Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач 17 січня 2018 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], встановлених рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 10 листопада 2011 року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-3). Спрощене провадження у справі відкрите 5 лютого 2018 року (а.с.20). Відповідно до частини п'ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. 15 лютого 2018 року від нього надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що відповідно до його довідки про доходи від 12 лютого 2018 року за січень 2018 року з його заробітної плати стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 930 грн., що в свою чергу і є мінімальним розміром аліментів, який передбачений частиною другою статті 182 СК України. Тобто підстави для зміни способу стягнення аліментів відсутні. У зв'язку з цим, відповідач просив повністю відмовити в задоволенні позову, в тому числі і щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати не підтверджені жодними доказами, зокрема відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених них витрат, необхідних для надання правової допомоги. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що її права були порушені тим, що аліменти, які наразі стягуються з відповідача на її користь на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) відповідача є фактично меншими від встановлених чинним законодавстом 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Предмет позову - зміна способу стягнення аліментів з 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні установлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано 7 лютого 2008 року (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про шлюб, позивач 19 лютого 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з "Чеміна" на "Малашій" (а.с.7). Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання, позивач зареєстрована [INFO] (а.с.8). Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки про склад сім'ї позивач проживає [INFO], до складу її сім'ї входять чоловік [PERSON], син [PERSON] [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 10 листопада 2011 року вирішено з змінити розмір визначених за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 13 грудня 2007 року аліментів з [PERSON] ([INFO], уродженця та мешканця [INFO], працівника ТОВ з ІІ "Новофарм" с.Кільчень Новомосковського району Дніпропетровської області) на користь [PERSON] ([INFO], мешканки [INFO]) на утримання сина [PERSON], [INFO], визначивши їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2016 року на виконання вищевказаного рішення було відкрито виконавче провадження (а.с.12). Згідно з квитанцією №1 від 16 січня 2018 року позивач сплатила адвокату [PERSON] 250 грн. за підготовку позовної заяви про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.14). Відповідно до копії довідки про доходи відповідача, останній працює інженером-механіком регіонального комерційного сервісу в товаристві з обмеженою відповідальністю "Техноторг-ДОН". Його середньомісячна заробітна плата складає близько 3435 грн.. За останні шість місяців (крім січня 2018 року) розмір аліментів, які фактично стягувалися на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, складав близько 677 грн. В січні 2018 року розмір аліментів, які було стягнуто на користь позивача, склав 930 грн. (а.с.23-24). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною другою статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII установлено, що 1 січня 2018 року прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн. Таким чином розмір аліментів на дитини віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 930 грн.. Саме таку суму і було стягнуто з відповідача в січні 2018 року. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в період з 1 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складав 1777 грн, і таким чином розмір стягуваних з відповідача аліментів повинен був бути не менше 888,5 грн., починаючи з липня 2017 року ( тобто з моменту набрання чинності змін до частини другої статті 182 СК України). В той же час позивач в цей період отримувала фактично лише близько 670 грн. Тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо безпідставності позовних вимог і вважає, що змінивши спосіб стягнення аліментів з 1/4 частини на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, права отримувача аліментів та неповнолітньої дитини будуть захищені в достатній мірі, а розмір фактично стягнутих коштів за таких обставин забезпечить необхідний і достатній рівень матеріального забезпечення дитини. За підготовку цієї позовної заяви позивач сплатила адвокату 250 грн. відповідно до квитанції №1 від 16 січня 2018 року. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що витрати по сплаті судового збору підлягаються стягненню з відповідача на користь держави, а витрати позивача на правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved