Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Представник ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 19 серпня 2011 року у розмірі 11961,89 грн. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19 серпня 2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", складає між відповідачем та банком договір. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач у свою чергу не виконав належним чином свої зобов'язання за укладеним договором №б/н щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, в результаті чого станом на 28 лютого 2017 року, утворилась заборгованість в розмірі 11961,89 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте у позовній заяві вказав на можливість розгляду справи без його участі. Від відповідача до суду надійшло заперечення проти позову, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю та недоведеністю, а також надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Викладені ним заперечення поти позову підтримує повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2011 року [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до [PERSON] і [PERSON] надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк» (а.с.4). Згідно інформації викладеної у позовній заяві представником позивача, [PERSON] підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», де визначено за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги, довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду». Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або\~більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови\~(пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Позивачем вказано, що Анкета - Заява про приєднання до [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг у Приватбанку разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/,\~складає між відповідачем і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При цьому, позивач не надав суду підписаних відповідачем [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг, [PERSON] надання банківських послуг та [PERSON] користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна», Gold\~55 днів, не зазначив в позовній заяві і не надав суду жодних даних про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Не містить таких даних і додана Анкета - Заява про приєднання до [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг у ПриватБанку від 19 серпня 2011 року. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла на час підписання відповідачем анкети-заяви, тобто 19.08.2011 року, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця;2) кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. \~ У правовому висновку Верховного Суду України, у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 року зазначено, що за вимог ч.1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі [PERSON] не містять підпису позичальника. Вказаний правовий висновок, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування. Відповідно до\~ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у справі № 6-240цс14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначено, що «Суди апеляційної та касаційної інстанцій, погоджуючись з доводами позивача про застосування п'ятирічного строку позовної давності не звернули увагу на те, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли [PERSON] споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувалися». Тобто ВСУ у своєму правовому висновку зазначив, що якщо [PERSON] кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом у справі, вказані умови не є складовою частиною укладеного між ним та банком договору. Позивач не надав жодного доказу того, що надані ним [PERSON] і [PERSON] надання банківських послуг у Приватбанк та\~довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» дійсно є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до [PERSON] та [PERSON] надання банківських послуг у ПриватБанку, враховуючи, що вони не підписувались [PERSON], тому підписана ним заява не може вважатися договором, в розумінні положень ст.626 ЦК України, оскільки не містить відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема про зобовязання банку надати грошові кошти (кредит), розміри кредиту та умови кредитування, зобовязання позичальника повернути кредитта сплатити проценти, розмір процентної ставки, дата отримання картки, її номер, строк на який видана картка. Таким чином, оскільки наведені позивачем у позовній заяві обставини про те, що Анкета - Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають договір не підтверджуються належними і допустимими доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed