Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, мотивуючи вимоги позову тим, що 04.04.2013 року в магазині «Комфі» придбав сматрфон «Samsung Galaxy SІІІ» вартістю 5 555 грн. в подарунок своїй дружині. Умови гарантії на товар встановлені Програмою розширеного сервісу, згідно якої відповідач повинен в тому числі компенсувати вартість товару у разі ремонту більше ніж 2 рази або неможливості ремонту. Зазначив, що в процесі експлуатації, приблизно 18.08.2014 року в смартфоні став зникати голосовий зв»язок, в зв»язку з чим його дружина звернулася до магазину з вимогою про ремонт товару, через необхідність встановлення причини поломки смартфон було направлено до сервісного центру «Алва-Сервіс» м. Дніпропетровськ. Ремонт телефону було проведено шляхом заміни системного роз»єму, проведення електро-механічного ремонту радіотракта. Проте, 12.09.2014 року дефект голосового зв»язку проявився знову, крім того, до абонента не можливо було періодично додзвонитися, смартфон не приймав дзвінки і він та дружина знову звернулися до сервісного відділу. 05.10.2014 року, коли дружина прийшла забрати смартфон після ремонту, їй видали акт в якому було вказано, що заявлений дефект не підтвердився, вона з цим не погодилася, оскільки дійсно не могла користуватися товаром, про що нею письмово було зазначено в акті. 25.11.2014 року в смартфоні знову з»явився дефект аудіо-мікрофону, періодично зникала гучність і їм знову довелось звертатися до сервісного відділу відповідача, після проведення ремонту відповідно до довідки центру заявлений дефект виправлено, проведена заміна плати. В грудні 2014 року в четверте телефон було залишено на ремонт, оскільки знову зник звук, відповідно до виданої центром довідки був проведений електромеханічний ремонт радіотракта, здійснена заміна динаміка. Чотири рази його дружина зверталася із письмовими заявами про повернення коштів за товар або заміну його іншим товаром належної якості, проте їй було відмовлено, в зв»язку з чим він був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просив суд про розірвання договору купівлі-продажу від 04.04.2013 року, стягнення з відповідача на його користь 5 555 грн., що були ним сплачені за товар, стягнення моральної шкоди в розмірі 4 000 грн., а також судового збору та витрат, пов»язаних з правовою допомогою. Крім того, вважає, що діями відповідача його сім»ї завдана також моральна шкода, що полягає в порушенні прав споживача, позбавлення можливості нормально користуватися смартфоном, що негативно вплинуло на його соціальні стосунки, не можливість користуватись коштами, які тривалий час перебували у відповідача. Крім того його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, 2014 року народження і вони були вимушені неодноразово з немовлям, або користуючись платними послугами няні приїжджати до офісу сервісного відділу. Вказані обставини викликали у нього постійний стрес, нервування, необхідність звертатися за медичною допомогою, порушились його соціальні стосунки з друзями та рідними, загальний клімат в родині. В судовому засіданні представником позивача було уточнено позовні вимоги, просила суд про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД», що діє в своїх інтересах та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобум» на користь позивача сплачені кошти за товар, а саме смартфон «Samsung Galaxy SІІІ» в розмірі 5 555 грн., 4 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 1 000 грн. в рахунок послуг адвоката. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що зазначені в письмових запереченнях. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.04.2013 року позивачем по справі в магазині «Комфі» було придбано сматрфон «Samsung Galaxy SІІІ» вартістю 5 555 грн., сума коштів сплачених за товар з усіма затратами (страхування, ПДВ) склала 7 293,00 грн. (а.с. 23). Публічний договір про надання послуг розширеного сервісу було укладено Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд», що діяв також в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобум» та позивачем (а.с. 46-48). Як зазначила в судовому засіданні представник позивача, позивач - її чоловік і придбав для неї вказаний вище смартфон, в процесі експлуатації, приблизно 18.08.2014 року в смартфоні став зникати голосовий зв»язок, в зв»язку з чим вона звернулася до магазину з вимогою про ремонт товару, через необхідність встановлення причини поломки смартфон було направлено до сервісного центру «Алва-Сервіс» м. Дніпропетровськ. Ремонт телефону було проведено шляхом заміни системного роз»єму, проведення електро-механічного ремонту радіотракта. Проте, 12.09.2014 року дефект голосового зв»язку проявився знову, крім того, до абонента не можливо було періодично додзвонитися, смартфон не приймав дзвінки і вони знову звернулися до сервісного відділу. 