Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Шевченко О.Д. звернулася до суду з поданням, погодженим начальником ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, про тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України. Подання обґрунтовано тим, що у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві здійснюється виконавче провадження ВП № 5269772 з примусового виконання виконавчого листа від 24.05.2002 року № 2-2431, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини від всіх видів доходу щомісячно. Як зазначив суб'єкт подання, боржник ухиляється від добровільної сплати боргу. Станом на 31.12.2013 року заборгованість становить 88 619 грн. 19 коп. На вимоги державного виконавця боржник не з?являється, будь-які спроби зв?язатися з боржником є безуспішними. З цих підстав державний виконавець просила суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON], [INFO], до моменту виконання зобов?язань перед стягувачем. У судове засідання державний виконавець не з?явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Боржник та стягувач у судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд розглядає подання державного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без виклику чи повідомлення боржника та стягувача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві здійснюється виконавче провадження ВП № 5269772 з примусового виконання виконавчого листа від 24.05.2002 року № 2-2431, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини від всіх видів доходу щомісячно. Суб'єктом подання вказано, що боржник ухиляється від добровільної сплати боргу. У відповідності до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Ч. 2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року № 3857-XII передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Невиконання боржником своїх зобов'язань може зумовлюватися об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядженя, важкої хвороби. Однак, воно може мати і суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з причин, які не є поважними. Саме самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Проте суб'єктом подання не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", в матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань та відомості щодо обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження та строки його добровільного виконання. Також суб'єктом подання не надано доказів на підтвердження наявності у боржника закордонного паспорта та наміру виїхати за межі України з метою уникнення цивільно-правової відповідальності. Окрім того, суду не надано доказів, що державним виконавцем взагалі вчинялися будь-які дії щодо невиконання судового рішення. Подання навіть не містить доказів, що державний виконавець виходив за місцем проживання боржника. Таким чином, відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" та,

Outcome: dismissed