Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 60 до 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду від 06.11.2006 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 60 гривень. Проте такий розмір аліментів не відповідає законодавчо встановленому мінімуму, а з огляду на інфляційні процеси - не спроможний покривати усі витрати на утримання дитини (придбання одягу, взуття, продуктів харчування тощо). З часу присудження аліментів син підріс і природно потребує більших витрат на своє забезпечення, розвиток, освіту, що як наслідок погіршує її матеріальне становище. Сама ж вона не в змозі матеріально забезпечити сина на належному рівні. Відповідач хоча і не має постійного місця роботи, однак є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має, тому спроможний виконувати свій батьківський обов`язок на заявленому нею рівні. Провадження в справі відкрито ухвалою від 15.11.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В межах встановленого судом строку відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому позов визнав частково. Вказав, що має нову сім`ю, у якій в нього народилась дочка, яка перебуває на його утриманні. Необхідність забезпечення сім`ї певною мірою погіршило його матеріальне становище. Офіційно не працевлаштований, має лише тимчасові заробітки, яких не вистачає на утримання сім`ї. Через це заявлений розмір аліментів для нього є непосильним. Згідний на сплату аліментів в сумі 1200 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, вказав, що позивач не надала доказів погіршення її матеріального становища, а також погіршення її і дитини стану здоров`я. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно копії свідоцтва серії [NUMBER] розірваний 01.02.2007 року. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . На підставі рішення Любомльського районного суд від 06.11.2006 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 60 гривень. 17.05.2010 року позивач уклала шлюб із [PERSON] , взявши собі його прізвище. У цьому шлюбі в позивача народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Любомльського районного суду від 23.07.2014 року цей шлюб позивача розірваний. Довідкою Хворостівської сільської ради Любомльського району від 21.08.2019 року стверджено, що син сторін та син позивача від другого шлюбу проживають разом з останньою по [ADDRESS] . Із позивачем також проживають її батьки, які є особами похилого віку. Згідно із копією свідоцтва серії [NUMBER] відповідач уклав другий шлюб 17.09.2011 року. У цьому шлюбі у нього народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Із копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що востаннє відповідач офіційно працював у ТОВ "Будівельник" з 05.07.2006 року по 28.12.2006 року. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення судом рішення від 06.11.2006 року сину сторін [PERSON] був 1 рік, нині - 14 років. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З моменту присудження з відповідача аліментів в сумі 60 гривень неповнолітній син сторін підріс, тому в силу свого віку природно потребує уже більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що свідчить про погіршення майнового стану позивача як матері дитини і це є очевидним. Крім цього, через інфляційні процеси в державі купівельна спроможність розміру присуджених аліментів на сьогоднішній день у порівнянні з 2006 роком суттєво зменшилась, що є загальновідомим фактом. Про погіршення матеріального становища позивача свідчить також народження нею після присудження аліментів у 2012 році ще однієї дитини, сина [PERSON] , який перебуває на її утриманні. Та обставина, що присуджений розмір аліментів на сьогоднішній день є незначним і не відповідає чинному сімейному законодавству, відповідач не оспорює. Отже, наведене у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, перебування на утриманні як позивача, так і відповідача, ще по одній малолітній дитині, належний стан здоров`я сторін і дитини, оскільки протилежного не доведено, а також законодавчо гарантований мінімальний розмір аліментів. Крім цього, суд керується принципом рівності батьків по утриманню дітей. Проте таке утримання не зводиться виключно до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному, так і в моральному аспекті. Тому суд враховує, що дитина проживає разом із матір`ю, а відтак основний тягар по її утриманню, яке включає в себе також незаплановані (непередбачувані) витрати, лежить саме на позивачу. Відповідач має 39 років, є працездатною особою, понад 13 років офіційно не працевлаштований, на обліку в службі зайнятості як безробітний не перебуває, що у своїй сукупності свідчить про його спроможність власною працею отримувати дохід і тим самим забезпечувати утримання своїх неповнолітніх дітей в достатньому для їх гармонійного розвитку рівні. При цьому утримання відповідачем його нинішньої сім`ї не може обмежувати право дитини від першого шлюбу на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як це передбачено ст.8 Закону України "Про охорону дитинства". Доказів, які б підтверджували скрутний матеріальний стан, відповідач суду не надав і не довів наявності обставин для стягнення з нього аліментів у мінімальному гарантованому розмірі. Таким чином, виходячи із вищенаведених норм сімейного законодавства та встановлених фактичних обставин справи, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у заявленому позивачем розмірі - 1500 гривень. Такий розмір аліментів, на переконання суду, на належному рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, відповідає її матеріальним потребам згідно віку, є дещо вищим від встановленого мінімуму, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved