Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Перший заступник прокурора Миколаївської області 16.02.2017 року звернувся до Березанського районного суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що прокуратурою області виявлені порушення вимог законодавства при прийнятті Коблівською сільською радою (далі с/рада) рішень із земельних питань. Так, п.2 рішення с/ради від 15.11.2013р. №7 вилучено у ДП "Очаківське ЛМГ" земельні ділянки загальною площею 46,8 га та переведено їх до земель запасу с/ради в межах населеного пункту с. Коблеве. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 07.06.2016р., яке набрало законної сили, задоволено позов прокурора про визнання незаконним та скасування зазначеного рішення с/ради. Водночас установлено, що за рахунок вищезазначених земель, які перебували у постійному користуванні ДП "Очаківське ЛМГ", пунктами 1,2 рішення с/ради від 16.12.2014р. №30 затверджено проект землеустрою та надано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,8 га з кадастровим номером [NUMBER] у с. Коблеве для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення реєстраційною службою Березанського РУЮ 24.12.2014 року відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку [NUMBER], про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за №8224164. Ршенням Коблівської сільської ради №31 від 10.04.2015р. затверджено проект землеустрою та змінено цільове призначення вищезазначеної земельної ділянки на будівництво та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення. Посилаючись на те, що вказані рішення с/ради прийняті з порушенням вимог законодавства, а саме: - ст.19 Конституції України, ст.ст.84, 56 ЗК України, оскільки надана відповідачу [PERSON] спірна земельна ділянка фактично належить до земель лісогосподарського призначення, відведення яких у приватну власність заборонено; - ст.ст.17 Закону України "Про основи містобудування", ст.48 Закону України "Про охорону земель", ст.118 ЗК України, оскільки надана відповідачу [PERSON] земельна ділянка, відповідно до Генерального плану с. Коблеве, затвердженого рішенням с/ради №28 від 16.12.2014р., розташована на території зелених насаджень загального користування, які входять до ландшафтно-рекреаційної зони, в межах якої, відповідно до Генерального плану с. Коблеве ведення особистого селянського господарства не передбачено. Аналогічна заборона міститься в п.10.1,10.4, 10.17 ДБН 360-92 "Планування і забудова міських і сільських поселень", які є обов'язковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури, згідно яких господарське та інше будівництво на землях зелених зон заборонено; в 3-х кілометровій зоні узбережжя Чорного моря заборонено будівництво будинків, споруд і комунікацій у приморських прибережних смугах завширшки менше 100м від урізу води, а у приморських курортних зонах за наявності пляжу - менше 100м від його суходільної межі. Отже, ведення особистого селянського господарства та будівництво комерційних об'єктів в 3-кілометровій зоні узбережжя чорного моря суперечить містобудівній документації - Проекту планування та забудови Березанського району, затвердженого постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112 та діючому містобудівному законодавству, будівельним нормам , державним стандартам і правилам; - що зазначена земельна ділянка, яка надана відповідачу [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та будівництво об'єктів рекреаційного призначення, за даними НКС розташована у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на відстані 5 метрів від урізу води та що відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно-визначеній смузі від урізу води; - що надання у власність відповідачу [PERSON] спірної ділянки суперечить вимогам ст.90 Водного кодексу України та ст.62 ЗК України, відповідно до яких прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об'єктів, об'єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об'єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд; - що всупереч вимогам ч.8 ст.118, ч.3 ст.186-1 ЗК України Коблівською сільською радою прийнято спірне рішення за відсутності позитивних висновків управління екології та природних ресурсів та управління містобудування та архітектури Миколаївської облдержадміністрації про погодження проекту землеустрою, перший заступник прокурора просить визнати незаконним та скасувати вищезазначені рішення Коблівської сільської ради. Враховуючи, що оспорюване рішення с/ради видано із численними порушеннями законодавства, без необхідних погоджень проекту землеустрою, з порушенням правового режиму земель прибережної захисної смуги, перший заступник прокурора просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності [NUMBER], видане на ім'я [PERSON] 24.12.2014 року реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції на спірну земельну ділянку, яке є похідним документом і лише посвідчує виникнення права власності та на підставі ст.ст.16,1212 ЦК України витребувати від [PERSON] у власність держави в особі Березанської районної державної адміністрації отриману ним земельну ділянку. У судове засідання прокурор не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник позивача - Березанської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача - Коблівської сільської ради Березанського району в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи - Державного підприємства "Очаківське лісомисливське господарство" в судове засідання не з'явилися та не повідомили причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №7 від 15.11.2013 року "Про вилучення земельних ділянок та переведення до земель запасу" вилучено у ДП "Очаківський ЛМГ" земельні ділянки загальною площею 46,8 га та переведено до земель запасу Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області в межах населеного пункту с. Коблеве (а.с.14). Пунктами 1, 2 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №30 від 16.12.2014 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність та постійне користування, в межах території населеного пункту с.Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, та надано відповідачу [PERSON] у власність та постійне користування земельну ділянку площею 1,8 га (пасовища) кадастровий номер [NUMBER] із земель, не наданих у власність та постійне користування, для ведення особистого селянського господарства в межах території населеного пункту с. Коблеве, Коблівської сільської ради (а.с.15). У подальшому пунктом 1 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №31 від 10.04.2015 року "Про затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок" затверджено проекти із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян України (для ведення особистого селянського господарства) в межах населеного пункту с.Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, у тому числі цільове призначення належної [PERSON] земельної ділянки площею 1,8 га (пасовища), кадастровий номер [NUMBER], змінено на будівництво та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (а.с.16). Рішенням господарського суду Миколаївської області від 07.06.2016 року, яке вступило в законну силу, задоволено позов керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Березанської РДА до Коблівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ДП "Очаківське ЛМГ", про визнання незаконним та скасування п.2 рішення Коблівської сільської ради №7 від 15.11.2013р.: визнано незаконним та скасовано вказаний пункт рішення про вилучення земельних ділянок та переведення до земель запасу та вилучення у ДП "Очаківське ЛМГ" земельної ділянки площею 46,8га та переведення до земель запасу Коблівської сільської ради в межах населеного пункту с. Коблеве (а.с.21-22). Як вбачається з інформації відділу Держгеокадастру у Березанському районі від 10.01.2017 року спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення; відповідно до даних НКС (Національної кадастрової системи) приблизна відстань від урізу води меж спірної земельної ділянки до південної межі становить 5м., до північної - 150 м. (а.с.29). Надана відповідачу [PERSON] у власність земельна ділянка розміщена на території, яка обліковувалася як землі державного лісового фонду кв.40 вид.1,4 Березанського лісництва ДП "Очаківське ЛМГ"; за матеріалами лісовпорядкування 2013р. спірна земельна ділянка виключена зі складу Держлісфонду і на даний час в складі земель Держлісфонду не рахується; рішення про вилучення земельної ділянки до ДП "Очаківське ЛМГ" не надходило, заяви про відмову від права постійного користування з боку ДП "Очаківськее ЛМГ" не подавалися, згода на вилучення не надавалась, що вбачається з повідомлень Державного агентства лісових ресурсів України та ДП "Очаківське ЛМГ" (а.с.30-32). З повідомлення управління екології та природних ресурсів Миколаївської ОДА від 11.01.2017р. вбачається, що землевпорядна документація щодо відведення спірної земельної ділянки на розгляд до управління не надходила, висновок про погодження (відмову) не надавався (а.с.33); згідно даних Управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА від 13.01.2017р., спірна земельна ділянка розташована в зоні рекреації на території зелених насаджень загального користування. Зазначені обставини підтверджені також витягом з поземельної книги (а.с.37-39). Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №28 від 16.12.2014р. затверджено генеральний план с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області (а.с.35). З інформації Коблівської сільської ради та акту обстеження земельних ділянок в с. Коблеве вбачається, що на спірній земельній ділянці будівельні матеріали, споруди та нерухомі об'єкти відсутні (а.с.40). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності серія та номер [NUMBER], виданого 24.12.2014р. Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Березанського РУЮ у Миколаївській області, реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] за [PERSON] внесена до Державного реєстру 24.12.2014р. за індексним №18299291, номер запису про право власності 8224164 (а.с.42). Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті, індивідуального дачного будівництва. Відповідно до норм ч.5 ст.116 ЗК України (в редакції, що була чинною на момент прийняття рішень), земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Всупереч зазначеним вимогам вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП "Очаківське ЛМГ" не відбулося, заяви про відмову від права користування чи згоду на вилучення земельної ділянки ДП "Очаківське ЛМГ" не надавались (а.с.31,32). На підставі ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом; вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до ч.5 ст.149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу (ч.3 ст.149 ЗК України). Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка на момент прийняття рішення Коблівської сільської ради Березанського району №30 від 16.12.2014 року перебувала у державній власності та знаходилась у межах с.Коблеве, на підставі ч.5 ст.149 ЗК України повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою належали Березанській районній державній адміністрації, а тому Коблівською сільською радою надано земельну ділянку у приватну власність відповідача [PERSON] поза волею належного власника. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками" з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок (далі - ділянки) Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Міністерству оборони, Державному агентству лісових ресурсів та Державному агентству земельних ресурсів до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері заборонено приймати рішення про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, крім випадків, коли за умови обґрунтування неможливості реалізації альтернативних варіантів вирішення питання ділянки вилучаються і передаються у постійне користування та/або в оренду для будівництва, реконструкції та капітального ремонту залізничних ліній та автомобільних доріг загального користування; для розміщення кладовищ та за рішенням Кабінету Міністрів України - для: будівництва та обслуговування об'єктів енергетичної інфраструктури (газо-, нафтопроводів, газових та нафтових терміналів, газових та нафтових свердловин, ліній електропередачі, електростанцій, електропідстанцій, розподільних пунктів, ядерних установок); видобування корисних копалин відповідно до спеціальних дозволів на користування надрами; облаштування державного кордону та будівництва пунктів пропуску через нього; забезпечення відбудови та функціонування монастирів на місцях їх історичного заснування; будівництва, реконструкції та капітального ремонту об'єктів, визначених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу; розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції; створення та забезпечення функціонування об'єктів природно-заповідного фонду і виробничо-соціальних об'єктів, необхідних для ведення лісового господарства; розміщення інших об'єктів, вилучення і надання ділянок для яких здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України. Таким чином, вилучення земель лісогосподарського призначення з передачею їх у власність громадян заборонено. Згідно з ч.9 ст.118 ЗК України та ст.35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", лише позитивні висновки державної експертизи землевпорядної документації є підставою для прийняття органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування відповідного рішення. Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється. Статтею 9 вказаного Закону встановлено обов'язковість державної експертизи землевпорядчої документації для проектів землеустрою щодо відведення, зокрема, земель лісогосподарського призначення. Разом з тим, як вбачається з повідомлення Держгеокадастру (а.с.29), проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для проведення державної експертизи не надходив. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третью статті 62 ЗК України, частиною третьою статті 90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України, земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. Відповідно до ст.17 Закону України "Про основи містобудування" основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом 2 ст.48 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що розміщення і будівництво об'єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів. Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття спірного рішення, є генеральний план с. Коблеве, згідно якої надана відповідачу [PERSON] спірна земельна ділянка розташована на території зелених насаджень загального користування, які входять в ландшафтно-рекреаційну зону, в межах якої передбачається створення системи парків; ландшафтного, спортивного, фестивального, парку екстремального відпочинку, зазначена зона передбачена для піших, велосипедних прогулянок. Ведення особистого селянського господарства в межах вказаної зони не передбачено. Аналогічна заборона щодо ведення особистого селянського господарства та будівництва комерційних об'єктів встановлена п.10.1,10.4,10.17 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Державного комітету у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовище №44 від 17.04.1992р. та п.4.2 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом міністерства охорони здоров'я України №173 від 19.06.1996р., відповідно до якого господарське та інше будівництво на землях зелених зон прямо заборонено. Крім того, відповідно до п.10.17 ДБН 360-92 у трикілометровій зоні узбережжя Чорного моря забороняється будівництво будинків, споруд і комунікацій у приморських прибережних смугах завширшки менше 100м від урізу води, а у приморських курортних зонах за наявності пляжу - менше 100м від його суходільної межі. Отже, надання спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та будівництва комерційних об'єктів в трикілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації - Проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області та діючому містобудівному законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам. Крім того, за положеннями ст.60 ЗК України та (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 Земельного кодексу України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Як вбачається з фрагменту публічної кадастрової карти України (а.с.30) та повідомлення відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області (а.с.29), відстань меж спірної земельної ділянки від урізу води Чорного моря до південної межі - 5м., до північної - 150м., тобто, відповідно до зазначених норм законодавства, надана [PERSON] у власність земельна ділянка знаходиться у межах прибережної захисної смуги Чорного моря та не може передаватися у приватну власність. Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення підлягає погодженню з органом лісового господарства, а земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги - з природоохоронним органом (ч.3 ст.186-1 ЗК України). Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки [PERSON] до Управління екології та природних ресурсів Миколаївської ОДА на погодження не надходив та управлінням не погоджувався (а.с.33). Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 16.12.2014 року №30 в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки суперечить зазначеним нормам законодавства, воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню на підставі ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Згідно зі ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п.8-1 ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Враховуючи, що рішення Коблівської сільської ради Березанського району №30 від 16.12.2014 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства видані з порушенням норм чинного законодавства, свідоцтво про право власності, видане відповідачу [PERSON] реєстраційною службою Березанського РУЮ на спірну земельну ділянку необхідно визнати недійсним та скасувати. У зв'язку зі скасуванням рішення та правовстановлюючого документа щодо права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку є незаконним, підлягає скасуванню і рішення Коблівської сільської ради №31 від 10.04.2015 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення. Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Про наявність правових підстав для витребування в добросовісного набувача в порядку ст.388 ЦК України спірної земельної ділянки, що належить до земель лісового фонду та яка на час прийняття незаконного рішення про її відчуження перебувала в державній власності і вибула з володіння власника - держави поза його волею, зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 17.12.2014 року у справі №6-99цс14. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги прокурора щодо витребування у відповідача [PERSON] спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки на користь держави в особі Березанської районної державної адміністрації підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved