Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

5 липня 2015 року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на цілий житловий будинок по вул. Дружби, 25 в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області. Будучи єдиним спадкоємцем першої черги на майно померлого, [PERSON] прийняла спадщину належним чином, так як у визначений судом додатковий строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом - [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, про що подав до нотаріуса відповідну заяву. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, так як за життя її батько не оформив належним чином право власності на житловий будинок, який є предметом позовних вимог. При цьому належний спадкодавцеві житловий будинок відносився до групи колгоспних дворів, до складу якого 15.04.1991 року входив [PERSON] З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги за законом, право приватної власності на спадкове майно - цілий житловий будинок №25, розташований по вул. Дружби в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області, загальною площею 46,1 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., що позначається літерою "А" з відповідними господарськими будівлями та спорудами: веранда - літера "а", ганок - літера "а1", сарай - літера "Б", колодязь - літера "К", що належав померлому 5 липня 2015 року [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач, в судове засідання також не з'явився, причини неявки суду не відомі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.5) 5 липня 2015 року помер [PERSON]. Відповідно до довідки Джулинської сільської ради №715 від 04.04.2016 року (а.с. 11) спадкоємцями на майно померлого є дочка [PERSON] за законом та онук [PERSON] за заповітом. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 17.02.2016 року у цивільній справі №126/316/16-ц (а.с.12-13) [PERSON] визначено додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Окрім даного рішення суду те, що позивач є дочкою померлого підтверджено також копією її паспорта (а.с.3), свідоцтва про народження (а.с.14), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.15), свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.16-17), свідоцтва про шлюб (а.с.18). Згідно документів, які містяться в матеріалах спадкової справи №3/2016, дослідженої в судовому засіданні, на підставі вищеописаного рішення суду, [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, що вказано у його заяві, завіреній нотаріально. Постановою нотаріуса №157/02-31 від 15.03.2016 року (а.с.4) у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачеві було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Так житловий будинок, який є предметом позовних вимог, згідно з випискою з погосподарської книги №4 (а.с.10), відносився до категорії колгоспних дворів, до складу якого станом на 15.04.1991 року входив [PERSON]. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи, що станом на 15.04.1991 року членом колгоспного двору, який є предметом позову був лише [PERSON], а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому на праві приватної власності. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved