Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем ДП «Мирноградвугілля», працюючи у відокремленому підрозділі «Шахта «Капітальна» (до перейменування шахта імені Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» періодично з 19.09.1994 року по 21.11.1994 року та з 18.12.2006 року по 22.08.2018 року, працював муляром 3 розряду, учнем гірничого робітника підземного повним робочим днем в шахті, гірничим робітником 3-го та 4-го розрядів з повним робочим днем в шахті. Звільнений був на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки. Під час виконання трудових обов`язків він отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 06.06.2019 року, в якому зазначено, що йому встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст., - захворювання професійні, встановлені вперше. 23.07.2019 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, йому було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи з 19.07.2019 року безстроково. Він тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійних захворювань продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивач вважає, що внаслідок професійних захворювань йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Він одружений, має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який потребує від нього не тільки матеріального забезпечення, яке у теперішній час йому важко підтримувати на достатньому рівні, а й турботи, уваги, але він обмежений у своїх можливостях. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 90 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. 03 вересня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 04 вересня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06 вересня 2019 року представник відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сума моральної шкоди не повинна перевищувати 20000 грн., оскільки позивачем не надано підтверджень моральної шкоди, її глибини та тривалості, перелік періодів перебування на лікуванні жодним чином не підтверджений. Також просив врахувати, що в зв`язку з професійним захворюванням Фондом соціального страхування позивачу виплачені суми одноразової допомоги та щомісячно виплачуються кошти згідно втрати професійної працездатності. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Мирноградвугілля» періодично з 19.09.1994 року по 21.11.1994 року та з 18.12.2006 року по 22.08.2018 року, працював муляром 3 розряду, учнем гірничого робітника підземного повним робочим днем в шахті, гірничим робітником 3-го та 4-го розрядів з повним робочим днем в шахті. Звільнений був на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5-8). Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 06.06.2019 року, в якому зазначено, що йому встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст., - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с. 11-13). 23.07.2019 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, йому було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи з 19.07.2019 року безстроково (а.с. 10). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК від 23.07.2019 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи (а.с. 10). В зв`язку цим 15.08.2019 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Позивач тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійних захворювань він продовжує і зараз (а.с. 14-22). Стан здоров`я позивача залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивачу внаслідок професійних захворювань була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 65 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи. Також суд враховує, що позивач має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial