Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на житловий будинок [ADDRESS] , як за колишніми членами колгоспного двору, по 1/3 частині за кожним. Позовна заява мотивована тим, що домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , станом на 01 червня 1988 року відносилося до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Головою колгоспного двору був чоловік позивача [PERSON] та батько позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . У вказаному колгоспному дворі також постійно проживав син позивача [PERSON] та рідний брат позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , який був членом колгоспного двору та помер [INFO] . Право власності на вказане домоволодіння не зареєстроване. Однак, згідно погосподарської книги № 8 за 1996-2000 роки [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . Стверджують, що до припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року, вони були зареєстровані та проживали однією сім`єю за вказаною адресою, доглядали за будинком, обробляли земельну ділянку. Вважають, що 15 квітня 1991 року вони, як члени колгоспного двору, набули в рівних частках право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Тому просять суд визнати за ними право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями за кожним. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в заяві на ім`я суду позовні вимоги підтримують в повному об`ємі. Просять розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позов. Відповідач голова Бущанської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області Парфенюк І.В. подала до суду відзив, вказуючи, що згідно Вказівок по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Змістовний аналіз постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985р. № 105 "Про порядок державного обліку житлового фонду", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966р., Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР № 45/5 від 31.10.1975р. та інших нормативних актів доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Крім того зазначає, що членами колгоспного двору в [ADDRESS] були не лише позивачі, але й [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Також згідно даних погосподарської книги № 5 за 1986-1990 роки зроблено відмітку про вибуття на навчання позивача [PERSON] з 25.09.1986р. по 20.02.1987р. у м.Острог Рівненської області та зроблено відмітку, що вона вибула у господарство № 357 , тому втратила право на колгоспний двір, оскільки більше трьох років не брала участі у веденні спільного господарства двору. Просить відмовити у задоволенні позову. Також відповідач голова Бущанської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області Парфенюк І.В. подала до суду заяву про застосування трирічної позовної давності. Вважає, що позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав поза межами строку позовної давності. Позивачам у 2007 році було відомо про те, що покійному [PERSON] належала Ѕ частина спірного домоволодіння, коли вони брали довідки для заведення спадкової справи в Здолбунівській державній нотаріальній конторі. Просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність" колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. За положеннями статті 120 ЦК Української РСР 1963 року колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За змістом частини другої статті 123 ЦК Української РСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за №5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. Також за змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. З постанови Держкомстату СРСР № 5-24/26 від 12.05.1985 року "Про затвердження Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів" слідує, що особовий рахунок відкривається на ім`я голови господарства, який визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї по їх спільній згоді і записується в особовому рахунку першим. Як вбачається з довідки № 485/02-21/18, виданої 29.10.2018р. Бущанською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, відповідно до даних погосподарської книги № 5 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , спірне господарство мало статус колгоспного двору. Склад сім`ї був такий: голова двору - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . В господарстві рахувався цегляний будинок, погріб, сарай, земельна ділянка станом на 01.01.1986р. площею 0,50 га, станом на 01.06.1988р. площею 0,96 га. Згідно погосподарської книги № 11 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , [INFO] , - голова двору, дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] (вибула [INFO] в с.Ілляшівка Острозького району Рівненської області), син - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , внук - [PERSON] , [INFO] . В господарстві рахувався житловий будинок, земельна ділянка площею 0,96 га. Згідно погосподарської книги № 8 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , в домогосподарстві (1/2 частина житлового будинку, земельна ділянка площею 0,85 га) першим записаний [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] . Також, особовий рахунок № [NUMBER] , в домогосподарстві (1/2 частина житлового будинку, земельна ділянка станом на 01.01.1995р. площею 0,36 га, станом на 01.01.1996р. площею 0,61 га, станом на 01.01.1998р. площею 0,57 га) першим записаний [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Згідно погосподарської книги № 5 за 2001-2005 роки ( [ADDRESS] ), особовий рахунок № [NUMBER] (половина житлового будинку) голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] . Особовий рахунок № [NUMBER] (половина житлового будинку) голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Згідно погосподарської книги № 6 за 2006-2010 роки ( [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] 1 / 2 частина житлового будинку) першим у домогосподарстві записаний [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , яка вибула [INFO] в [ADDRESS] , де проживає і в даний час. Особовий рахунок № [NUMBER] 1 / 2 частина житлового будинку) першим у домогосподарстві записаний [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Згідно погосподарської книги № 6 за 2006-2010 роки ( [ADDRESS] ): об`єкт погосподарського обліку № 0442-5 - домогосподарство померлого [PERSON] (1/2 частина житлового будинку, в якому ніхто не зареєстрований); об`єкт погосподарського обліку № 0437-1 (1/2 частина житлового будинку) - голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Згідно погосподарської книги № 5 за 2016-2020 роки ( [ADDRESS] ): 1/2 частина житлового будинку, належна померлому [PERSON] , в якій ніхто не зареєстрований та не проживає. Інша 1/2 частина житлового будинку (об`єкт погосподарського обліку № 233) голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бущанської сільської ради народних депутатів Здолбунівського району Рівненської області № 20 від 01 червня 1995 року передано [PERSON] у приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] . Рішенням Бущанської сільської ради народних депутатів Здолбунівського району Рівненської області № 32 від 08 жовтня 1996 року передано [PERSON] в приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,57 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] . Правильність віднесення будинку до суспільної групи господарства колгоспний двір учасниками справи не оспорюється. Відповідно до даних погосподарської книги за 1991-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспу. Згідно зі статтею 126 ЦК Української РСР 1963 року працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи відповідача про те, що позивач [PERSON] втратила право на колгоспний двір, не заслуговують на увагу, оскільки належними доказами не підтверджені. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 січня 2007 року Бущанською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області. Зі спадкової справи № 430/2007, заведеної 14.07.2007р. Здолбунівською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області на майно померлого [PERSON] , вбачається, що спадщину прийняв син спадкодавця [PERSON] , який подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримав 04 березня 2009 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цілу земельну ділянку площею 1,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бущанської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майновий пай пайового фонду майна КСП ім.Франка в с.Буща Здолбунівського району Рівненської області. Згідно заповіту, складеного 10 січня 2007 року і посвідченого секретарем виконавчого комітету Бущанської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, [PERSON] все своє майно, рухоме та нерухоме, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не було і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів сину [PERSON] . Дружина спадкодавця [PERSON] подала 14 липня 2007 року до нотаріальної контори заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині. Також у спадковій справі міститься довідка № 384, видана Бущанською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, в якій зазначено, що спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований та проживав в 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , яка зареєстрована на його ім`я - [PERSON] . 15 січня 2019 року [PERSON] звернулася до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до Бущанської сільської ради Рівненської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про визнання заповіту нікчемним. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2019 року в цивільній справі № 562/119/19 позов задоволено та визнано нікчемним заповіт, складений 10 січня 2007 року [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений секретарем Бущанської сільської ради Рівненської області. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить актовий запис про смерть № 9 від 03 липня 2016 року, складений Бущанською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області. Як вбачається зі спадкової справи № 278/2016, заведеної 08.11.2016р. Здолбунівською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області на майно померлого [PERSON] , спадщину прийняли дружина спадкодавця [PERSON] , син спадкодавця [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON] , які подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом. Дочка спадкодавця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву. Матеріали спадкової справи містять довідку № 798, видану 09.10.2016р. Бущанською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, в якій зазначено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований та проживав в 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , яка зареєстрована на його ім`я - [PERSON] . Згідно довідки № 631 від 14.11.2018р., виданої комунальним підприємством "Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації" житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності не зареєстрований. Таким чином, судом встановлено, що спірний житловий будинок був віднесений до суспільної групи господарств колгоспний двір, однак позивачі до 15 квітня 1991 року та у наступні три роки (до 15 квітня 1994 року) не заявляли вимог про виділ їх частки у колгоспному дворі. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз.2 підпункту "г" пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. Згідно положень частин 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У пункті 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України зазначено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до статті 71 ЦК УРСР 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. За правилами статті 76 ЦК УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. За змістом ст.75 ЦК УРСР 1963 року позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Оскільки позивачам було відомо, що колгоспні двори припинили своє існування 15 квітня 1991 року, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що внаслідок пропуску позивачами строку позовної давності без поважних причин, вони не вправі претендувати на частку в спірному житловому будинку, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed