Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що 05.03.2014 року [PERSON] склав на ім"я позивача [PERSON] заповіт, який зареєстровано державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі за № 2-223. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповідав позивачеві усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. 31.07.2015 року [PERSON] помер, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 04.08.2015 року складено актовий запис № 867. Після смерті [PERSON] Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 464/2015. На підставі заповіту позивач набув права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Попова, 73, що підтверджено свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 05.02.2016 року, виданим державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за № 72. При цьому, 05.02.2016 року позивач отримав від зазначеного вище нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку по вул.. Попова, 73, на якій розміщено успадкований позивачем житловий будинок , у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на землю, оформленого належним чином на ім"я померлого [PERSON] Земельна ділянка за адресою: м. Кривий ріг, вул.. Попова, 73 загальною площею 0,0820 га, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель була переведена у власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів від 11.12.1996 року № 579/2. [PERSON] отримав 01.04.1997 року державний акт на право приватної власності на землю та зареєстрував його в [PERSON] записів державних актів за № 1032. Після його смерті 18.01.2000 року право власності на домоволодіння по вул.. Попова, 73 набула його дружина [PERSON] Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності від 15.03.2002 року, виданим державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. завідуючої Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1-1151. Земельна ділянка не була переоформлена на [PERSON] Після смерті [PERSON] 26.02.2009 року право власності на належне їй майно перейшло за заповітом до її дочки [PERSON] (заповіт від 15.03.2002 року , зареєстровано в реєстрі за № 1-1156). [PERSON]В, померла 31.05.2012 року за життя також не переоформила належним чином право власності на землю під домоволодінням по вул.. Попова, 73. Після смерті [PERSON] все їй належне майно успадкував її син [PERSON], заповіт від 30.05.2012 року. [PERSON] вчинив дії щодо документального оформлення права власності на земельну ділянку по вул.. Попова, 73. Він звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, 08.07.2014 року суд виніс рішення яким позовні вимоги було задоволено та за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 0.0820 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель , які розташовані за адресою м. Кривий Ріг, вул. Попова, 73. Крім того рішенням суду також було встановлено факт володіння за життя [PERSON], яка померла 26.02. 2009 року у м. Кривому Розі, вищезазначеною земельною ділянкою. За життя [PERSON] не встиг зареєструвати рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.07.2014 року в Реєстраційній службі Криворізького міського управління юстиції, тому і право власності на земельну ділянку за ним не було документально оформлено. Теперішнім власником домоволодіння по вул.. Попова, 73 в м. Кривий Ріг є позивач [PERSON] Тому позивач звертається до суду та просить визнати за ним [PERSON], [INFO] (зареєстрований за адресою м. Кривий ріг, вул.. Футбольна, 75, ІПН [NUMBER]), право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0820 га, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Попова, буд. 73 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 31.07.2015 року. Позивач, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечувала проти їх задоволення . Представник третьої особи [PERSON] надала суду письмові пояснення відповідно до яких проти задоволення позову не заперечують, просять розглянути справу у їх відсутність, покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.03.2014 року [PERSON] склав на ім"я позивача [PERSON] заповіт, який зареєстровано державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі за № 2-223. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповідав позивачеві усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. (а.с. 11 заповіт). 31.07.2015 року [PERSON] помер, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 04.08.2015 року складено актовий запис № 867. (а.с. 19 свідоцтво про смерть). Після смерті [PERSON] Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 464/2015. На підставі заповіту позивач [PERSON] набув права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Попова, 73, що підтверджено свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 05.02.2016 року, виданим державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за № 72. (а.с. 5 свідоцтво про право на спадщину за заповітом). 05.02.2016 року позивач [PERSON] отримав від зазначеного вище нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку по вул. Попова, 73, на якій розміщено успадкований позивачем житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на землю, оформленого належним чином на ім"я померлого [PERSON] (а.с. 6,7 постанова нотаріуса). Земельна ділянка за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Попова, 73 загальною площею 0,0820 га, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель була переведена у власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів від 11.12.1996 року № 579/2. [PERSON] отримав 01.04.1997 року державний акт на право приватної власності на землю та зареєстрував його в [PERSON] записів державних актів за № 1032. (а.с. 8 акт). Після його смерті 18.01.2000 року право власності на домоволодіння по вул.. Попова, 73 набула його дружина [PERSON] Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності від 15.03.2002 року, виданим державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. завідуючої Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1-1151. (а.с. 16 свідоцтво про смерть, 9 свідоцтво про право власності ). Земельна ділянка не була переоформлена на [PERSON] Після смерті [PERSON] 26.02.2009 року право власності на належне їй майно перейшло за заповітом до її дочки [PERSON] (заповіт від 15.03.2002 року , зареєстровано в реєстрі за № 1-1156). (а.с. 17 свідоцтво про смерть , 10 заповіт). [PERSON]В, померла 31.05.2012 року за життя також не переоформила належним чином право власності на землю під домоволодінням по вул. Попова, 73. (а.с. 18 свідоцтво про смерть). Після смерті [PERSON] все їй належне майно успадкував її син [PERSON], заповіт від 30.05.2012 року. (а.с. 12 заповіт). [PERSON] вчинив дії щодо документального оформлення права власності на земельну ділянку по вул.. Попова, 73. Він звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, 08.07.2014 року суд виніс рішення яким позовні вимоги було задоволено та за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 0.0820 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель , які розташовані за адресою м. Кривий Ріг, вул. Попова, 73. Крім того рішенням суду також було встановлено факт володіння за життя [PERSON], яка померла 26.02. 2009 року у м. Кривому Розі, земельною ділянкою розміром 0,0820 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, які розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Попова, буд. 73. (а.с. 13-15 рішення). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.15та ст.16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадку. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України в редакції 2001 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Факт володіння земельною ділянкою [PERSON] вже був встановлений судом і відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. [PERSON] не оформила належним чином земельну ділянку, а її спадкоємець [PERSON] за життя не встиг зареєструвати рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.07.2014 року в Реєстраційній службі Криворізького міського управління юстиції, тому і право власності на земельну ділянку за ним не було документально оформлено. Теперішнім власником домоволодіння по вул. Попова, 73 в м. Кривий Ріг є позивач [PERSON] (а.с. 5 свідоцтво про право на спадщину за заповітом). Позивачеві [PERSON] перейшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто померлий [PERSON] почав оформлення земельної ділянки і обовязок продовжити її оформлення перейшов позивачеві, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved