Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по квартирній платі та за надані комунальні послуги. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує, тим, що відповідачі проживаючи у квартирі [ADDRESS] у період з 1998 року по 2004 р. отримували комунальні послуги, які не оплачували внаслідок чого виникла заборгованість за цей період у сумі 13 566,37 грн., чим завдали позивачу шкоду. У судове засідання з'явився представник позивача Рясков Д.О., який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на те, що відповідачі у період з 01.05.1998 року по 01.11.2004 р. проживали за адресою [ADDRESS]. Дана квартира була надана відповідачам на час реконструкції будинку по вул. Інститутській 13/4 що в м. Києві. За весь час проживання за вказаною адресою у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 13 566,37 грн., яку відповідачі не погасили. У судове засідання з'явилися відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідачів [PERSON], яка одночасно є представником [PERSON], які проти пред'явлених позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що відповідачі з 06.06.2000 року припинили своє користування квартирою [ADDRESS] у зв'язку з отриманням ордеру та вселенням у квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з виселенням з квартири по [ADDRESS] у травні 2000 р. відповідачі припинили сплачувати за комунальні послуги, а тому нарахована заборгованість за житлово-комунальні послуги є безпідставною. Крім того, представник відповідачів [PERSON] зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності та просила у зв'язку з цим відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Згідно ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 101 Житлового кодексу Української РСР при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов'язаний надати наймачеві та членам його сім'ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. Під час судового розгляду встановлено наступне. 10.04.1989 р. Печерським райвиконкомом м. Києва було прийнято рішення № 371 про реконструкцію будинку № 13/4 по вул. Інститутській в м. Києві. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.05.1996 р. було вирішено висилити родину [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] на час проведення капітального ремонту у квартиру [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS] перебував на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація". На підставі рішення КМР народних депутатів від 01.03.2001 р. № 217/1194 "Про стоворення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд", шляхом реорганізації Дирекції по утриманню та експлуатації житлових будинків маневреного фонду КП "Київжитлоспецексплуатація" було створено КП "Спецжитлофонд". Згідно розпорядження Київської міської ради народних депутатів від 01.03.2001 р. № 777 "Про комунальне підприємтсво з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" будинок по [ADDRESS] було закріплено за КП "Спецжитлофонд" на праві повного господарювання та передані функції з утримання будинку і прибудинкової території, надання. Таким чином, родина [PERSON] з другої половини 1996 року тимчасово проживала за адресою [ADDRESS]. За цей період часу родина [PERSON] отримувала житлово комунальні послуги. 16 грудня 1999 р. родині [PERSON] у складі чотирьох осіб було видано ордер № 9802 на житлове приміщення [ADDRESS] виробничим житловим ремонтно -експлуатаційним управлінням. Згідно свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] помер [INFO] р. Згідно довідки ГУ ДМС України відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані з 06.06.2000 р. за адресою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує наданим розрахунком заборгованості за період з 05.1998 р. по 01.2008 рік за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS], який складає 13566,37 грн. та довідкою виданою бухгалтерією КП "Спецжитлофонд" по житловому булинку [ADDRESS] . До вказаних доказів позивача суд ставиться критично, враховуючи те, що позивачем невірно визначено у розрахунку період проживання відповідачів за адресою [ADDRESS], оскільки з 06.06.2000р. відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] Посилання позивача на довідку бухгалтерії КП "Спецжитлофонд" , що складена 15 листопада 2004 року щодо відомостей по житловому будинку [ADDRESS] є безпідставним, оскільки у вказаній довідці відсутні відомості по квартирі [ADDRESS] та прізвище родини [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідачів та представника відповідачів суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів в обгрунтування свої позовних вимог. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачі в письмовій заявіта у судовому засіданні наполягають на застосуванні наслідків пропущення строку позовної давності. Про порушення свого права позивач мав можливість дізнатись 01 листопала 2004 року, проте до суду звернувся лише в червні 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності. Проте суд вирішуючи даний спір вважає недоцільним застосування строку позовної давності, оскільки під час судового розгляду не було встановлено порушень з боку відповідачів прав позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed