Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] . На день смерті [PERSON] залишилось право на земельну частку (пай), яке належить останній на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0278101, виданого 15.07.1997 Немирівською райдержадміністрацією та зареєстрованого 17.07.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 112 (розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах). Заповітів [PERSON] не залишала, тому спадкування після її смерті здійснювалось за законом. Позивач є спадкоємцем після смерті своєї баби [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 529 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, оскільки його мати [PERSON] (дочка спадкодавця) померла раніше. Інших спадкоємців за законом немає. Факт смерті матері позивача 24.04.95 підтверджується повторним свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв фактично, оскільки на момент смерті баби він проживав та був зареєстрований разом з нею у с. Обідне та протягом шести місяців після відкриття спадщини вступив у володіння та управління спадковим майном (тобто відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини). На даний час позивач вже більше двадцяти років фактично володіє спадковим майном, (тобто з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) про що відомо сільській раді. [PERSON] не зміг отримати у відповідача викопіювання із плану земель землекористування Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області але з пояснень посадових осіб ради можна зробити висновок, що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0278101 дійсно наразі обліковується земельна ділянка, площею 3,3061 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за [PERSON] . Як відомо позивачу, його баба [PERSON] при житті не отримувала держаного акта на вказану вище земельну ділянку, тому до складу спадкової маси входять тільки права на земельну частку (пай). Таким чином, в порядку спадкування перейшли всі права [PERSON] , в тому числі і на згадану вище земельну частку (пай). У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), в порядку спадкуванні за законом після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , яке належить останній на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0278101, виданого 15.07.97 Немирівською районною державною адміністрацією Вінницької області та зареєстрованого 17.07.97 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 112 (розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах). Ухвалою Немирівського районного суду від 03.03.2021 було відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Ковалівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Немирівського районного суду від 12.05.2021 у вказаній цивільній справі було замінено первісного відповідача Ковалівську сільську раду Немирівського району Вінницької області на належного відповідача - Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Мотилюк О.В. позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Вороновицької селищної ради - заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Ліщук Т. в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов визнає та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] " [PERSON] " померла [INFO] в м. Владивосток Приморського краю РФ, про що 27.03.1997 був складений запис акту про смерть №1929. Відповідно до довідки №2-148 від 15.07.2020, виданої виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Немирівського району, після смерті [PERSON] [INFO] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: с. Обідне Немирівського району Вінницької області, залишилося спадкове майно. Спадкоємцем за законом є онук - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований разом із [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] її онук [PERSON] прийняв, але не оформив. [PERSON] , яка проживала в с. Обідне Немирівського району Вінницької області, яка була членом КСП "Прогрес", на підставі рішення Немирівської районної державної адміністрації від 28 березня 1997 року №78 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Прогрес", розміром 4.00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0278101, який виданий 15.07.1997 та зареєстрований 17.07.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №112. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.1966 [PERSON] народився [INFO] та батьками його записані [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2000, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Лукашенком В.Б. 04.08.2020 було заведено спадкову справу №91/2020, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за №66216917, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом №688/02-31 від 03.09.2020, винесеної приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Лукашенком В.Б., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із не наданням ШевчукомА.С. правовстановлюючих документів. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Як вказано вище, [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина після її смерті відкрилася до [INFO] . Враховуючи те, що спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, то підлягають застосування норми ЦК Української РСР 1963 року. У статті 524 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. На відміну від ЦК України (2003 року), ЦК Української РСР (1963 року) не містив окремої норми, яка визначала склад спадщини. За змістом глави VІІ «Спадкове право» успадкувати після спадкодавця було можливо лише речі матеріального характеру - спадкове майно та обов`язки спадкодавця. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Зокрема, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери з їх числа. Відповідно до ст. 2 вищезазначеного Указу право на земельну частку (пай) мають члени КСП відповідно до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК України, в тому числі, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За змістом статей Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Зазначене узгоджується із висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 544/1095/18. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц (провадження № 61-1543св20), від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17 (провадження № 61-42431св18), від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 (провадження № 61-37931св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19 (провадження № 61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18 (провадження № 61-4932св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 637/672/19-ц (провадження № 61-553св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18 (провадження № 61-5685св19), від 27 січня 2021 року у справі № 397/868/19 (провадження № 61-15954св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 478/1364/18 (провадження № 61-15881св 19). Згідно статті 9 ЦК Української РСР 1963 року, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Успадковане може бути лише право, яке за життя у встановленому законом порядку набув спадкодавець. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , отже рішення Немирівської районної державної адміністрації від 28.03.1997 №78, на підставі якого було видано сертифікат від 15.07.1997 були видані вже після смерті [PERSON] , що суперечить ст. 9 ЦК Української РСР 1963 року, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи (тобто здатність мати цивільні права та обов`язки) припиняється у момент її смерті. Рішення ж про внесення до списків було прийняте 28.03.1997 року, тобто після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку не набула право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату, а також відсутні відповідні докази на підтвердження включення її до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Враховуючи досліджені докази, що надані стороною позивача та встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, оскільки неможливо успадкувати те, що не було набуте спадкодавцем за життя. Отже, заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0278101 розміром 4.00 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed