Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , в якому просив витребувати з незаконного володіння [PERSON] меблі, побутову та комп»ютерну техніку, яка була надана відповідачу у тимчасове користування на час спільного проживання відповідача та її сина [PERSON]. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що її син [PERSON] знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб було зареєстровано у вересні 2015 р. Після народження у них дитини у травні 2016 р. в їх сім'ї стосунки різко погіршилися та на теперішній час вони живуть окремо. На час спільного проживання її сина та відповідачки позивачка надала їм у тимчасове користування наступні речі, що були придбані за її особисті кошти : -Диван коричневого кольору, придбано у 2012 р. вартістю 700 грн.; -Персональний комп'ютер придбаний у 2006 р. неодноразово модернізований вартістю 2000 грн; -Комп'ютерний монітор Самсунг вартістю 600 грн; -Стіл для комп'ютера придбаний у 2008 р. вартістю 931 грн; -Крісло "Брідж" для комп'ютера придбано у 2011 р. вартістю 500 грн; -Холодильник 2-х камерний „Індезит" придбано у 2017 р. вартістю 6089 грн.; -Пральна машина „Беко" придбана у 2016 р. вартістю 6031 грн.; -Мікрохвильова піч „Еленберг" придбано у 2017 р. вартістю 1200 грн.; -Акустична система для комп'ютера "СВЕН" придбано у 2007 р. вартістю 239 грн.. Після припинення шлюбних стосунків в серпні 2017 року відповідачка забрала у її сина ключі від орендованої квартири , за адресою : [ADDRESS], крім того відмовилася повертати речі . Оскільки своїми діями відповідачка порушує її право власності, на теперішній час, з огляду на припинення шлюбних стосунків між її сином та [PERSON], остання не має жодної законної підстави для володіння майном , позивачка , посилаючись на вимоги ст. ст. 387,1212 ЦК України , звернулася до суду з вказаним позовом. У вступному слові позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав з тих підстав, що спірне рухоме майно дійсно перебуває в орендованій квартирі , де відповідачка та її чоловік [PERSON] проживали разом , і вказані в позові речі домашнього вжитку є спільною сумісною власністю подружжя. Суд вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши письмові докази, вислухавши показання свідків [PERSON], [PERSON], приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено , що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з вересня 2015 року . В свою чергу [PERSON] є сином позивача [PERSON]. Вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України , як такі що визнані сторонами , крім того суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Також судом встановлено, що після укладання шлюбу позивачем було передано у тимчасове користування родини [PERSON] та [PERSON] диван коричневого кольору, персональний комп'ютер , комп'ютерний монітор Самсунг , стіл для комп'ютера , крісло "Брідж" для комп'ютера, акустична система для комп'ютера "СВЕН" . Вказані обставини підтверджені наявними в матеріалах справи гарантійними талонами , товарними чеками , показаннями свідків [PERSON], [PERSON]. Крім того, факт знаходження вказаних речей в орендованій квартирі подружжя , не оспорювався відповідачем . Також судом встановлено, що вище перелічені речі були придбані до укладання шлюбу між [PERSON] та відповідачкою , про що свідчать товарні чеки та гарантійні талони надані позивачкою. Крім того , судом встановлено, що [PERSON] було 19.10.2016 року придбано мікрохвильову піч „Еленберг", 03.09.2016 року - пральну машинку «Беко» , а також 04.02.2017 року холодильник «Індезіт». Зазначене підтверджено гарантійними талонами на вказану побутову техніку , виданими на ім»я [PERSON]. Згідно пояснень позивачки , показань свідків [PERSON], [PERSON], мікрохвильова піч, холодильник та пральна машина була передана подружжю в тимчасове користування доки вони самі не придбають собі побутову техніку. Встановлені судом обставини справи та відповідні ним правовідносини , дають суду підстави дійти до висновку , що фактично між [PERSON] з одного боку та відповідачкою і [PERSON] з іншого боку склалися правовідносини , що випливають з договору позички , за яким одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов»язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку (ст. 827 ЦК України) , який в даному випадку , оскільки стосується речей побутового призначення може укладатися усно (ч.1 ст. 828 ЦК України). Позивачка ж фактично звернулася до суду з позовом про витребування майна шляхом віндикації , посилаючись на ст. 387 ЦК України , яка в даному випадку не може бути застосована до відносин, що склалися між сторонами , оскільки власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В даному ж випадку між позивачкою , відповідачем і її сином [PERSON] існує укладений договір позички . Також, суд звертає увагу на те, що посилання позивача на вимоги ст. 1212 ЦК України , як на підставу позову , також є безпідставним , оскільки відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому Враховуючи, що позивачем не доведено обставини щодо незаконного володіння [PERSON] спірним рухомим майном на які вона посилається , як на підставу своїх вимог , останнью обрано неналежний спосіб захисту порушеного права , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Питання про судові витрати судом вирішено відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed