Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищеозначеним позовом в якому зазначає, що 23.02.2016 року о 14год. 30хв. на Щедрівському водосховищі біля с. Горбасів Летичівського району [PERSON], використовуючи заборонене знаряддя лову, сітку, в порушення п.3.14, 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затвердженого наказом Державного комітету рибного господарства України № 9 від 15.02.1992року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.1999р. за № 269/3562, здійснив незаконний вилов риби «карась сріблястий» в кількості 20 шт., чим завдав збитку, згідно такс, затверджених Постановою КМУ від 21.11.2011року № 1209, в розмірі 340грн., про що 23.02.2016року було складено протокол про адміністративне правопорушення і за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення Летичівським районним судом Хмельницької області 25.03.2016року правопорушення визнано малозначним та винесено постанову про звільнення [PERSON] від адміністративної відповідальності із обмеженням відносно нього усним зауваженням, однак не вирішено питання про відшкодування завданих збитків в сумі 340грн., яку він просить стягнути з останнього на користь держави, одержувач Летичівська селищна рада. Разом з тим просить стягнути з [PERSON] на його користь витрати по сплаті судового збору 1600грн. В судове засідання позивач заявив про розгляд справи за його відсутності вимоги підтримує . Відповідач вимоги визнає, просить розглянути справу за його відсутності. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем вимог, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про їх задоволення. Відповідно до ст. 63 Закону України "Про тваринний світ", громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Незаконний вилов риби і розмір заподіяної шкоди [PERSON] підтверджується постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 23.02.2016 року, згідно якої [PERSON], використовуючи заборонене знаряддя лову, сітку, вилов риби «карась сріблястий» в кількості 20 шт., заподіяв шкоду державі в сумі 340грн.. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Встановлено, що визнання позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає дане визнання і приходить до висновку про задоволення вимог в частині стягнення з нього 340грн. - у відшкодування збитків. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи і тому, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільняється від сплати судового збору. Отже, в частині стягнення з відповідача судових витрат в позові слід відмовити. На підставі наведеного ст. 63 Закону України "Про тваринний світ", ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved