Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У серпні 2021 року позивач АТ "Універсал Банк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект мonobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти мonobank. Особливістю проекту мonobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву до договору про надання банківських послуг від 18.08.2018 та отримав картку. Положеннями анкети - заяви визначено, що анкета - заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету - заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн. на поточний рахунок спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 31.07.2021 банк направив відповідачу повідомлення "пуш" про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, однак він проігнорував. Всупереч чинному законодавству та умовам договору, [PERSON] належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, в результаті чого станом на 04.08.2021 існує заборгованість у розмірі 44424,08 грн. - тіло кредита та продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси позивача. Посилаючись на викладене, АТ "Універсал Банк" просить суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 18.08.2018 у розмірі 44424,08 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 03.09.2021 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін на 09 год. 00 хв. 28 вересня 2021 року, яке було неодноразово відкладено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання, призначене на 28.09.2021, відповідач не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою про невручення судової повістки у зв"язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач у судові засідання, призначені на: 18.10.2021 та 28.10.2021 не з"явився, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 18 серпня 2018 року між акціонерним товариством "Універсал Банк" та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого відповідачу відкрито поточний рахунок у гривні з встановленням кридитного ліміту, розмір якого у заяві не визначено. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.08.2018, укладеного між АТ "Універсал Банк" та [PERSON] , останній станом на 04.08.2021 має заборгованість в сумі 44424,08 грн. - тіло кредита. Згідно виписки б/н від 18.10.2021, відповідач постійно користувався наданою йому кредитною карткою, знімав кошти, проводив розрахунок, здійснював перерахування коштів з однієї картки на іншу, поповнював картку та здійснював погашення заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до роз`яснень, які викладені у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і це не є обов`язком суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що АТ "Універсал Банк" свої зобов"язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме відповідачу відкрито картковий рахунок, надано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, якими відповідач активно користувався. Випискою по рахунку за договором від 18.10.2021 підтверджено, що [PERSON] , активно використовував кредитні кошти: знімав готівку через банкомат, розраховувався карткою в магазині, метрополітені, а також періодично здійснював погашення заборгованості та поповнював грошовими коштами рахунок через термінал. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 04.08.2021 становить 44424,08 - заборгованість за наданим кредитом. Однак, суд не погоджується із заявленою позивачем до стягнення суми боргу виходячи з наступного. Доводи позивача про те, що відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжнку картку в розмірі 100000 грн. та який саме загальний їх розмір було використано позивачем, належними та допустимими доказами не підверджуються. У наданому розрахунку та виписці, даних про встановлений розмір кридитного ліміту та використаних відповідачем кредитних коштів, не має. Крім того, позивачем не доведено, що при підписанні заяви про надання банківських послуг 18.08.2018 або у подальшому, сторони погодили між собою розмір відсотків, порядок їх сплати за договором, а також погашення банком відсотків несплачених позичальником за рахунок тіла кредиту, оскільки докази, які б підтверджували такі кредитні умови і з ними був ознайомлений [PERSON] , суду позивачем не надані. Така правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, оскільки пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, що укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети - заяви, не містить умов про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, процентної ставки та можливість стягнення сум нарахованих відсотків за рахунок тіла кредиту там також не зазначена. Ця заява - анкета не містить і розміру кредиту та строку його повернення (користування ним). За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та можливість стягнення сум нарахованих відсотків за рахунок тіла кредиту. У дослідженому розрахунку банку за період з 31.07.2019 по 01.07.2021 (а.с.35-40), вбачається, що заборгованість по тілу кредиту окрім безпосередньо витрачених відповідачем сум позики (стовпчик №3 розрахунку), формувалася також шляхом погашення за рахунок кредитних коштів (стовпчик № 10 розрахунку) нарахованих банком щомісячних відсотків, що призводило до збільшення заборгованості по тілу кредиту на таку суму відсотків, що відповідно збільшувало базу нарахування самих відсотків та інших платежів у подальшому. Загальна сума відсотків погашена банком за рахунок тіла кредита складає 30533,03 грн. Так, частина із сплачених коштів, позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, між тим, анкета-заява від 18.08.2018 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків. Крім того, із наданого банком розрахунку за договором №б/н від 18.08.2018, вбачається, що за період з 18.08.2018 по 05.05.2021, відповідачем сплачено на користь позивача грошові кошти в розмірі 66257,68 грн., що перевищує визначену позивачем заборгованість відповідача за договором. Відтак, відповідач повернув банку як фактично отриману суму кредитних коштів за весь час, так і частину додаткових коштів в розмірі 21833,60 грн., тобто відповідачем здійснено проплати, які перевищують загальну суму заборгованості. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. Заборгованість по кредиту повністю погашена відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду 02.10.2019 у справі № 545/2248/17, який відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватись судом при виборі і застосуванні норм права. При зазначених обставинах, у задоволенні позову АТ "Універсал Банк" до [PERSON] , необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір з відповідача не стягується. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed