Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

14 травня 2014 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області звернулося ПАТ КБ "ПриватБанк" з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №DOXRRX87230277, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 782,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до Умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17 квітня 2014 року має заборгованість - 24 756,24 гривень, яка складається з наступного: - 1782,00 гривень - заборгованість за кредитом; - 10387,71 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 261,96 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 12324,57 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 9 673,78 гривень, яка була стягнута з відповідача судовим наказом Першотравенського міського суду від 18 вересня 2009 року, різниця становить - 15 082,46 гривень, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 754,12 гривень - штраф (процентна складова); Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 336,58 гривень та судові витрати в сумі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позову, в зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Дійсно відповідач по справі [PERSON] уклав кредитний договір №DOXRRX87230277 від 16 липня 2007 року з позивачем. Згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 782,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до Умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17 квітня 2014 року має заборгованість, яка складається з: - 1782,00 гривень - заборгованість за кредитом; - 10387,71 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 261,96 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 12324,57 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 9 673,78 гривень, яка була стягнута з відповідача судовим наказом Першотравенського міського суду від 18 вересня 2009 року, різниця становить - 15 082,46 гривень, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 754,12 гривень - штраф (процентна складова); У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі ч.3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" , укладеними між сторонами 16 липня 2007 року, підтверджується, що п.5.4 та 5.5 обумовлено наступне: нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. Розрахунком заборгованості за договором №DOXRRX87230277 від 16 липня 2007 року, укладеного між сторонами, станом на 17 квітня 2014 року підтверджується, що відповідач [PERSON], починаючи з 16 липня 2007 року, не сплачував заборгованість за кредитним договором, тобто порушував кредитні зобов'язання перед позивачем. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Абзацом другим п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). На підставі п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При таких умовах суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, який передбачений ст.257 ЦК України, так як про це було заявлено відповідачем. З позовною заявою позивач звернувся до суду 14 травня 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності, заяву про поновлення строку позовної давності не надавав, тому йому необхідно відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed