Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі з компенсацією втрати частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди. В обгрунтування позову посилалася на те, що в період з 02.10.1995 року по 16.02.1998 року працювала транспортеровщиком ковшових конвеєрів у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод». На час її звільнення заборгованість по заробітній платі складала 97 грн. 28 коп., яку відповідач їй по наступний час не сплатив. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з компенсацією втрати частини заробітку в сумі 456 грн. 40 коп., її середній заробіток за весь час затримки при розрахунку за період з 16 лютого 1998 року по 30 січня 2014 року в сумі 12724 грн. 32 коп., а всього 13180,72 грн. , а також стягнути заподіяну моральну шкоду в сумі 3000 грн. Заочним рішенням Слов"янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства "Содовий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі з компенсацією втрати частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди задоволені частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Содовий завод", що розташоване за адресою: м. Слов'янськ, вул. Чубаря, 91, ідентифікаційний код юридичної особи: 00204895 на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 97 грн. 28 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 97 грн. 28 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн., а всього 1194 грн. 56 коп. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Содовий завод", що розташоване за адресою: м. Слов'янськ, вул. Чубаря, 91, ідентифікаційний код юридичної особи: 00204895 судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. на р/р 31210206700075, код ЄДРПОУ (суд) -26503448, отримувач - УДКС у м. Слов'янську, код ЄДРПОУ (банку) - 34686605, банк отримувача - ГУДКСУ у Донецькій області, МФО - 834016, код класифікації доходів бюджету - 22030001. В іншій частині позовних вимог відмовлено. З вказаним рішенням суду не погодилась [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального права. Просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2014 року, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі: стягнути із відповідача суму 456, 40 грн. - заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні 12724,32 грн. В судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON] не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, надіслала до суду електронне повідомлення про розгляд справи в її відсутність. В судове засідання апеляційного суду представник відповідача не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу [PERSON] слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні і скасувати в частині відмови стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати з наступних підстав. Частиною 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 02.10.1995 року по 16.02.1998 року працювала у відповідача Відкритого акціонерного товариства "Содовий завод". При звільненні з [PERSON] не було проведено повного розрахунку по заробітній платі і заборгованість по заробітній платі станом на 01.12.2013 року складає 97 грн. 28 коп З висновком суду першої інстанції про те, що оскільки заборгованість по заробітній платі складає 97 грн. 28 коп. і між сторонами відсутній спір з приводу розміру заробітної плати і тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача, є законним і обгрунтованим. Проте, з висновком суду першої інстанції про те, що підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 97 грн. 28 коп., а також з відмовою про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпПУ. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпПУ. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Із матеріалів справи вбачається, що годинна тарифна ставка на момент звільнення позивача склала 0,41 коп. в годину при нормі робочого часу - 8,2 год. в день, тоді середньоденна заробітна плата складає: 8 год. х 0,41 = 3,38; 0,41 х 0,2 = 0,09 3,38 + 0,09 = 3,37 грн. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 лютого 1998 року по 30 січня 2014 року відповідно до Листів Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу» складає 13517,07 грн. із розрахунку: З 16 лютого 1998 року - 225 днів; 1999 рік - 255 днів; 2000 рік - 248 днів; 2001 рік - 251 день; 2002 рік - 251 дн.; 2003 рік - 251 дн., 2004 рік - 252 дня; 2005 рік - 251 день; 2006 рік - 250 днів; 2007 рік - 251 дн., 2008 рік - 252 дня; 2009 рік - 251 день; 2010 рік - 251 дн., 2011 рік - 250 днів; 2012 рік - 251 день; 2013 рік - 251 дн., січень 2014 року - 20 днів, а всього 4011 днів. 4011 дн. Х 3,37 грн. = 13517,07 грн. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що в позовній заяві позивач просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12724,32 грн., апеляційний суд вважає за необхідне стягнути в межах заявлених вимог саме цю суму. Що стосується вимог позивача відносно стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, то статтею 34 Закону України «Про оплату праці» (із змінами і доповненнями) передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Апеляційний суд погоджується з розрахунком позивача компенсації втрати частини нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка складає 456 грн. 40 коп. і підлягає стягненню з відповідача. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: approved