Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Відділ Держкомзему у м. Ірпені Київської області про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та визначення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.06.2002 року він являється власником 6/25 частин будинку [ADDRESS] з приміщеннями 1 пл.4,3 кв.м, 11 пл. 1,5 кв.м, 1-2 пл.9,4 кв.м, 1-4 пл.8,6 кв.м та частиною огорожі. В подальшому в придбаній ним частині будинку він провів її реконструкцію та добудову приміщень 1 пл.6,1 кв.м, 11 пл.6,8 кв.м, 111 пл. 11,2 кв.м, 1У пл. 19,5 кв.м, У пл.5,0 кв.м, сарай „М", які рішенням виконавчого комітету Ірпінською міської ради Київської області №47/2 від 29.02.2008 року були узаконені. На час придбання ним 6/25 частин даного будинку порядок користування земельною ділянкою біля нього фактично був визначений попередніми власниками даного будинку, відповідачкою та продавцем, який продав йому 6/25 частин будинку, шляхом встановлення паркану з вулиці Озерна в м. Ірпінь в глиб його частини будинку до капітальної стіни, яка розділяла їхні частини будинку і далі по існуючій капітальній стіні будинку, яка розділяє їхні частини будинку на відокремлені квартири. Такий порядок користування земельною ділянкою кожному із співвласників даного будинку надавав можливість кожному з них обслуговувати свою частину будинку і максимально наближався до належних їм ідеальних часток в праві власності на будинок. Оскільки кожен із них користувався земельною ділянкою, яка знаходилась біля належних їм частин будинку, а з вулиці Озерної була розділена існуючим парканом і по даному питанню у них не виникало спорів, то він за проханням відповідачки 17.03.2003 року підписав мирову угоду для приватизації нею її земельної ділянки. Коли він підписував за проханням відповідачки „мирову угоду", то в ній не було вказано розмірів земельної ділянки, які виділялись кожному з них. Відповідачка попросила його написати лише своє прізвище, паспортні дані та підпис, а розміри вона сказала поставить після обміру земельних ділянок кадастровим бюро, які були у кожного з них. Про те, що розмір його земельної ділянки був дописаний пізніше і саме відповідачкою після підписання ним „мирової угоди" чітко видно із копії названої „мирової угоди' в якій площі земельних ділянок поставлені не ним біля його підпису. Це видно і із заяви відповідачки [PERSON] до Ірпінського міського відділу земельних ресурсів від 13.10.2005р. про необхідність проведення інвентаризації земельної ділянки та акту погодження меж від 12.11.2004 року в якому взагалі не вказані розміри земельних ділянок, які будуть належати кожному з них. Тривалий час вони з відповідачкою користувались земельними ділянками, які знаходились біля їхніх частин будинку і між ними не виникали спори по даному питанню. Але останні роки стали виникати спори з приводу користування земельною ділянкою, оскільки відповідачка, яка гонить самогон, стала виливати відходи від нього біля його частини будинку від яких поширюються неприємні запахи в житлові кімнати його частини будинку, а на його зауваження з цього приводу відповідачка не реагувала. Так як між ними стали виникати сварки з приводу користування земельною ділянкою біля їхнього будинку, то він вирішив також приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться біля його частини будинку і яка необхідна йому для обслуговування будинку. По даному питанню він звернувся до Ірпінською міської ради Київської області з заявою про передачу йому у власність земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування його частини будинку. Відповідно до рішення Ірпінською міської ради Київської області від 20.01.2011 року №165-6-У1 йому був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки біля належної йому частини будинку. На підставі вище названого рішення ради була виготовлена графічна схема розподілу земельної ділянки біля будинку відповідно до якої він та відповідачка мали вільний доступ до належних кожному з них частин будинку. Коли ж він звернувся у відділ Держкомзему у м. Ірпінь для виготовлення йому державного акту на землю, то йому стало відомо, що відповідачка [PERSON] отримала такий державний акт на землю такої конфігурації, що він не має доступу як до своїх вікон, так і до стін свого будинку, що не дає йому належно утримувати свою частину будинку. Як вбачається із Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я відповідачки [PERSON] від 25.05.2006 року, вона стала власницею земельної ділянки пл.0,0894 га біля будинку [ADDRESS] на підставі рішення Ірпінською міської ради від 30.12.2003 року №579-18-ХХ1У. Рішення Ірпінської міської ради №579-18-ХХ1У від 30.12.2003 року, яким [PERSON] було передано у власність земельну ділянку біля належної їй частини будинку, він не оспорює, так як дане рішення було прийняте у передбаченому законом порядку і в п.16 даного рішення вказано, що площа земельної ділянки, яка передається [PERSON] у власність, повинна бути уточнена при видачі державного акту. Рішення він не оспорює тому, що на час його винесення їхні земельні ділянки кадастровий бюро на той час ще не обмірялись, а відповідачка без його відому та згоди в „мировій угоді" вказала не ті площі земельної ділянки, які були у їхньому фактичному користуванні, а інші, які вона вважала за потрібне. Він вважає, що помилка була допущена лише при виготовленні Державного акту на ім'я відповідачки, так як в акті погодження меж площі їхніх земельних ділянок не були вказані, а в абрисі земельної ділянки його підпису про ознайомлення з межами немає. Державний акт на землю на ім'я відповідачки [PERSON] повинен бути визнаний недійсним тому, що він порушує його права як землекористувача і виготовлений з порушенням ст.ст.88 та 120 ЗК України. Оскільки він на час придбання ним 6/25 частин будинку від попереднього власника даної частини будинку отримав конкретну частину будинку з прилеглою до неї частиною земельної ділянки по лінії паркану з вулиці Озерна та по капітальній стіні, яка розділяла їхні частини будинку і яка необхідна для обслуговування придбаної ним частини будинку, то саме такого розміру та конфігурації земельна ділянка і повинна бути йому передана у власність, оскільки приватизація відповідачкою земельної ділянки відповідно до отриманого нею Державного акту на землю позбавляє йому належним чином утримувати свою частину будинку. Підписуючи на прохання відповідачки [PERSON] чистий аркуш для приватизації нею частини земельної ділянки біля належного їм будинку [ADDRESS], він виходив з того порядку користування земельною ділянкою, який склався між ними на час придбання ним частини будинку і яка знаходилась біля належної йому частини будинку. Але відповідачка після підписання „мирової угоди" при обмірі земельної ділянки спеціалістами кадастрового бюро у його відсутність вказала їм інші точки розподілу земельної ділянки і сама без його відому та погодження дописала в підписану ним „мирову угоду" розміри їхніх земельних ділянок. Саме в результаті його помилки, а саме підписання ним „мирової угоди" без запису про розміри їхніх земельних ділянок та проведення їх обміру у його відсутність і призвело до порушення його прав як землекористувача та отримання відповідачкою Державного акту на землю такої конфігурації, яка необхідна для обслуговування його частини будинку. Таким чином, оскільки він підписував відповідачці „мирову угоду" про розподіл земельної ділянки біля належного їм будинку виходячи із її розподілу по капітальній стіні, яка розділяє наші частини будинку та по існуючому з вулиці Озерної паркану, але відповідачці був виданий Державний акт на землю з порушенням фактично існуючих на той час меж і це не дає мені належно утримувати мою частину будинку, то виданий на ім'я відповідачки Державний акт повинен бути визнаний недійсним та скасований. Без скасування Державного акту на землю на ім'я відповідачки [PERSON] він не має можливості належно утримувати та обслуговувати свою частину житлового будинку та приватизувати ту частину земельної ділянки, яка безпосередньо прилягає до його частини будинку і закріплена за даним будинком та спорудами для його обслуговування. У зв'язку з вищевикладеним просить суд визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0894 га біля будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Серії ЯГ №231006 від 25.05.2006 року; визначити порядок користування земельною ділянкою біля будинку [ADDRESS], виділивши у його відокремлене користування частину земельної ділянки, яка необхідна йому для обслуговування 6/25 частин даного будинку у вигляді квартири під [ADDRESS] та прилеглих до неї споруд „М" та „ Л" та максимально наближеної до його ідеальної частки в праві власності на будинок. В судовому засіданні позивач та його представник неодноразово уточнювали свої позовні вимоги. Ірпінська міська рада Київської області виносячи рішення про передачу у власність відповідачці [PERSON] земельної ділянки біля будинку 30.12.2003р. не мала ні конкретного варіанту розподілу земельної ділянки між ними, ні акту погодження меж їхніх земельних ділянок. Враховуючи, що та угода, на підставі якої відповідачка отримала державний акт на право власності на земельну ділянку біля частини будинку [ADDRESS] позбавляє його як співвласника частини будинку належно утримувати свою частину будинку, то отриманий відповідачкою державний акт на землю та рішення ради повинні бути скасовані та визнані незаконними. Із висновків як первинної так і додаткової судової будівельно- технічної експертизи вбачається, що він не може належним чином обслуговувати свою частину будинку не тільки із-за отриманого відповідачкою [PERSON] державного акту на землю, але і із-за зведення нею надвірних споруд біля його частини будинку та надвірних споруд - сараїв «И», «К», вбиральні «Т». Без скасування державного акту та рішення Ірпінської' міської на підставі якого був отриманий [PERSON] Державний акт на землю біля будинку [ADDRESS] він не може належним чином утримувати свою частину будинку та надвірні споруди. Це пов'язано не тільки з тим, що він не можу належно утримувати свою частину будинку, але і з тим, що зведені відповідачкою самовільні споруди побудовані до його частини будинку без дотримання 1,0 метра до будинку та відсутністю у нього підходів до своєї частини будинку. Саме тому він просить визнати як рішення ради про передачу [PERSON] земельної ділянки біля будинку, так і Державний акт на землю на її ім'я недійсними. Крім того, відповідачка [PERSON] біля належних йому приміщень У пл.18,0 кв.м, 1У пл.19,5 кв.м, У1 пл.5,0 кв.м, 1 пл.6,1 кв.м в будинку [ADDRESS] обладнала компостну яму куди збираються харчові відходи. Із зведеного плану земельних ділянок вбачається, що компостна яма знаходиться на земельній ділянці ширина якої вказана 3,15 метри і на дуже близькій відстані від його частини будинку. Скидаючи в дану компостну яму продуктові відходи в його частину будинку поширюється не тільки неприємний сморід, але й розводяться мухи, гризуни, які проникають в його частину будинку. Просять визнати незаконним та скасувати рішення Ірпінської міської ради Київської області від 30.12.2003 року за №579-18- XXIУ в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0894 га біля будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] серії ЯГ №231006 від 25.05.2006 року. Визначити порядок користування земельною ділянкою біля будинку [ADDRESS], виділивши у його користування земельну ділянку частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування 6/25 частин даного будинку у вигляді квартири [ADDRESS] та прилеглих до неї надвірних споруд «М», «Л» пл.0,0393 га, залишивши в користуванні відповідачки [PERSON] земельну ділянку пл.0,0786 га відповідно до варіанту поділу земельної ділянки, виготовлене ТОВ „Бучанське земельно-кадастрове бюро. 3обов'язати [PERSON] перенести існуючу компостну яму біля будинку [ADDRESS] в інше місце на належній їй земельній ділянці від належної йому частини будинку з приміщеннями У пл. 18,0 кв.м, 1У пл. 19,5 кв.м, У1 пл.5,0 кв.м, 1 пл.6,1 кв.м відповідно до вимог п.3.25 ДБН 360-92 „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" та самовільно зведений сарай «И» на інше місце від будинку. В судовому засіданні позивач та його представник свої позовні вимоги підтримав в останньому уточненому варіанті та просили їх задоволити. Відповідачка та її представник позовні вимоги позивача не підтримали в повному обсязі надали письмові заперечення проти позову. В задоволенні просять відмовити. Представник Ірпінської міської ради в судове засідання не з'явився надав також письмові пояснення, в яких проти позову заперечує. Представник третьої особи - відділу Держкомзему в м. Ірпені в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення по слідуючих підставах: Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі - продажу від 15.06.2002 року є власником 6/25 частин будинку [ADDRESS] з приміщеннями І пл. 4,3 м, ІІ - пл. 1,5 м2, 1-2 пл. 9,4 м2, 1-4 пл. 8,6 м2 та частиною огорожі. Пізніше [PERSON] провів реконструкцію та добудову приміщень І пл. 6,1 м2, ІІ пл. 6,8 м2, ІІІ пл. 11,2 м2, ІV пл. 19,5 м2, V - пл. 5,0 м2, Сарай «М» - самочинно. А потім рішенням Ірпінської міської ради Київської області №47/2 від 29.02.2008 року було надано дозвіл на оформлення правової документації на самочинне будівництво (а.с. 206-207), однак до цього часу в експлуатацію не здані у встановленому законом порядку, що стверджується листом КП «Північне БТІ» № 671 від 12.08.2014 року. 17 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено мирову угоду про розподіл земельної ділянки площею 1200 кв.м. за адресою: [ADDRESS], розділивши її наступним чином- позивачу- 288 кв.м., відповідачу- 912 кв.м. На підставі даної мирової угоди було винесене рішення Ірпінської міської ради Київської області № 579- 18-XXIV від 30.12.2003 року про безкоштовну передачу в приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] земельної ділянку площею 0,0912 га за адресою: [ADDRESS] з послідуючим уточненням площі при видачі державних актів на право власності на землю. Також, сторонами було підписано акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (а.с. 16). Відповідач [PERSON] отримала державний акт на право власності на землю розміром 0,0894 га, що в свою чергу являється менше ніж визначено угодою. Наведені обставини стверджуються копіями документів, які знаходяться в матеріалах цивільної справи. Не зважаючи на мирову угоду та право власності відповідача на земельну ділянку, позивач без узгодження всупереч і в порушення нормам ДБН (державні будівельні норми) 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських та сільських населенних пунктів", збільшив свою площу на 66,8 кв.м. (це доводиться технічним паспортом від 11 серпня 2007 року та витягом із рішення виконавчого комітету від 29.02.2008 року № 47/2). Згідно зазначеного технічного паспорту станом на 11.08.2007 року будівництво тривало, а Державний акт на право власності на землю [PERSON] отримала 25 травня 2006 року. Відповідно до п.3.19* ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських та сільських населенних пунктів" житлові будинки на присадибній ділянці слід розміщувати у відповідності до проекту забудови з встановленим відступом від меж, а п.3.25* визначається, що для догляду за будівлею і здійснення їх ремонту, відстань до межі земельної ділянки від найбільш відступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 метра. Згідно положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" при здійснені будівництва та добудови до існуючих будинків необхідно розробити технічний паспорт та містобудівне обгрунтування та проект, що в свою чергу не було виконане Позивачем. Позивач позбавив себе можливості належним чином утримувати свій будинок. При цьому, він не оскаржував мирову угоду від 17.12.2003 року та акт встановлення та погодження меж земельної ділянки (а.с. 16) а тому вона є чинною. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,0894 га, що на 18 кв.м. менше, ніж площа яка відійшла Позивачу. Позивач у заяві просить визнати недійсним Державний акт на право власності на землю відповідача, так як вважає, що він порушує його права як землекористувача. Однак, судом не здобуто безспірних доказів щодо визнання недійсним Державного акту відповідачки. В частині визнання незаконним та скасування рішення Ірпінської міської ради Київської області від 30.12.2003 року №579-18-ХХІV в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, по тих підставах, що відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 122 Земельного Кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах своїх повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, в тому числі, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок. Ірпінська міська рада при прийнятті рішення №579-18- ХХІV від 30.12.2003 року діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, тому правові підстави для визнання незаконним зазначеного рішення та скасування державного акту на право власності на землю відсутні. Прийняття спірного рішення Ірпінською міською радою ніяких порушень зі сторони Ради не встановлено. При тому, як позивач купив 6/25 частин будинку в 2002 році у нього не виникало ніяких претензій до відповідача щодо користування земельною ділянкою. Він належним чином утримував свою частину будинку та надвірні споруди, мав підходи до своєї частини будинку. Після добудови позивачем до своєї частини будинку додаткових приміщень, які на сьогоднішній день належним чином не узаконені, почали виникати питання щодо підходів до його частини будинку. Як встановлено в судовому засіданні між сторонами склався порядок користування кожне своєю земельною ділянкою з 2002 року. На час придбання позивачем 6/25 частин будинку порядок користування земельною ділянкою біля нього практично був визначений попереднім власником даного будинку і позивач погодився з такими розмірами земельної ділянки. Поскільки судом не здобуто безспірних доказів щодо задоволення позову [PERSON] то суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Щодо вимог про зобов'язання відповідачки перенести існуючу компостну яму біля будинку [ADDRESS] то згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2012 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 22.07.2013 року позивачу [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного ст. ст. п. б ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 122 Земельного Кодексу України,

Outcome: dismissed