Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

09 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, а пізніше з уточненнями до нього, в яких просила суд виселити [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] із квартири [ADDRESS] на підставі ст. 116 ЖК України. Позбавити [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS], і зняти з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що їй на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. В 2004 році з метою оформлення та отримання соціальних виплат при народженні дитини, її онука - [PERSON] попросила зареєструвати її в спірній квартирі, на що вона погодилась за умови, що онука з дитиною не буде проживати в спірній квартирі. До 2009 року відповідачка з дитиною проживала на орендованих квартирах, в 2011 році відповідачка одружилася зі [PERSON] та [INFO] народила другу дитину, яка зареєстрована за місцем реєстрації батька дитини, але вся родина відповідачки фактично проживає в спірній квартирі. В період часу з 2011 року по теперішній час відповідачка створює умови неможливі для проживання з нею, оскільки постійно влаштовує сварки, скандали, дебоші на ґрунті неприязних стосунків та вживання спиртних напоїв, ображає нецензурними словами, принижує гідність, спричиняє тілесні ушкодження, виводила її на зруйнований балкон, де залякувала, що скине з п'ятого поверху, у зв'язку з чим змушена була звертатися до правоохоронних органів, посадовими особами якого 01.11.2011 року, 09.11.2011 року, 17.03.2012 року, 22.08.2012 року, 29.08.2012 року, ухвалювалися постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, а 12.04.2013 року Новокаховським міським судом Херсонської області ухвалено обвинувальний вирок щодо відповідачки за ст. 125 ч. 1 КК України. У сварках також приймає участь чоловік відповідачки, якого вимушена була неодноразово видворяти з квартири за допомогою виклику співробітників міліції через "102", але він повертається після від'їзду співробітників міліції. Влітку 2011 року відповідачка зі своїм чоловіком без її дозволу та узгодження з відповідними службами зруйнували балкон в спірній квартирі, намагаючись його перебудувати, не дивлячись на її заперечення, у зв'язку з чим змушена була звернутися до КП "ЖЕУ", посадові особи якого зобов'язали відновити балкон, на що відповідачка не реагує до теперішнього часу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала з тих же підстав, та просила його задовольнити, пояснивши, що за весь час проживання відповідачки у спірній квартирі та до теперішнього часу, спільне господарство з відповідачкою вони не ведуть, спільним побутом не пов'язані, в одній квартирі проживають як сусіди. Через катування і побиття її відповідачкою, що призвело до погіршення її стану здоров'я, вона змушена була на протязі тривалого часу проживати на орендованій квартирі. Заходи запобігання, передбачені законом, які вживалися до відповідачки, не мали ні яких результатів і відповідачка продовжує поводити себе зазначеним чином, що унеможливлює сумісне з нею проживання, що негативним чином впливає на її фізичний та психологічний стан, який останнім часом значно погіршився, до того ж така поведінка відповідачки змушує її хвилюватися за своє життя, тому враховуючи що відповідачка руйнує та псує жиле приміщення, протягом тривалого часу систематично порушує правила співжиття в одній квартирі з нею, що робить неможливим для неї проживання в одній квартирі, а заходи запобігання та громадського впливу виявилися безрезультатними, добровільно відповідачка виписуватися не бажає, перешкоджає їй як власнику проживати в квартирі та користуватися нею. В судовому засіданні відповідача [PERSON] позов не визнала, зазначивши, що вона зі своєю сім'єю дійсно проживає в спірній квартирі та у неї з позивачкою інколи виникають сварки, тому спільне господарство не ведуть, спільним побутом не пов'язані, але іншого житла у неї не має, тому позовні вимоги вона не визнає. В судове засіданні представник відповідача - Новокаховського міського сектору УДМС України в Херсонській області, не з'явився, в своїй заяві просив розглядати справу в його відсутність. В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради, в задоволенні позову щодо неповнолітньої дитини просив відмовити, посилаючись на те, що дитина іншого житла не має. В судовому засіданні прокурор прокуратури м. Нова Каховка Херсонської області в задоволенні позову щодо неповнолітньої дитини просила відмовити, посилаючись на те, що дитина іншого житла не має. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO], є інвалідом третьої групи загального захворювання, відповідно до медичної довідки від 22.03.2012 року, спостерігається сімейним лікарем Новокаховської ЦМЛ з діагнозом: ІБС, атеросклеротичний і постінфарктний кардіосклероз, артеріальна гіпертензія, органічне захворювання правої молочної залози, якій не рекомендовано підвищені фізичні та емоційні навантаження; 10.02.2013 року о 20.30 годині, за місцем проживання [PERSON] виїжджала бригада ВШНМД, якою встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст. неускладнений гіпертонічний криз. Артеріальний тиск 230/120, пульс 88 уд./хв, надана медична допомога; [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], в якій крім власника зареєстровані: онука власника - [PERSON], правнук власника - [PERSON], [INFO]. [PERSON] в період часу з жовтня 2011 року по серпень 2012 року зверталася із заявами до Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області з приводу завдання їй за місцем її проживання тілесних ушкоджень онукою [PERSON], з приводу погроз на її адресу за місцем проживання з боку її онуки [PERSON] та чоловіка її онуки [PERSON], за результатами розгляду яких посадовими особами Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області ухвалювалися 01.11.2011 року, 09.11.2011 року, 17.03.2012 року, 22.08.2012 року, 29.08.2012 року постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, якими встановлено, що між [PERSON] та її онукою [PERSON] і чоловіком онуки [PERSON] на протязі тривалого часу існують неприязні стосунки, на ґрунті яких відповідачка та її чоловік влаштовують сварки з позивачкою; 12.04.2013 року Новокаховським міським судом Херсонської області постановлено обвинувальний вирок щодо [PERSON] за ст. 125 ч. 1 КК України з якого вбачається, що [PERSON] 30.10.2011 року, близько 17.00 години, перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: [ADDRESS], в ході сварки з бабусею [PERSON], [INFO], нанесла удари рукою, ногою по тулубу та голові останньої, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді синців голови та плечей, спини, правого стегна, які згідно висновку експерта № 4/342МНК від 11.01.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. 14.09.2012 року комісією посадових осіб КП "Новокаховське ЖЕУ" складено акт, відповідно до якого в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться на п'ятому поверсі будинку, [PERSON] разом зі своїм чоловіком без узгодження з власником квартири [PERSON] та відповідними службами розпочали руйнування балкону, а саме: демонтували балконні панелі, залишилися тільки арматурні огородження. Техніком дільниці було надано попередження [PERSON] про необхідність у зазначений термін привести балкон у первісний стан. Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні повідомили, що [PERSON] систематично влаштовує сварки та скандали в спірній квартирі, під час яких ображає та завдає тілесних ушкоджень [PERSON], яка у зв'язку з такою поведінкою відповідачки, змушена проживати в орендованих квартирах. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; за змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Отже, враховуючи встановлені по справі обставини та аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що позивачкою доведено належними доказами те, що відповідачка проживаючи в спірній квартирі з позивачкою зруйнувала балкон квартири, систематично влаштовує сварки та скандали в спірній квартирі, під час яких ображає та завдає тілесних ушкоджень [PERSON], тобто порушує правила соціалістичного співжиття роблячи неможливим для позивачки проживання з нею в спірній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, оскільки навіть після обвинувального вироку щодо неї, відповідачка не змінила свою поведінку щодо позивачки, а продовжує влаштовувати сварки та скандали, що в судовому засіданні відповідачкою спростовано не було, тому позов в частині виселення [PERSON] зі спірного приміщення підлягає задоволенню. При цьому позовні вимоги про виселення неповнолітнього [PERSON] із спірної квартири на підставі ст. 116 ЖК України, задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не доведено в судовому засіданні, що неповнолітній якимось чином порушує правила соціалістичного співжиття чи руйнує або псує жиле приміщення. Що стосується позовних вимог про позбавлення [PERSON] права користування спірною квартирою і зняти її з реєстраційного обліку, то вони, на думку суду, заявлені надмірно, оскільки, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про : 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, в тому числі відповідно до ст. 116 ЖК України, тому приймаючи рішення про виселення відповідачки у відповідності до ч. 1 ст. 116 ЖК України, суд позбавляє її права користування спірним жилим приміщенням, що є підставою для зняття її з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial