Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що [INFO] внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, загинув батько її дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON]. Смертю батька дитині завдана моральна шкода, яку позивач оцінює у 200 000 грн і просить стягнути з відповідача на підставі ст.23, 1168 ЦК України. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, у письмовому запереченні вказав на те, що позивачем не доведений факт наявності моральної шкоди, у настанні нещасного випадку є також вина самого потерпілого [PERSON], рішенням суду позивачу було відмовлено у встановленні факту проживання однією сім'єю її та її дочки з [PERSON], на момент смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, а позивач отримувала державну допомогу як одинока мати, вироком суду від 20 березня 2012 року вже стягнуто моральну шкоду, завдану смертю [PERSON] на користь його дружини [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження (а.с.3) [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON], що був працівником товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма-Ком», помер у результаті нещасного випадку на підприємстві, пов'язаного з виробництвом (а.с.20-25). Оскільки, нещасний випадок з батьком дитини позивача стався під час виконання трудових обов'язків та відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку, визначеному нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання". При цьому за малолітньою дочкою загиблого [PERSON] визнано право на щомісячні страхові виплати та одноразову допомогу у розмірі однорічного заробітку [PERSON] (а.с.7-9). Рішенням суду від 05 листопада 2012 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про встановлення факту проживання її та [PERSON] однією сім'єю з січня 2007 року до його смерті, оскільки [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.7-9) Вироком Павлоградського міськрайонного суду від 20 березня 2012 року (а.с.26-29) з ТОВ «Сігма-Ком» на користь [PERSON] стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. Суд обґрунтував своє рішення тим, що [PERSON] заподіяна моральна шкода, оскільки вона втратила чоловіка, а діти втратили батька. Даючи оцінку вимогам позивача, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Справа перебуває в провадженні з 21 лютого 2013 року. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2013 року (а.с. 91-92) скасовані рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2013 року, якими в задоволенні позовних вимог [PERSON] в інтересах [PERSON], [INFO] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма-Ком" про стягнення моральної шкоди відмовлено. Скасовуючи рішення судів І та ІІ інстанції колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходила з того, що неповнолітня [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON], загиблого внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, проте не входила до складу сім'ї [PERSON] та її дітей і відносно цієї доньки загиблого у кримінальній справі не вирішувалось питання про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька. Оскільки смерть [PERSON] настала під час виконання трудових обов'язків,тому ТОВ « Сігма-Ком» зобов'язане відшкодувати неповнолітній [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю батька. У відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, зазначені вище обставини, встановлені Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2013 року, мають преюдиційне значення при розгляді даної цивільної справи. У відповідності із п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Приписами ч.2 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст.49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"); при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів"чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З 1 січня 2004 року діє новий ЦК України, у ст. 18 якого прямо зазначено про можливість відшкодування моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом чи договором. Таким чином, суд вважає, що доводи відповідача про відсутність відсутність доказів спричинення моральної шкоди малолітній [PERSON], [INFO], не можуть бути взяті до уваги, оскільки факт спричинення моральної шкоди та моральних страждань, завданих останній смертю батька, підтверджується встановленими доказами, яким суд може дати оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди враховує роз'яснення надані в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. За таких обставин, суд , виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, фізичні і моральні страждання дитини, інтенсивність і довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь [PERSON], [INFO], в розмірі - 40 000 грн. Крім зазначеного, відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст.ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір"підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial