Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

28 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, [PERSON] РДА Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 27 січня 2001 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно та майнові права. [PERSON] з 1955 року по 1977 рік працювала у колгоспі «Комуніст» Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області. Будучи членом колгоспу "Комуніст" вона мала право на земельну частку (пай) у даному господарстві, але при розпаюванні вона помилково не була включена до списку, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю у звязку з чим вона за життя так і не одержала сертифікат на право власності на земельну частку (пай) у вказаному підприємстві із зазначених вище підстав. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все те, що їй буде належити на день смерті, заповіла [PERSON] Вона своєчасно прийняла спадщину після смерті матері, проте у позасудовому порядку немає можливості оформити своє право на земельну частку (пай), що залишилась у спадщину після смерті матері, а тому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 4,68 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із змель резервного фонду або запасу по Сергіївській сільській раді в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, сільський голова [PERSON] направила суду листа про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] РДА [PERSON] позовні вимоги визнав. Заслухавши позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON] РДА [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], дівоче прізвище якої до одруження було [PERSON], були нині покійні [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,10). 27 липня 2001 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно та майнові права, які не припинились внаслідок її смерті. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно та все те, що буде належати їй на момент смерті, заповіла [PERSON], позивачу у справі (а.с. 18). Як вбачається із ксерокопії спадкової справи №717, заведеної Сумською районною державною нотаріальною конторою, [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади спадкодавця [PERSON] (а.с. 39-46). Також судом встановлено, що [PERSON] з січня 1955 року по січень 1977 року була членом колгоспу "Комуніст" Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується ксерокопією трудової книжки колгоспника, ксерокопією довідки від 10 липня 1977 року та протоколу №291 від 15 червня 1977 року, що стало підставою для призначення пенсії [PERSON] як колгоспниці (а.с. 13, 101-105). Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що мати позивача [PERSON] була членом колгоспу "Комуніст" Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, що сторонами у справі не оспорюється. [PERSON] проживала на території Сергіївської сільської ради в с. Миколаївка-Тернівська Білопільського району з народження і до 21 липня 1984 року, а з 19 листопада 1984 року і по день смерті проживала на території смт. Степанівка Сумського району Сумської області (а.с. 12, 15). Згідно ксерокопії державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №00014, виданого Сергіївською сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області 15 червня 1995 року на підставі рішення цієї ж ради від 01 червня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за №14, Колективному сільськогосподарському підприємству «Сергіївське» передано в колективну власність1931,6 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а.с.50-53). До списку громадян - членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Сергіївське» Білопільського району, який є додатком до вказаного держаного акту, [PERSON] включена не була (а.с. 54-59). Як пояснила в судовому засіданні позивач [PERSON], це сталось у звязку з тим, що хоча її мати і була членом колгоспу "Комуніст", правонаступником якого в подальшому стало КСП "Сергіївське", але на момент розпаювання не проживала на території Сергіївської сільської ради. Те, що колгосп "Комуніст" Сргіївської сільської ради Білопільського району Сумської області був правонаступником КСП "Сергіївське" на час розпаювання земель, підтверджується наявною у справі ксерокопією Статуту колгоспу "Комуніст" та наданими суду архівом оригіналами Статутів КСП "Сергіївське", Сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу "Сергіївське", Колективного сільськогосподарського товариства "Сергіївське", яке було правонаступником колгоспу "Новый мир". У свою чергу колгосп "Новый мир" був правонаступником колгоспу ім. Ворошилова, який був правонаступником колгоспу "Комуніст". Статути на колгоспи "Новый мир" та ім. Ворошилова до архівів не надходили та відомості про місце їх знаходження не відомі. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ" розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Аналіз норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Крім того, слід враховувати, що строк позовної давності для вимог про визнання права на майно учасника спільної власності обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися, що її право на це майно оспорюється. У відповідності до ч. 9 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року, який діяв на час виникнення правовідносин, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Внести зміни у список осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №00014, виданого Сергіївською сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області 15 червня 1995 року, на даний час неможливо у звязку з ліквідацією підприємства та смертю [PERSON] Разом з цим, суд вважає доведеним той факт, що на момент видачі вищевказаного державного акта від 15 червня 1995 року у [PERSON], як члена колгоспу «Комуніст», правонаступником якого в подальшому стало КСП "Сергіївське", виникло право на земельну частку (пай). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], а тому відповідно вищенаведених положень закону вона успадкувала і майнове право на земельну частку (пай) у розмірі 4,68 умовних кадастрових гектарів у КСП «Сергіївське», проте у позасудовому порядку не може оформити це право у нотаріуса. З листа Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області №80 від 22 березня 2016 року вбачається, що на території Сергіївської сільської ради площа земель сільськогосподарського призначення резервного фонду становиь 219,60 га та земель запасу - 58,83 га (а.с. 98). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачно, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачно, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантується. Частиною 3 статті 2 ЗК України передбачено, що об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно з ч. 11 ст. 25 ЗК України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 27 липня 2001 року, права власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,68 ум. кад. га нормативною грошовою оцінкою 79762 грн. із земель сільськогосподарського призначення резервного фонду Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved