Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

13.01.2021 [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області, в якому просили: скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер 53793602 від 28.08.2020. Позов обґрунтовано тим, що під час оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті батька [PERSON] та [PERSON] в Савранській районній державній адміністрації їм було видано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вони дізнались, що власником будинку [ADDRESS] є їх брат [PERSON] , який набув право власності на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області № 2-368/2008 від 14.11.2008. Під час звернення до Балтського районного суду Одеської області з заявою про видачу копії вищевказаного рішення суду було надано лист, в якому вказано, що Балтським районним судом Одеської області відповідно до алфавітного покажчика цивільних справ за 2008 рік та підшивках судових рішень вказаного рішення не міститься та цивільної справи зазначеної категорії з учасником справи [PERSON] не існує. Отже, реєстрація права власності будинку [ADDRESS] за [PERSON] здійснена на підставі неіснуючого документу, що є незаконним. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 25.01.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.02.2021. В подальшому підготовче судове засідання було відкладене на 27.05.2021. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 27.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14.06.2021. В подальшому судове засідання було відкладене на 23.09.2021. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 16.02.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та залучено до справи в якості співвідповідача державного реєстратора Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області Сарафанюк Ю.В. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 03.03.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та витребувано докази у державного реєстратора Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області Сарафанюк Ю.В. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 13.05.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та замінено співвідповідача по справі державного реєстратора Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області Сарафанюк Ю.В. на державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області. Цією ж ухвалою витребувано докази з Центру надання адміністративних послуг Савранської селищної ради Одеської області. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 27.05.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та витребувано докази у державного реєстратора Савранської селищної ради Одеської області та приватного нотаріуса Савранського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б., зокрема витребувано у приватного нотаріуса Ізосімової К.Б. копію спадкової справи яка заводилась після смерті [PERSON] . Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 27.05.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та витребувано з Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 30.06.2021 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та витребувано доказі у приватного нотаріуса Ізосімової К.Б. копії спадкової справи після смерті [PERSON] .. Крім того, цією ж ухвалою витребувано у КП «Савранське бюро технічної інвентаризації» належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на житловий будинок. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 17.08.2021 було задоволено клопотання представника позивачів адвоката Дулдієра О.А. та залучено як співвідповідача [PERSON] . Того ж\~дня,\~ухвалою Савранського\~районного суду\~Одеської області\~від 17.08.2021\~було задоволено\~клопотання представника\~позивачів адвоката\~Дулдієра О.А.та витребувано у державного реєстратора Савранської селищної ради інформацію щодо кола осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, витребувано у державного реєстратора відомості на підставі яких документів зареєстроване право власності на вищезазначений житловий будинок. Відповідачі [PERSON] , державний реєстратор Савранської селищної ради Одеської області, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надали, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалися. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалась, свою позицію не виклала Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивачів в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] та відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] їй присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 11). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 14) [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] та відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] їй присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 16). Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 15). Згідно з випискою з погосподарської книги виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області [PERSON] , [INFO] проживав та являвся власником будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , який набув право власності на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області № 2-368/2008 від 14.11.2008 (а.с. 4). Згідно з листом Балтського районного суду Одеської області відповідно до алфавітного покажчика цивільних справ за 2008 рік та підшивках судових рішень рішення № 2-368/2008 від 14.11.2008 не міститься та взагалі цивільної справи з учасником [PERSON] не розглядалось (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] (а.с. 97). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 106). [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 27.05.2020 (а.с. 110). [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 27.05.2020 (а.с. 113). Згідно довідок Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області [PERSON] проживала та була постійно зареєстрована в [ADDRESS] з 1950 року по день смерті [INFO] (а.с. 117). Відповідно до заповіту від 28.12.2018 [PERSON] , зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] (а.с. 118). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 132, зворотна сторона). Відповідно до заповіту від 14.05.2020 [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] , [INFO] (а.с. 125, зворотна сторона). [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки її батько [PERSON] помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 11.09.2020 (а.с. 126, зворотна сторона). В судовому засіданні представник позивачів додатково пояснив суду, що відповідно до вимог статті 1241 ЦК України позивачки мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті їх матері [PERSON] , як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, проте державна реєстрація права власності на спірний будинок за [PERSON] унеможливлює реалізацію ними своїх спадкових прав. Судом встановлено і підтверджується належними та допустимими доказами, що на момент смерті [PERSON] [INFO] позивачці [PERSON] , яка є донькою померлої, виповнилось 69 роки, і у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у редакції діючою на той час, вона була непрацездатною особою за віком, тобто згідно вимог частини 1 статті 1241 ЦК України входила до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Як зазначено у пункті 19 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України , є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Відповідно до п.5.10. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України №296/5 від 22.02.2012 року при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Водночас на момент смерті [PERSON] [INFO] позивачці [PERSON] , яка є донькою померлої, виповнилось 58 роки, і у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у редакції діючою на той час, вона не була непрацездатною особою за віком. Поряд з цим позивачкою [PERSON] надано суду довідку Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, що вона отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання. Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку в спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11 лютого 2014 року (справа про право на обов`язкову частку в спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) виходив з положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме частини четвертої статті 1 «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, абзацу 17 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку в спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку незалежно від групи інвалідності. При цьому, висновків щодо наявності права на отримання обов`язкової частки іншими категоріями «непрацездатних» дітей спадкодавця вказане рішення Конституційного Суду України не містить. Аналізуючи вищенаведені норми закону, можна дійти висновку, що отримання особою пенсії на пільгових умовах не свідчить про її непрацездатність, а тому в особи, яка на момент відкриття спадщини не досягла встановленого чинним законодавством пенсійного віку, але яка має право на отримання пенсії на пільгових умовах, право на обов`язкову частку в спадщині не виникає. Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 1241 ЦК України викладена в постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 208/9389/15-ц, від 23 жовтня 2019 року в справі № 285/2298/16-ц, від 27 травня 2020 року в справі № 750/10857/17. В силу частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у зазначених спорах може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка); до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особа, в тому числі спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині, може бути усунена від права на спадкування відповідно до норм статті 1224 ЦК України. Вказаною статтею визначено вичерпний перелік підстав, коли спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Відомості про те, що позивачок було усунено від права на спадкування відповідно до норм статті 1224 ЦК України в суді відсутні. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За змістом статті 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За загальними правилами спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, як правило, це безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим. Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 11 лютого 2020 року у справі № 915/572/17 Оскільки судом установлено, що позивачки не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у них немає. Суд також зазначає, що, зокрема, відповідач [PERSON] , який неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення розгляду справи, проте у судове засідання не з`являвся, мав достатню можливість довести наявність рішення Балтського районного суду Одеської області від 14.11.2008 (справа № 2-368/2008) як підстави для державної реєстрації спірного житлового будинку, подавши до суду такі докази, як копії своєї позовної заяви, протоколи судових засідань, тощо. Однак [PERSON] не скористався цією можливістю і не намагався пояснити цю бездіяльність, що додатково підтверджує сумніви суду щодо характеру цього рішення. Отже, суд констатує, що відповідач - [PERSON] набув право власності на спірний будинок на підставі неіснуючого в судовій практиці рішення Балтського районного суду Одеської області № 2-368/2008 від 14.11.2008, що підтверджується офіційною відповіддю Балтського районного суду Одеської області від 08.12.2020 № 01-28/49/2020 (а.с. 5). Така підстава набуття права власності не породжує жодного правового наслідку та є недопустимим способом набуття права власності, що грубо порушує вимоги статті 41 Конституції України. Відповідно до положень частини 2 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набуття права власності на підставі рішення суду яке не існує в юридичній природі є цілком забороненим способом набуття права власності та суперечить засадам ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (статті 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (стаття 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивачів в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідачів, у тому числі щодо підтвердження наявності рішення Балтського районного суду Одеської області від 14.11.2008 як підстави для державної реєстрації спірного житлового будинку та з огляду на те, що, зокрема, позивачка [PERSON] відповідно до статті 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті її матері [PERSON] , як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: approved