Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що як стверджує відповідно до укладеного договору від 26.10.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] станом на 31.01.2017 року має заборгованість в розмірі 14701,65 грн., яка складається з наступного: 210 грн. - заборгованість за кредитом, 10025,38 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3290 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 676,27 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість в розмірі 14701,65 грн. за кредитним договором від 26.10.2010 року. Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій просить застосувати строк позовної давності. Після цього відповідачка в судове засіданні двічі поспіль не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 26.10.2010 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Цей факт підтверджується копією договору від 26.10.2010 року. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] станом на 31.01.2017 року має заборгованість в розмірі 14701,65 грн., яка складається з наступного: 210 грн. - заборгованість за кредитом, 10025,38 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3290 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 676,27 грн. - штраф (процентна складова). Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов кредитного договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За невиконання договірних зобов'язань відповідачем позивач пред'явив до неї вимоги про стягнення 3290 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. фіксованої частини штрафу, 676,27 грн. процентної складової штрафу. Відповідачкою [PERSON] заявлено клопотання про застосування до вищезазначених вимог передбачених законом строків позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ч. 2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Саме тому відповідно до ст. 257, ст. 258 ч. 2 п.1 ЦК України, суд вважає за необхідне застосувати строки позовної давності та зменшити суму заборгованості за пенею та комісією до 1100 грн., в задоволенні позову про стягнення фіксованої та процентної складової штрафу відмовити з цих же підстав. В іншій частині позов є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1133,50 грн. витрат зі сплати судового збору. На підставі ст. 61 Конституції України, ст.ст. 257, 258 ч. 2 п.1, 551 ч.1, 1054, 1048, 1049, 1050, 1052 ЦК України,

Outcome: partial