Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» про розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,75 га з кадастровим № 7124084800-01-000-0652, розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, та [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,71 га з кадастровим № 7124084800-01-000-0623, розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,74 га з кадастровим № 7124084800-01-000-0653, розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Впродовж тривалого часу дані земельні ділянки перебували в користуванні відповідача, але орендної плати позивачі не отримували, чим порушувалися умови договорів. Крім того, предметом договору були земельні ділянки під багаторічними насадженнями, які відповідачем незаконно, всупереч умовам договору та без їх згоди були знищені. Вважають, що такі порушення умов договорів є підставою для їх розірвання. Просять розірвати укладені з відповідачем договори оренди землі № 652 від 20.02.2013 року, № 623 від 15.08.2012 року та № 653 від 20.02.2013 року. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Позивачі також додали, що земельні ділянки були передані в оренду відповідачу з метою використання на них багаторічних насаджень. У 2014 році їм стало відомо, що відповідач знищив сад (фруктові дерева), хоча попередньо такі дії з ними ніхто не узгоджував, і дозволу на знищення фруктових дерев вони не давали. Знищення відповідачем саду, який садили ще їхні діди та прадіди, вони вважають неприпустимим. В майбутньому розраховували на досягнення садом стабільного плодоношення і на можливість отримувати від того дохід, як у грошовому виразі так і плодами з дерев. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, викладених в письмовому запереченні, додав, що використання відповідачем багаторічних насаджень (фруктових дерев) на належних позивачам земельних ділянках виявилося неефективним використанням земель, оскільки сад вже застарів, тому угіддя з багаторічних насаджень були переведені у ріллю і засівалися зерновими культурами. Недоцільність використання багаторічних насаджень також підтверджується відповідним проектом землеустрою. Просив відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши сторін та іх представників, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, повязані з орендою землі, які регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України та Законом України Про оренду землі. Встановлено, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 001576 [PERSON] є власником земельної ділянки в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області площею 2,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14-15). Між [PERSON] та ТОВ "Урочище Журавське", с. Криві Коліна Тальнівського району Черкаської області 20.02.2013 року був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передала належну їй земельну ділянку (багаторічні насадження) площею 0,75 га,\~ яка знаходиться в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, а ТОВ "Урочище Журавське" прийняло зазначену земельну ділянку в оренду строком на 10 років. Кадастровий номер земельної ділянки 7124084800-01-000-0652 (а.с. 21-23). Відповідно до п. 6, 9.1, 9.2 даного договору земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню: багаторічні насадження (фруктові дерева) термін технічного використання яких закінчився. Орендна плата за оренду земельної ділянки сплачується орендарем в грошовій формі в розмірі 0,03% від проіндексованої грошової оцінки землі і становить 4,52 грн., а також в натуральній або відробітковій формі до досягнення садом періоду стабільного плодоношення, але не більше 5 років. Після досягнення садом періоду стабільного плодоношення орендна плата вноситься відповідно до чинного законодавства, в цінах, які складуться на момент розрахунку. Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 001577 та серії ЯБ № 867346 [PERSON] є власником земельних ділянок в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею відповідно 2,86 га та 2,85 га (а.с. 16-17). 15.08.2012 року між [PERSON] та ТОВ "Урочище Журавське", с. Криві Коліна Тальнівського району Черкаської області був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передав належну йому земельну ділянку (багаторічні насадження) площею 0,71 га, яка знаходиться в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, а ТОВ "Урочище Журавське" прийняло зазначену земельну ділянку в оренду строком на 10 років. Кадастровий номер земельної ділянки 7124084800-01-000-0623 (а.с. 18-20). 20.02.2013 року між [PERSON] та ТОВ "Урочище Журавське", с. Криві Коліна Тальнівського району Черкаської області був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передав належну йому земельну ділянку (багаторічні насадження) площею 0,74 га,\~ яка знаходиться в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, а ТОВ "Урочище Журавське" прийняло зазначену земельну ділянку в оренду строком на 10 років. Кадастровий номер земельної ділянки 7124084800-01-000-0653 (а.с. 24-26). Відповідно до п. 6, 9.1, 9.2 даних договорів оренди земельні ділянки, які передаються в оренду, мають такі недоліки, що можуть перешкоджати їх ефективному використанню: багаторічні насадження (фруктові дерева) термін технічного використання яких закінчився. Орендна плата за оренду земельних ділянок сплачується орендарем в грошовій формі в розмірі 0,03% від проіндексованої грошової оцінки земель і становить 4,52 грн., а також в натуральній або відробітковій формі до досягнення садом періоду стабільного плодоношення, але не більше 5 років. Після досягнення садом періоду стабільного плодоношення орендна плата вноситься відповідно до чинного законодавства, в цінах, які складуться на момент розрахунку. Вищевказані договори оренди земельних ділянок, які укладені між сторонами, пройшли відповідну реєстрацію, що підтверджується довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 62-68). Відповідно до ст. 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 ст. 2 Закону України Про оренду землі визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України Про оренду землі орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Згідно ст. 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Отже, при вирішенні питання про розірвання договору за вимогою однієї із сторін, суд повинен встановити факт порушення другою стороною умов договору, істотність цього порушення, на що саме розраховувала постраждала особа при укладенні договору та наскільки вагома завдана стороні шкода, наскільки сторона позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Стаття 141 ЗК України передбачає вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, серед яких систематична несплата орендної плати. Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зазначене положення Цивільного кодексу повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі\~"[PERSON] Девелопментс Лтд та інші проти Ірландії" та у справі від 20.11.1995 року "Прессе Компанія Навієра СА" проти Бельгії", зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Згідно ст. 57 ЦПК України\~ доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечення відповідача про те, що недотримання з його боку умов договору щодо виплати орендної плати за користування земельними ділянками сталося не з його вини, а внаслідок дій позивачів, які ухилялися від отримання нарахованої належним чином орендної плати, є безпідставними, оскільки надані суду відповідачем довідки про доходи позивачів за 2015 роки (а.с. 38, 39), не є належним доказом підтвердження виплати орендної плати, так само не є таким доказом фіскальні чеки за 2015 та 2016 роки (а.с. 40, 41), в яких є дописування вручну ініціалів осіб, яким адресовані перекази, та не зазначено, за що здійснюється переказ. За попередні роки - 2012, 2013, 2014 роки відповідач також не надав належних та допустимих доказів сплати орендної плати орендодавцям. Тому, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про те, що невиплата орендної плати з 2012 по 2016 роки сталася з вини позивачів, ним не доведена належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами справи. Доводи відповідача про те, що ним не порушувалися умови договору в частині використання земельної ділянки не за призначенням, і віднесення орендованих земельних ділянок до угідь багаторічних насаджень не забороняє вирощувати на них зернові культури, тому знищення відповідачем саду (фруктових дерев) не є порушенням умов договору, суд сприймає критично, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Статтею 373 Цивільного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З наведеного випливає, що право власності позивачів на земельні ділянки поширюється й на багаторічні насадження, розташовані на цій земельній ділянці. Позивачі, набувши право власності на земельні ділянки, одночасно стали власниками багаторічних насаджень на них, а тому відповідач не мав права без їз згоди знищувати сад та змінювати вид угідь з багаторічних насаджень на ріллю, такі дії мали б бути щонайменше обумовлені в укладених між сторонами договорах оренди земельних ділянок. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у його постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс15. З урахуванням вищевикладеного, судом було встановлено, що відповідач систематично не виконував свої зобовязання за договором оренди по сплаті орендної плати та порушив умови договорів щодо використання земельних ділянок, перевівши останні з угідь багаторічних насаджень у ріллю без згоди власників земельних ділянок, тим самим порушивши право власності позивачів на земельні ділянки, зокрема, багаторічні насадження, що суд визнає це як істотне порушення відповідачем договору, внаслідок чого позивачі значною мірою позбавлені того, на що вони розраховували при укладенні договору. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів судові витрати по справі за сплату судового збору.

Outcome: approved