05.10.2014 року, коли вона прийшла забрати смартфон після ремонту, їй видали акт в якому було вказано, що заявлений дефект не підтвердився, вона з цим не погодилася, оскільки дійсно не могла користуватися товаром, про що нею письмово було зазначено в акті. 25.11.2014 року в смартфоні знову з»явився дефект аудіо-мікрофону, періодично зникала гучність і вона знову була вимушена звертатися до сервісного відділу відповідача, після проведення ремонту відповідно до довідки центру заявлений дефект виправлено, проведена заміна плати. В грудні 2014 року вчетверте телефон було залишено на ремонт, оскільки знову зник звук, відповідно до виданої центром довідки, був проведений електромеханічний ремонт радіотракта, здійснена заміна динаміка. (а.с. 4-10). 12.10.2014 року, 26.10.2014 року, 22.12.2014 року, 01.02.2015 року представник позивача зверталася до відповідача із письмовими заявами (а.с. 11,13,15,17), в яких просила повернути кошти за неякісний товар або замінити його на якісний, проте листами від 19.12.2013 року, 29.12.2013 року, 05.11.2014 року, 26.02.2015 року (а.с. 12, 14,16,18) їй було відмовлено в зв»язку з тим, що за результатами спеціалізованих тестів збоїв в роботі товару не виявлено, товар технічно справний і може використовуватися в майбутньому. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. За приписами п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач зобов'язаний користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації. Згідно ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; Згідно положень ст. 678 ЦК України визначаються правові наслідки передання товару неналежної якості при купівлі-продажу. Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплачених за товар грошових коштів; вимагати заміни товару. Права споживача у разі виявлення недоліків товару визначені у частині 2 статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів", де зокрема, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до положень частини 3 статті 8 вказаного Закону споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач правомірно звернувся до відповідача з вимогами про повернення сплаченої за товар грошової суми, оскільки як встановлено в судовому засіданні, відповідачем було продано позивачу товар, який містить суттєві недоліки, а позивачу як споживачу послуг гарантовано державою якісну продукцію, захист його прав та отримання належної якості продукції та обслуговування. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством здійснюється судом. При задоволенні вимог позивача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної немайнової шкоди. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12.04.1996 року № 5 передбачено, що при вирішенні вимог позивачів про відшкодування на підставі ст. 24 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних та фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Так, в межах даного спору, позивачем пред'явлено вимоги до відповідача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 000,00 грн., обґрунтовуючи підстави для відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що у зв'язку наданням відповідачем неякісних послуг спричинило позивачу душевні страждання, які полягають в позбавленні можливості нормально користуватися смартфоном, що негативно вплинуло на його соціальні стосунки, не можливість користуватись коштами, які тривалий час перебували у відповідача. Крім того його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, 2014 року народження і вони були вимушені неодноразово з немовлям, або користуючись платними послугами няні приїжджати до офісу сервісного відділу. Вказані обставини викликали у позивача постійний стрес, нервування, необхідність звертатися за медичною допомогою, порушились його соціальні стосунки з друзями та рідними, загальний клімат в родині. З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає правомірними вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, оскільки встановлені під час розгляду справи обставини, свідчать про порушення прав позивача, що слугує підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, однак виходячи з характеру правопорушення та глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, позов в цій частині підлягає задоволенню частково, а саме суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500,00 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 56 та ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати на правову допомогу мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, що в межах розгляду даної цивільної справи інтереси позивача представляла його представник на підставі договору про надання правової допомоги, про що надано суду відповідні докази, що підтверджують правовий статус даної фізичної особи, як адвоката, відповідно до положень Закону України "Про адвокатуру", суду надано також акт прийняття-передачі наданих послуг, калькуляція вартості послуг відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, у розмірі 487.20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial