Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз" про визнання протиправним та скасування акта про порушення в сфері функціонування газорозподільчих систем та акта розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 22.02.2019 посадовими особами ПАТ "Київоблгаз" проведено перевірку належної експлуатації та функціонування газопровідних мереж за адресою: [ADDRESS] , та за її результатами встановлено порушення: проведення несанкціонованого газопроводу, а саме до ПЛГ врізаний газопровід на гараж. Дане порушення було зафіксоване актом про порушення від 22.02.2019. 27.04.2019 на підставі акта про порушення ПАТ "Київоблгаз" розраховано суму збитків завданих порушенням споживача у розмірі 215 288,65 грн. Позивач вказує, що він не погоджується з актом про порушення від 22.02.2019 та актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, так як він не має ніякого відношення до об`єктів за адресою перевірки, а саме: [ADDRESS] , що оспорювані ним акти мають невідповідності та суперечності у їх змісті, а спірна заборгованість не відповідає дійсності. З огляду на викладене та посилаючись на вимоги законодавства, позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати акт про порушення від 22.02.2019 № 940, у відповідності до якого [PERSON] встановлено порушення у вигляді проведення несанкціонованого газопроводу; визнати протиправним та скасувати акт-розрахунок необлікованого (донараованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 27.03.2019 № б/н, згідно з яким [PERSON] розраховано суму збитків у розмірі 215 288,65 гривень. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.02.2020 позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз" про визнання протиправним та скасування акта про порушення в сфері функціонування газорозподільчих систем та акта розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості було направлено за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 06.04.2020 Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалою суду було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. 17.08.2020 до суду від АТ "Київоблгаз" надійшов відзив на позовну [PERSON] , в якому зазначено, що, на думку відповідача, вимоги позивача за первісним позовом є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідач діяв в межах чинного законодавства та всі дії відповідача підтверджені доказами, також звернув увагу на те, позивачем обрано неналежний спосіб захисту його прав. Також, не погоджуючись з позовом [PERSON] , у серпні 2020 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернулось до суду із зустрічною позовною заявою, в якій зазначило, що позивач за первісним позовом є несанкціонованим споживачем, який здійснював несанкціонований відбір природного газу через несанкціонований газопровід, підведений до гаражу, що знаходиться, як потім стало відомо, за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене та посилаючись на вимоги законодавства, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь вартість необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ в розмірі 215 288,65 грн., а також судовий збір. Ухвалою суду від 06.10.2020 було прийнято до провадження зустрічну позовну заяву АТ "Київоблгаз" та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . 03.02.2021 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позивач за первісним позовом зазначив, що не погоджується з думкою відповідача за первісним позовом щодо несанкціонованого відбору природного газу, оскільки даний факт є надуманим і не може бути підтверджений відповідними доказами. 03.02.2021 до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач за первісним позовом зазначив, що акт про порушення було складено з порушеннями, тому він є недійсним і не міг бути підставою для складання акта-розрахунку. Ухвалою суду від 12.03.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання 02.06.2021 з`явився, первісні вимоги підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) в судове засідання також з`явилася, первісні вимоги не визнала, зустрічний позов підтримала та просила задовольнити. В судовому засідання 02.06.2021 було оголошено перерву до 17 год. 00 хв. В подальшому учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.06.2005 власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . З огляду на витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на згаданий житловий будинок зареєстровано за [PERSON] . З експлікації приміщень до плану одноквартирного (садибного) житлового будинку [ADDRESS] , що є частиною технічного паспорта на цей житловий будинок, вбачається, що частиною цього об`єкту є гараж площею 38,0 кв.м. Доказів укладення [PERSON] з АТ «Київоблгаз» договору про розподіл природного газу та сплати ним за споживання газу суду надано не було. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є посадовою особою АТ "Київоблгаз" і ним проводилась перевірка належної експлуатації та функціонування газопровідних мереж за адресою: [ADDRESS] , у ході якої було встановлено порушення, а саме: проведення несанкціонованого газопроводу до гаражу, яке відразу ж було усунуте, про що було складено відповідні акти, при цьому [PERSON] ніяких клопотань та заперечень не заявляв, з актами був ознайомлений. З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2019 посадовими особами ПАТ "Київоблгаз" проведено перевірку належної експлуатації та функціонування газопровідних мереж за адресою: [ADDRESS] , за її результатами встановлено порушення: проведення несанкціонованого газопроводу, а саме до ПЛГ врізаний газопровід на гараж, що підтверджується актом про порушення від 22.02.2019 № 940. Також дане порушення відразу ж було усунуте працівниками ПАТ "Київоблгаз", що підтверджується актом про усунення порушення від 22.02.2019 та актом про відключення об`єкту (газових приладів) від 22.02.2019. У подальшому стало відомо, що дійсна адреса об`єкту перевірки: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що позивач був ознайомлений зі складеними актами, про що засвідчує підпис позивача після напису "ознайомлений" в складених актах. Жодних зауважень чи заперечень позивач у вказаних актах не зазначив. Відповідно до протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем від 27.03.2019 № 1035 було прийнято рішення про нарахування збитків за наявність несанкціонованого газопроводу за адресою: [ADDRESS] , на підставі акта про порушення від 22.02.2019 № 940. З даним протоколом був ознайомлений позивач за первісним позовом [PERSON] , що підтверджується написом "ознайомлений" та його підписом. На підставі акта про порушення від 22.02.2019 № 940 комісією ПАТ "Київоблгаз" було розраховано суму збитків, завданих порушенням позивача, що склала 215 288,65 гривень, що підтверджується актом-розрахунком від 27.03.2019, з яким позивач також був ознайомлений, про що поставив свій підпис. Доказів відшкодування [PERSON] зазначених збитків надано не було. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з п.п. 1 і 6 п. 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема наявність несанкціонованого газопроводу, використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. З огляду на пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). У відповідності до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціонований споживач - фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу. Згідно з п.1, 2 гл. 5 розд. XI Кодексу у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу XI Кодексу ГС акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. За правилами підпункту 1 пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГС за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Відповідно до п.1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. У відповідності до п. 1 ч. 3 Розділу VI Кодексу ГРС здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. З урахуванням правового висновку ВП ВС, викладеного у постанові від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Верховним Судом України у постанові № 6-4цс11 від 6.11.2011 було зроблено правовий висновок про неможливість оскарження лише акту і вказав, що негативні наслідки наступають для споживача саме на підставі рішення комісії. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до приписів статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, в результаті аналізу правових норм та судової практики, з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступних висновків. Позивачем [PERSON] було неправильно обрано спосіб захисту його прав, оскільки оскаржувані ним акти лише фіксують обставини, що в них викладені, і не мають ніяких негативних наслідків для нього. Рішення ж комісії відповідача з розгляду актів про порушення вимог кодексу ГРМ, відображене у протоколі № 1035 від 27.03.2019, яким було задоволено оскаржуваний акт про порушення від 22.02.2019, позивач не оскаржував. Крім того, позивачем не було спростовано надані відповідачем докази того, що саме ним і саме до його гаражу було несанкціоновано приєднано газопровід, не було надано докази на підтвердження того, що це приєднання було санкціонованим. А отже, первісні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Поруч із вказаним, у ході розгляду справи факт порушення Кодексу ГРС та несанкціонованого облаштування газопроводу за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , знайшов своє підтвердження. Матеріали справи не містять інформації щодо оскарження [PERSON] рішення комісії позивача за зустрічним позовом від 27.03.2019, саме на підставі якого було складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 27.03.2019, вказані рішення та акт-розрахунок прийняті у межах повноважень комісії та відповідають розрахункам (формулам) і приписам глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, вказану в акті суму збитку [PERSON] належними, достовірними та допустимими доказами спростовано не було. З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь АТ «Київоблгаз» вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем за нормами споживання природного газу населення з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з 22.02.2017 по 22.02.2019 у сумі 215 288,65 грн. Так як первісний позов було залишено без задоволення, а позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору як особа, яка має статус інваліда ІІ групи, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України відносить ці витрати на рахунок держави. Оскільки зустрічний позов було задоволено у повному обсязі, проте відповідач за зустрічним позовом звільнений від сплати судового збору як особа, яка має статус інваліда ІІ групи, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України компенсовує АТ «Оператор гозарозподільної системи «Київоблгаз» судовий збір у розмірі 2 102 грн. за рахунок держави. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved