Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

09 грудня 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ABJZRC14610009 від 10 лютого 2008 року. В заяві зазначив, що за умовами укладеного з відповідачем вказаного договору надав йому кредит у розмірі 10066,20 грн. з умовою сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 12% на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідач свого зобов'язання по поверненню суми кредиту належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 20 листопада 2014 року допустив заборгованість у розмірі 73838,78 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 9591,37 грн., заборгованість за відсотками - 1055,75 грн., заборгованість по комісії - 2738,02 грн., по пені - 56461,32 грн., штрафу - 500 грн. (фіксована частина) та 3492,32 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу, а також судові витрати. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач за належного повідомлення через оголошення в газеті у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому, суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Між сторонами склалися цивільні правовідносини, що випливають із зобов"язальних по кредитному договору. Як встановлено судом, 10 лютого 2008 року між ЗАТ "Акцент-Банк", правонступником якого є ПАТ «Акцент-Банк", та [PERSON] на підставі заяви останнього №ABJZRC14610009 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу строковий кредит в розмірі 10066,23 грн. на строк 18 місяців з 10.02.2008р. по 10.08.2009 року включно, на придбання товару, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту 161.06 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 880.0 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ) строки. Погашення заборгованості здійснюється в період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 775.7 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Як вбачається з цієї заяви, відповідач погодився, що дана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ) і Тарифами складають між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с.16). Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач, отримавши грошові кошти, свої зобов'язання за кредитом виконував не вчасно та не в повному обсязі, внаслідок має заборгованість, яка станом на 20 листопада 2014 року становить 9592,37 грн. - за кредитом, 1055,75 - за відсотками, 2738.02 грн. - за комісіями. Вказана заборгованість підтверджена розрахунком (а.с. 17). За такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Крім того, відповідно до ч.1 ст.546 та ст..549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). Згідно з 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язався сплатити позивачу пеню у розмірі 0.5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Таким чином є правомірним стягнення з відповідача пені та штрафу, як наслідок невиконання покладеного зобов'язання, однак в іншому розмірі, ніж просить позивач, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція Верховного суду України у справі № 6-100 цс 14) Як встановлено судом, основна сума заборгованості відповідача перед банком (тіло, проценти) складає 10 647 грн. 12 коп., розмір пені, яку просить стягнути банк з відповідача, крім штрафу, 56461 грн. 32 коп., що не відповідає вище зазначеним засадам розумності та справедливості, співмірності розміру збитків до суми заборгованості за основним зобов'язанням, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 5000 грн. У зв'язку з тим, що у відповідності до п.5.3 Договору процентна складова штрафу становить 5% від суми позову, то стягненню підлягає 18385.14 грн. (тіло, проценти, комісія, пеня) +500 (фіксований штраф) = 18885,14 грн.х5% = 944,26 грн. штрафу (процентна частина). Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в сумі 19829,40 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 9591,37 грн., процентам - 1055,75 грн., комісія- 2738,02 грн., штрафи - 500 грн. фіксована частина, 944,26 грн. процентна складова, а також 5 000 грн. пені. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 198 грн. 29 коп.

Outcome: approved