Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору про виконання робіт від 23.03.2014р., стягнення грошових коштів та моральної шкоди, в якій зазначила, що між нею та фізичною особою підприємцем [PERSON], було укладено договір від 23.03.2014р. яким, [PERSON] замовила, а ФОП [PERSON] зобов'язалась забезпечити виконання робіт, а саме встановити та передати протягом місяця з моменту укладення договору, у власність позивачки ПВХ - конструкції (трьох метало пластикових вікон). В цей же день, на виконання договору, [PERSON] передала відповідачці 400 гривень в якості завдатку, та через два дні сплатила ще 10350 гривень. Сума договору склала 10985 гривень. У травні 2014 року позивачка неодноразово зверталася телефоном до відповідачки щодо виготовлення та передачі їй вікон за договором, але, відповідачка її запевняла про те, що встановлення вікон у квартирі позивачки відбудеться у найближчий час. Після неодноразових обіцянок, позивачка звернулася до відповідачки за місцем знаходження її офісу, але приїхавши за адресою офісу, вона з'ясувала що офісу ФОП [PERSON] на цьому місці вже немає, на дверях висіла вивіска з написом "Оренда" із зазначенням номеру телефону, при набранні на який позивачці було повідомлено про те, що особам які здають в оренду відповідне приміщення невідомо де зараз знаходиться фірма з виготовлення метало пластикових вікон, яка знаходилася тут раніше. Таким чином, свої зобов'язання ФОП [PERSON] у встановлені договором строки не виконала, отримавши кошти, зникла, не повідомивши про своє нове місцезнаходження. У зв'язку з чим, позивачка звернулася з позовною заявою до суду про захист прав споживачів, а саме, про визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів та моральної шкоди. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачка ФОП [PERSON] жодного разу в судові засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена завчасно рекомендованою кореспонденцією за місцем її реєстрації за договором з [PERSON] та за юридичною адресою в м. Маріуполь Донецької області, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 23.03.2014 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено договір на виконання робіт, а саме, на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій - метало пластикових вікон, з індивідуальним номером заказу AY-32 /а.с 4/. На виконання умов договору позивачка в день укладення договору сплатила ФОП [PERSON] в якості завдатку 400 гр. /а.с.5/. 25.03.2014 позивачкою були здійснені ще два платежі в рахунок виконання договору підряду, що підтверджено товарним чеком від 25.03.2014р. за № AY-32 на суму 5500 гр. та квитанцією про здійснення оплати через банківський термінал на суму 4850 гр. /а.с.5/. Відповідачка зобов'язалася протягом місяця виготовити та передати у власність позивачці три метало пластикових вікна. Однак, у встановлені договором строки вона свої зобов'язання не виконала, на неодноразові звернення позивачки телефоном повідомляла про порушення строків договору з поважних причин, а потім взагалі не відповідала на телефонні дзвінки, та з'їхала з свого офісу, не повідомивши про нове місцезнаходження. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, [PERSON] 19.12.2013р. була зареєстрована у м. Маріуполь Донецької області як фізична особа підприємець із видом діяльності посередників у торгівлі товарами широкого асортименту /а.с.16/. 18.07.2014 до державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] за ії власним рішенням /а.с.17/. Свої зобов'язання ФОП [PERSON] у встановлені договором строки не виконала, у зв'язку з чим, позивачка у липні 2014року звернулася до прокуратури м. Запоріжжя з заявою про здійснення відносно неї можливих шахрайських дій. Однак, жодних повідомлень, з прокуратури м. Запоріжжя, та Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області вона не отримала, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином відповідач ФОП [PERSON] повністю ухилилася від виконання своїх зобов'язань перед позивачкою, що є безумовною підставою для стягнення з неї коштів сплачених на виконання договору підряду у сумі 10750 грн. Згідно ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до постанови пленуму верховного суду України N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає що моральна шкода завдана позивачці є доведеною, та такою що підлягає задоволенню в сумі - 2000 грн., яка полягає в тому, що позивачка сплативши гроші у сумі 10750 грн., які були передані відповідачці на виконання договору підряду, так і не отримала бажаного результату у вигляді проведених робіт з встановлення вікон, крім того, тривалий час вона займалася розшуком відповідачки [PERSON], але чула лише обіцянки, крім того, підтвердженням наявності моральної шкоди є переживання пов'язані з відсутністю відповідача за місцем знаходженням офісу, та необхідністю звернення до правоохоронних органів для захисту свого порушеного права з заявою про вчинення відносно неї можливих шахрайських дій. Щодо визнання недійсними умов договору, то ця вимога задоволенню не підлягає на підставі наступного: підставою недійсності правочину передбаченою ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також , інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того ст. 202 ЦК України передбачено що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори). Як встановлено в судовому засіданні відповідний договір на виконання робіт від 23.03.2014 (індивідуальний номер замовлення AY-32) був укладений обома сторонами -замовником (позивачкою) та виконавцем (відповідачкою), що підтверджується власноруч зробленими підписами. Таким чином, суд вважає, що позивачка не довела суду про наявність хоча б однієї з умов необхідної для визнання цього договору недійсним, в той час, як, в даному випадку, є всі підстави для розірвання договору підряду, підставами для якого у відповідності до ст. 651 ЦК України є істотне порушення умов стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, суд вважає що вимоги позивачки в частині стягнення суми матеріальної та моральної шкоди є доведеними, а в частині визнання договору недійсним, таким що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial