Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, в обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Вироком Апостолівського районного суду від 29 вересня 2015 року [PERSON]\~-\~відповідача по\~справі - визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років та 6 місяців позбавлення волі. Вона є потерпілою у даному кримінальному правопорушенні, оскільки в травні 2015 року біля будинку № 214 по вул.Шевченко в м.Нікополі, приблизно о 13.30 год., умисно, з корисних мотивів, відповідач по справі зірвав з її шиї золотий ланцюжок з золотим кулоном, чим заподіяв їй матеріальну шкоду на загальну суму 7 050 грн. 00 коп. Фактично завдана їй майнова шкода, згідно наданих відомостей спеціалістами ювелірного магазину "Діамант" м.Нікополя вищевказаних золотих виробів, становить: золотий ланцюжок (3.2 гр.585 прб.) 4 800 грн. 00 коп. та золотий кулон (1.5 гр. 585 прб.) - 12 250 грн. 00 коп. Однак, завдану майнову\~шкоду [PERSON]\~не відшкодував,\~у зв"язку\~з чим\~змушена звернутися\~до суду\~та просить\~стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~суму завданих\~їй матеріальних\~збитків в\~розмірі 7\~050\~грн.\~00\~коп.\~Крім цього,\~вважає за\~необхідне стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь моральну\~шкоду,\~яка їй\~була завдана\~в результаті\~неправомірних та\~винних дій\~відповідача та\~полягає в\~тому,\~що її\~стан здоров"я\~погіршився.\~Вона пережила\~емоційний стрес,\~який супроводжувався\~почуттями розгубленості,\~образи,\~обурення,\~приниженої гідності,\~тривоги,\~страху за\~своє здоров'я\~та життя. Були порушені актуальні\~життєві плани,\~погіршені можливості\~побудови та\~реалізації нових\~життєвих перспектив\~і трудових\~планів,\~нової продуктивної\~самореалізації. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн. 00 коп., яку і просить стягнути на свою користь з відповідача. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає (а.с.56). Відповідача в судове засідання доставлено не було. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року було направлено окреме доручення до Державної установи "Синельниківська виправна колонія № 94" Дніпропетровської області (оскільки відповідач відбуває покарання) з копією позовної заяви разом з додатками, з приводу пред"явлених позовних вимог до нього (а.с.53-54). 11 вересня 2018 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшла заява, в якій він зазначає, що з пред"явленими позовними вимогами не згоден та проти розгляду справи за його відсутності заперечує (а.с.57). Суд, розглянувши подану заяву, вважає за необхідне розгляд справи проводити за відсутності відповідача, оскільки [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи. Однак, процесуальним правом подачі відзиву та заперечення на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався, лише зазначив, що з позовом не згоден. Тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України та призначено покарання по ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки, по ч.2 ст.186 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, по ч.2 ст.289 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на п"ять років з конфіскацією майна. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, призначено остаточне покарання за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим, у вигляді п"яти років позбавлення волі. Згідно з ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання визначено за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначеного теперішнім вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року. Остаточно призначено покарання у вигляд п"яти років та шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, з відбуванням покарання у кримінальній-виконавчій установі закритого типу Вищевказаний вирок суду набрав\~законної сили\~06\~листопада 2015\~року (а.с.5-6). Згідно із ч.6\~ст.82 ЦПК України,\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються\~Цивільним Кодексом України. Згідно пунктів 8 та 9 ч.2\~ст.16 ЦК України,\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до\~ст.22 ЦК України,\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно\~ст.1166 ЦК України,\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1\~ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованим та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2\~ст.23 ЦК України,\~моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтями\~16,\~23,\~1167 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов"язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз"яснень, які містяться в п.п.9, 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі та враховуючи негативні зміни, які пов"язані з наслідками психотравмуючої події, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї. Однак, розмір моральної шкоди, визначений в позовній заяві, на думку суду, є завищеним, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. 00 коп., що, на думку суду, відповідає вимогам розумності і справедливості. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач при подачі позову до суду була звільнення від сплати судового збору, у відповідності до вимог ЗУ "Про судовий збір". На підставі викладеного та

Outcome: partial