Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Хмільницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки - [PERSON] , [INFO] , зокрема не цікавиться її життям та здоров`ям, не приймає учать у її вихованні, а також не надає допомоги на її утримання, не сплачує аліменти та допустив значну заборгованість. За таких обставин позивач просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно доньки. Ухвалою суду від 21.07.2020 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.08.2020 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Хмільницької міської ради на орган опіки та піклування - виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Хмільницької районної державної адміністрації, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав клопотання про проведення розгляду справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали заяви про проведення розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 7) встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки КЗДНЗ (ясла-садочок) № 5 "Вишенька" загального розвитку № 01-22/32 від 28.05.2020 (а.с. 8), характеристики на [PERSON] № 07-21/454 від 03.06.2020 (а.с. 9), довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради Вінницької області № 17-36/4058 від 30.06.2020 (а.с. 10), довідки КНП "ХЦПМСД" Хмільницької міської ради від 30.04.2017 (а.с. 11), а також карти профілактичних щеплень (копія на а.с. 12) встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка виховує та доглядає доньку, відводить на прийоми до лікарів, проводить щеплення. Батько дитини [PERSON] не приймає участі в житті та вихованні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не відвідує доньку в дитячому садочку. З довідки Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) № 17-31-31/19166 від 06.07.2020 (а.с. 13), а також розрахунків заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 14-19) встановлено, що на виконанні Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки, однак відповідач аліменти не сплачує та, станом на 01.07.2020, заборгованість зі сплати аліментів становить 42392,3 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області № 319 від 29.09.2020 (а.с. 61-64) позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] буде відповідати інтересам дитини та є доцільним. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , [INFO] знайшов своє підтвердження, оскільки [PERSON] не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовкою до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з донькою; не надає доньці доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Фактично [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення [PERSON] від виховання доньки та свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, оскільки цей висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи,а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини. При цьому, суд враховує, що несплата аліментів батьком не є доказом ухилення від участі у вихованні дитини і підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України (ВССУ від 01 листопада 2017 р. у справі № 299/3019/16-ц). Отже, такі доводи позивача не є безумовною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки вирішено рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької областіу справі № 149/2364/18. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved