з дитиною не спілкується і взагалідолею та його життям не цікавиться, дитину не відвідує. Відповідно до довідки Савранського дошкільного навчального закладу "Веселка" (вих. № 17 від 01.09.2020, а.с. 22), батько дитини [PERSON] жодного разу не приводив та не забирав сина з дитячого садка. З вересня 2017 року по даний час приводили до дитячого садка та забирали дитину - матір та бабка. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Савранської селищної ради від 13.10.2020 позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] є доцільним (а.с. 32). За правилами статті 150 СК України батьки зобов`язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На підставі частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. [PERSON] , в порушення вимог статей 150, 180 СК України, частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо утримання, виховання та розвитку сина, не піклується про нього, не спілкується з ним, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує йому необхідного медичного догляду За таких обставин та зазначених вище положень законодавства, з урахуванням встановленого факту ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню свого сина [PERSON] , суд, виходячи з інтересів дитини, приходить до висновку про наявність підстав, за яких відповідача повинно бути позбавлено батьківських прав. Вказаний висновок повністю узгоджується і з позицією органу опіки та піклування, викладеною у письмовому висновку. Суд встановив, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 843, 00 грн (а.с. 1). Розподіляючи судові витрати, суд керується приписом частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд стягує сплачену позивачкою суму судового збору з відповідача.

Outcome: approved