Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач управління пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої пенсії. Позовні вимоги (уточнені) мотивує тим, що [PERSON] 27 вересня 2004 року звернулася за призначенням соціальної пенсії по інвалідності. При зверненні за призначенням пенсії відповідач подала до управління пенсійного фонду в Тячівському районі особисту заяву, в якій зазначила, що не працює і зобов'язалася повідомляти управління про всі обставини, що спричиняють зміну розміру виплачуваної пенсії чи припинення її виплати. Даний вид пенсії відповідачу було призначено відповідно до ст. 93 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої соціальні пенсії призначаються та виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію. Однак, управлінням ПФУ в Тячівському районі при взаємозвірці баз даних одержувачів пенсій та платників страхових внесків встановлено, що [PERSON] зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності з 27 вересня 1994 року. Відповідно до ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов'язані повідомляти орган пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку стягуються в судовому порядку. Отже, виходячи з вищенаведених даних, [PERSON] не мала права на призначення пенсії. Просить стягнути з [PERSON] в користь управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області незаконно отриману пенсію в розмірі 47 452 грн. 31 коп. Представник позивача - Шовак Я.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у ньому відмовити у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності при зверненні до суду. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Судом в судовому засіданні встановлено, що в Управлінні пенсійного фонду України перебуває на пенсійному обліку з 27 вересня 2004 та отримує пенсію [PERSON], [INFO]. Згідно особистої заяви [PERSON] про призначення пенсії від 27 вересня 2004 року вбачається, що остання не працює (а.с. 3). Згідно довідки державної податкової інспекції в Тячівському районі № 969/17-02 від 15 лютого 2013 року, [PERSON] зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності з 28 вересня 1994 року (а.с. 5). Рішенням управління пенсійного фонду України в Тячівському районі № 183 від 23 травня 2013 року вирішено утримувати з [PERSON] переплату по пенсії в сумі 51 941 грн. 51 коп., яка була отримана відповідачем (а.с. 6). Згідно довідки управління пенсійного фонду України в Тячівському районі № 325 від 18 травня 2015 року, загальна суму переплати пенсії перед [PERSON] становить 51 941 грн. 51 коп., а залишок боргу [PERSON] по переплаті пенсії перед пенсійним фондом становить 47 452 грн. 31 коп.(а.с. 56). Відповідно до ст. 93 Закону України "Про пенсійне забезпечення" соціальні пенсії призначаються та виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію. Управлінням ПФУ в Тячівському районі при взаємозвірці баз даних одержувачів пенсій та платників страхових внесків встановлено, що відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов'язані повідомляти орган пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку стягуються в судовому порядку. Отже, виходячи з вищенаведеного [PERSON], у зв'язку із здійсненням підприємницької діяльності, права на отримання соціальної пенсії не мала. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Позивач дізнався про порушення, допущені відповідачем, 15 лютого 2013 року та почав вживати заходи для усунення вказаного порушення та повернення безпідставно отриманих коштів. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з того моменту, коли в особи виникає право на позов. Право на позов виникає тоді, коли особа дізналась чи повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, надмірна виплата позивачу пенсії, з вини останнього, фактично, є завданням матеріальної шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України. За таких обставин, заборгованість про стягнення якої просить позивач фактично є матеріальною шкодою, що завдана відповідачем, а тому доцільно до даних правовідносин застосовувати строки стягнення шкоди, передбачені Цивільним кодексом України. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Твердження представника відповідача проте, що позивачем пропущено строки звернення до суду є безпідставними, оскільки, як встановлено судом, позивач лише 15 лютого 2013 року виявив, що відповідач працюючий і не має права на отримання соціальної пенсії по інвалідності. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити та стягнути з [PERSON] в користь Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області незаконно отриману пенсію в розмірі 47 452 грн. 31 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 474 грн. 52 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved