Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , а [INFO] - померла мати [PERSON] . Остання ще за життя склала в його користь заповіт, яким заповіла йому все належне на день смерті майно. Після смерті матері відкрилася спадщина на будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] . Він є єдиним спадкоємцем за заповітом. Іншим можливим спадкоємцем спадкового майна є його брат [PERSON] , якого рішенням Рожнятівського районного суду від 18 травня 2006 року визнано безвісно відсутнім. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документа власності на спадкове майно. За таких обставин позивач не може належним чином прийняти спадщину, а тому змушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову. Представник відповідача Липовицької сільської ради Рожнятівського району у підготовче судове засідання не з`явився, сільський голова направив суду заяву про розгляд справи без участі представника Липовицької сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Оскільки представник відповідача визнав позов, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. У [ADDRESS] знаходиться будинковолодіння, яке складається з житлового будинку "А", літньої кухні "Б", дровітні "В", сараю "Г", сараю "Д", огорожі " N1", Ѕ криниці "N2", що підтверджується копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого ПП "Олві Р". Інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських споруд складає 136261 грн. (а.с.19-31). Зазначене будинковолодіння належало батькам позивача - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги виконкому Липовицької сільської ради № 83 та довідками № 158, 1279 виданих Липовицькою сільською радою 29.01.2020, 06.02.2020, 26.12.2016 (а.с10-11, 15). [PERSON] та [PERSON] , з 01 березня 1964 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.8). [PERSON] , помер [INFO] , а [PERSON] - [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2016, серії [NUMBER] від 11.07.2016 (а.с. 12-13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . Все своє майно, [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, складеного спадкодавцем 24 травня 2016 року (а.с.14). Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2006 року, [PERSON] [INFO] , уродженця та жителя с. Липовиця Рожнятівського району визнано безвісно відсутнім з 12 травня 2005 року (а.с.9). Позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у встановленому законом порядку звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.16). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] позивачу відмовлено, через відсутність документа власності на спадкове майно, що підтверджується листом приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. № 466/02-14 від 29 грудня 2016 року (а.с. 17). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази судом встановлено, що батькам позивача [PERSON] та [PERSON] за життя належало будинковолодіння по [ADDRESS] , яке остання на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] . Позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки у встановленому законом порядку звернувся в нотаріальну конторою з заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечив, про що зазначив в адресованій суду заяві. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved