Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивачі у грудні 2020 року звернулися до суду з позовом до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог: Четверта Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача Територіальної громади\~в особі\~Полтавської міської\~ради надійшов відзив, у задоволенні позову просять відмовити. (а.с.93-96) Від відповідача Виконавчого комітету\~Подільської районної\~у м.Полтаві\~ради по справі надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, у задоволенні позову просять відмовити. (а.с.86) Від третьої особи Четвертої Полтавської\~державної нотаріальної\~контори надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. (а.с.109) Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, системно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26.01.2015. (а.с.11) До дня смерті [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . У день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки незакінченого будівництвом будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надвірних будівель, та складають в цілому з незакінченого будівництвом будинка, процент готовності якого становить 57 % та надвірних будівель: гаража «Б», уборної «Г», огорожі № 1 та розміщений на земельній ділянці площею 570 кв.м, згідно Договору про надання у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 05.09.1955 року [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів від 24.05.1988 року № 164 основним забудовником залишилась [PERSON] . Рішенням № 251 від 21 червня 1994 року «Про розгляд заяв з питань будівництва та ін.» було прийнято рішення: «10. Відмінити рішення райвиконкому № 164 від 24.05.1988 в частині анулювання частини договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки по [ADDRESS] гр. [PERSON] та [PERSON] , вказаний договір вважати таким, що втратив чинність. Зареєструвати земельну ділянку площею 570 кв.м. по [ADDRESS] на гр. [PERSON] .» Наразі [PERSON] сплачує земельний податок з фізичних осіб за користування вказаною земельною ділянкою (докази додаються). У подальшому [PERSON] подарувала незавершене будівництво своїй доньці [PERSON] та зятю [PERSON] в рівних частках. Право власності [PERSON] на 1/2 частку незакінченого будівництвом будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надвірних будівель, та складають в цілому з незакінченого будівництвом будинка, процент готовності якого становить 57 % та надвірних будівель: гаража «Б», уборної «Г», огорожі № 1 підтверджується Договором дарування від 08 грудня 1994 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А (зареєстровано в реєстрі за № І-2529). Родинні зв`язки з спадкодавцем [PERSON] підтверджуються наступними документами: 1)дочка [PERSON] (прізвище [PERSON] змінено після укладення шлюбу, Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015739596 від 25.08.2015 р., Свідоцтво про розірвання шлюбу від 29.11.2006 р., серія [NUMBER] , Свідоцтво про народження (повторно) від 18.06.2015 р. серія [NUMBER] ); (а.с.36) 2)дружина [PERSON] свідоцтво про шлюб від 16.03.2007 р., серія [NUMBER] . (а.с.32) Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У Четвертій полтавській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа за №135/2015 року до померлого [INFO] [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини подала дружина [PERSON] . Разом з померлим була зареєстрована дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України. Інших заяв в спадковій справі не видавалось. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 1298 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Граничний строк видачі свідоцтва про право на спадщину чинним законодавством України не встановлено. Відповідно до ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, після смерті [PERSON] Позивач 1 та Позивач 2 успадкували майно в рівних частинах по 1/4 кожен (1/2 : 2 = 2/4 : 2 = 1/4). \~ \~ \~ \~1/2 частка незакінченого будівництвом будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надвірних будівель, та складають в цілому з незакінченого будівництвом будинка, процент готовності якого становить 57 % та надвірних будівель: гаража «Б», уборної «Г», огорожі № 1, належить Позивачу 1 на підставі Договору дарування від 08 грудня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., зареєстровано в реєстрі за № І-2529 (12-13). У цілому частка Позивача 1 становить 3/4 частини незакінченого будівництвом будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надвірних будівель, та складають в цілому з незакінченого будівництвом будинка, процент готовності якого становить 57 % та надвірних будівель: гаража «Б», уборної «Г», огорожі № 1, (1/2 + 1/4 = 2/4 + 1/4 = 3/4). 06.06.2015 до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори звернулись спадкоємці [PERSON] та [PERSON] з питання отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , на 1/2 частку незакінченого будівництвом будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надвірних будівель, та складають в цілому з незакінченого будівництвом будинка, процент готовності якого становить 57 % та надвірних будівель: гаража «Б», уборної «Г», огорожі № 1. На підтвердження належності частки незакінченого будівництвом будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , померлому спадкоємці надали Договір дарування від 08 грудня 1994 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А (зареєстровано в реєстрі за № І-2529). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2015 № 1414/02-31 (а.с.30) [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на незакінчений будівництвом будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відмовлено у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вищезазначений незакінчений будівництвом об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України в разі відсутності документів на право власності або якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. Абзаци 2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, передбачають, що у разі неможливості у нотаріуса оформити право на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 27 вищевказаної постанови отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. \~\~\~\~Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус посилався на\~\~ст.331 ЦК України. Зокрема вказував на те, що спірний об`єкт спадкодавцем не був завершеним та не був прийнятий в експлуатацію. \~\~\~\~Однак з всинвоками нотаріуса суд не погоджується, виходячи з наступного. \~\~\~\~Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~\~\~\~Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17 липня 1997 р. (далі Конвенція), держави, які ратифікували Конвенцію, взяли на себе зобов`язання виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами. \~\~\~\~Згідно з ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. \~\~\~\~Права та обов`язки спадкодавця як забудовника, без сумніву, є майновими, оскільки пов`язані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні ч.1 ст. 190 Цивільного кодексу України. \~\~\~\~Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~\~За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. \~\~\~\~Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. \~\~\~\~Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~\~\~\~Об`єкт незавершеного будівництва був набутий померлим [PERSON] в результаті укладення цивільно-правової угоди, а саме Договору дарування від 08 грудня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А (зареєстровано в реєстрі за № І-2529). Відповідно до п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність". \~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України « Про власність» (який був чинним на момент набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане в наслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. \~\~\~\~Статтею 13 цього Закону встановлено, що об`єктами права власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на момент укладення договору дарування) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. \~Відповідно до вимог ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~Статтею 1218 ЦК України встановлено до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~\~\~За таких обставин очевидним вбачається, що набувши за цивільно-правою угодою об`єкт незавершеного будівництва, померлий [PERSON] до моменту своєї смерті був його законним власником, а отже вказане майно входить до складу спадщини та може бути успадковане у передбаченому законом порядку. \~\~\~\~Відповідно до ч. 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. \~\~\~\~При цьому ч. 3 вказаної статті передбачено, у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. \~\~\~\~Так, з аналізу наведеної статті 331 ЦК України вбачається, що укладений договір, який встановлює право власності особи на об`єкт незавершеного будівництва обов`язково має бути зареєстрований органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. \~\~\~\~Цивільний кодекс України не передбачає обов`язковість укладення цивільно-правової угоди, що буде встановлювати право власності на об`єкт незавершеного будівництва, однак прямо передбачає, що у разі укладення такого договору, право власності на такий об`єкт незавершеного будівництва обов`язково має бути зареєстровано у порядку реєстрації прав на нерухоме майно. \~\~\~\~Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. \~\~\~\~ [PERSON] не виконав вимогу щодо належної реєстрації свого права власності на об`єкт незавершеного будівництва, при цьому це, не вплинуло жодним чином на наявність в нього права власності на цей об`єкт, так як державна реєстрація є лише підтвердженням з боку держави, виниклого на підставі укладеної угоди, права. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно п.4.15\~пункту 4\~глави 10\~розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначене підтверджує ту обставину, що спадкоємці не мають змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У справах про визнання права власності у порядку спадкування, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 30 квітня 2020 року по справі № 352/382/18 (провадження № 61-40424св18), від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18). Позов про превентивний захист права власності (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися) може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою (11.04.18 р. Верховний Суд у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №910/5630/17). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є повністю обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved