Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернувся в\~суд з\~даним позовом,\~мотивуючи тим,\~що він\~з 1995\~року працював\~трактористом в\~спілці селян\~"Жванчик"\~с..Великий\~Жванчик Дунаєвецького\~району Хмельницької\~області,\~членом якої\~являвся.\~У грудні\~1996\~року пішов\~служити до\~армії,однак\~після повернення\~знову працював\~в спілці\~селян.\~Тобто на час виходу Указу Президента України від 8.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" був членом спілки селян "Жванчик" с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, однак право на земельну частку (пай) не отримав. А тому звертається до суду. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі та без участі позивача. Представник відповідача - Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак суду наданий відзив, у якому вказують, що у розгляді справи покладаються виключно на розсуд суду, однак проти задоволення позову не заперечують, розгляд справи просять проводити у відсутності представника. Представник третьої особи - Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був прийнятий в члени спілки селян "Жванчик" с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області та з 1995 року працював там трактористом, що підтверджується архівною довідкою №73, виданою Комунальною установою Дунаєвецької районної ради "Трудовий архів" 10 січня 2018 року. У грудні 1996 року пішов служити до армії, однак після повернення знову працював в спілці селян. На час виходу Указу Президента України від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" був членом спілки селян "Жванчик" с.Великий Жванчик,однак право на земельну частку (пай) не оформив, оскільки помилково не був включений в списки громадян - членів КСП. Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №000368 видано спілці селян\~"Жванчик"\~с..Великий\~Жванчик Дунаєвецького\~району Хмельницької\~області 10 жовтня 1995 року. Встановлено, що [PERSON] звертався до Дунаєвецької районної державної адміністрації із заявою про видачу йому сертифіката на право на земельну частку (пай), однак йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю відповідних бланків та рекомендовано звернутись до суду. Згідно із п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до положень п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таким чином, законодавством передбачено дві умови, що дають право на земельну частку (пай): це перебування членом колективного сільськогосподарського підприємства та включення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто, згідно Указу Президента на час виходу Указу Президента позивачка була членом колгоспу та мала право на отримання земельної частки (паю), але помилково не була включена в списки громадян - членів КСП, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю та не отримала сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). На підставі Закону України "Про порядок виділення земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року №899-ІV одним із документів, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду. Потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, відмова у даному позові фактично позбавить [PERSON] права на земельну частку (пай), яка належить йому на законних підставах, хоча останній і не отримав відповідного сертифікату, і тим самим порушить зазначені вище положення Першого протоколу, що у правовій державі, якою згідно ст. 1 Конституції України являється Україна, є неприпустимим. А тому, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай).

Outcome: approved