Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності на майновий пай в порядку спадкування за законом, згідно із яким 16.09.2003 року померла тітка позивача [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) немає. Спадкоємцем за законом другої черги, згідно ст. 530 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) був її рідний брат - батько позивача [PERSON], який помер 12.10.2015 року не встигнувши переоформити спадкове майно. Спадкоємцями за законом за правом представлення , згідно ст. 551 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), крім позивача [PERSON] є її брати [PERSON] та [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились, написавши відповідні заяви. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) площею 2,80 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0215629 та право власності на майновий пай. члена колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 3515 грн. або 0,015%, посвідчене майновим сертифікатом серії ВІ XV №017480 від 20.12.2002 року Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), який не видано, але не виготовлено державного акту на право власності на земельну ділянку, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,80 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту та право власності на майновий пай в розмірі 3515 грн. або 0,15% в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Справу просить розглянути без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу \~до суду надійшли заяви \~про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у звязку з чим \~в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ №204955 від 18.09.2003 року [PERSON] померла 16.09.2003 року в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області. Згідно із посвідкою про народження №496225 від 1506ю1937 року [PERSON] народився 12.06.1937 року батьком якого є [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишила. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, з права на земельну частку (пай) площею 2,80 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0215629 та права власності на майновий пай. члена колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 3515 грн. або 0,015%, посвідчене майновим сертифікатом серії ВІ XV №017480 від 20.12.2002 року. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ №328834 від 15.10.2015 року [PERSON] помер 12.10.2015 року в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області. Згідно із свідоцтвом про народження серії І-АГ №726868 від 08.04.1969 року [PERSON] народилася 16.04.1962 року батьком якої є [PERSON]. Спадкоємцем за законом другої черги, згідно ст. 530 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) був її рідний брат - батько позивача [PERSON], який помер 12.10.2015 року не встигнувши переоформити спадкове майно. [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] вони відмовляються від прийняття спадщини. Спадщина знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області. Відповідно до довідки №31-28-99.3.307/2-16 від 07.04.2016 року виписки виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Промінь" с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії ВН №0215629 за порядковим №33 зареєстровано 12.03.1997 року на [PERSON], яка проживала на території с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,80 га. Вартість земельної частки (паю) на день смерті 16.09.2003 року становить 30003 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 19.12.1996 року за №286. Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ВІ XV №017480 від 20.12.2002 року [PERSON] має право на пайовий фонд СВК "Промінь" с. Новоживотів з часткою із загальної вартості майна пайового фонду СВК "Промінь" с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області в розмірі 3515 гривень або 0,15%. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні розяснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 16.09.2003 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК УРСР (1963 р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК УРСР (1963 р.) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. На підставі ст. ст. 524-527, 529, 550-551 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved