Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/4 частину будівлі зерносховища площею 306,45 кв.м., розташованої в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.06.2004 року на засіданні комісії про виділенню майна в натурі, що знаходилося в оренді АФ « Керменчік» було прийнято рішення про виділенню майна в натурі уповноваженій особі [PERSON] від фізичних осіб у кількості 39 осіб на суму 346582 грн. На підставі заяв від 08.02.2011 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] і протоколу № 2 від 09.02.2011 року зборів членів майнової групи, що була утворена на підставі договору від 09.03.2005 року було прийнято рішення про виділенню майновій групі члену групи [PERSON] майно загальною вартістю 27548,00 грн., у тому числі - 1/4 будівлі зерносховища на 3200 т., 1971 року побудови, яка розташована в [ADDRESS]. Актом приймання-передачу зазначена будівля ним булла прийнята і в подальшому [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовилися від своїх часток у будівлі на його користь. 08.07.2013 року будівлі зерносховища булла проведена технічна інвентарізація та виготовлено технічний паспорт відповідно до вимог інструкції про проведення технічної інвентарізації обєктів нерухомого майна, але отримати свідоцтво про право власності на вказану будівлю він не може, так як відсутні правовстановлюючі документи. Просить суд визнати за ними право власності на 1/4 частину будівлі зерносховища 3200 т., площею 306,45 кв.м., 1971 року побудови, що розташоване в [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не прибув, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, але надав суду заяву в якій пояснив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та клопоче справу розглянути без його участі, тому суд вважає можливим справу розглянути без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно протоколу № 2 від 09.02.2011 року зборів членів майнової групи, що була утворена на підставі договору від 09.03.2005 року було прийнято рішення про виділенню майновій групі члену групи [PERSON] майно загальною вартістю 27548,00 грн., у тому числі - 1/4 будівлі зерносховища на 3200 т., 1971 року побудови, яка розташована в [ADDRESS]. Згідно письмових заяв від 08.02.2011 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх часток у майні на користь [PERSON], позивача у справі. Актом приймання - передачі від 09.02.2011 року майно, в тому числі і 1/4 частина вказаної будівлі зерносховища була прийнята позивачем. Приписами ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦК України надає власнику майна право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до приписів ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На замовлення позивача комунальним підприємством Великоновосілківським районним Бюро технічної інвентаризації було проведено технічну інвентаризацію об'єктів нерухомості. За результатами обстеження та обмірювання наявних конструкцій та будівель КП «Великоновосілківським районним БТІ» 08.07.2013 року було виготовлено технічний паспорт на виробничий будинок - будівлю зерносховища на 3200 т, яка розташована в [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 316-317 ЦК України правом власності особи є право особи на певну річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 Цивільного Кодексу України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд та має право здійснювати відносно свого майна будь - які дії, що не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України закріплює, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійснені лише у випадках, прямо передбачених законом. Відсутність альтернативної можливості вирішити подальшу долю переданої згідно акту приймання - передачі об'єкту нерухомості та належним чином оформити правоустановчі документи на належне позивачу майно, заважає йому вільно володіти, користуватися та розпоряджатися об'єктом нерухомості. Статтею 48 Закону України "Про власність" визначено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом або третейським судом. Пункт 2 статті 3 Цивільного кодексу України встановлює, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно статті 107 Цивільного процесуального кодексу України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах та міськими судами. Таким чином, в силу вищевикладених вимог закону та наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на об'єкт нерухомості капітального будівництва - на 1/4 частину будівлі зерносховища 3200 т., площею 306,45 кв.м., 1971 року побудови, що розташоване в [ADDRESS], обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно пункту 10 Додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р. та статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомості є підставою для державної реєстрації права на нерухомість. На підставі п. 2 ст. 3, ст.ст. 15, 16, 182, 316-321, 328, 386, 392 ЦК України, з огляду на ст. 41 Конституції України, п. 10 Додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р., ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. 48 ЗУ "Про власність" та

Outcome: approved