Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Від АТ КБ "Приватбанк" надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 812 грн 85 коп. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 05.02.2008 [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 05.02.2008. При укладенні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "Приватбанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи", які згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до статті 634 Цивільного кодексу України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який, за своєю правовою природою, є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (стаття 1066 Цивільного кодексу України) та кредитного договору (стаття 1054 Цивільного кодексу України). 05.02.2008 відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", чим підтвердила, що "З фінансовими умовами надання Кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 21600 грн 00 коп., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі мінімального платежу відповідно до умов Договору. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Окрім того, в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно пункту 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки "Універсальна"; 84,0 % - для картки "Універсальна голд". У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, та, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач, станом на 12.10.2020, має заборгованість в сумі у розмірі 34 812 грн 85 коп., яка складається з 1 716 грн 94 коп. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 1 716 грн 94 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 616 грн 52 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 32 479 грн 39 коп. - нарахована пеня. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав АТ «КБ «Приватбанк». Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді даного позову. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27.11.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.01.2021 о 09:00 год. 11.12.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування позовної давності, в яких зазначено, що позовна заява є необґрунтованою, а вимоги незаконними та не можуть бути задоволені. Так, на підтвердження вимог надані "Умови та правила надання банківських послуг" в редакції що почала діяти з 01.03.2019, які відповідач не підписувала, з єдиними умовами з якими була ознайомлена відповідач, це умови зазначені в Заяві та в додатку до нього під назвою " Справка об условиях кредитования с использованием кредитки "Универсальная 55 дней льготного периода ". Також позивачем заявлено вимогу про стягнення із неї пені за прострочення зобов`язання у розмірі 32 479 грн 39 коп., яка майже в 20 разів перевищує тіло кредиту, такий розмір пені суперечить нормам права та завданням цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи і має на меті отримання кредитором невиправданих додаткових прибутків. Термін дії останньої випущеної на її ім`я картки закінчився в січні 2019 року, яку відповідач не отримувала, зобов`язання за кредитом було порушено в серпні 2016 року (останнє поповнення кредитного рахунку 22.08.2016), тобто, вже наступного місяця (у вересні 2016 року) мало місце прострочення, а у позивача виникло право звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права, саме із цієї дати починається перебіг позовної давності за спірним кредитом. Просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, не зважаючи на визнання боргу за тілом кредиту. Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила. 05.01.2021 від відповідача [PERSON] надійшли заперечення проти відповіді на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, де зазначено, що позивачем надані Умови та правила надання банківських послуг в редакції, що почала діяти з 01.03.2019, з якими вона не могла бути ознайомлена під час підписання Анкети-Заяви у 2008 році та які не можуть бути застосовані до кредитних відносин між сторонами. Вказала, що не може бути прийнято до уваги посилання представника позивача на погодження збільшення строку позовної давності до 50 років, про що зазначено в Умовах, оскільки будь-якого договору між ними з цього приводу не укладалося. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача Дашка В.М. разом з позовною заявою надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та за участю її представника [PERSON] , позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених в відзиві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу з ЄДРПОУ від 01.03.2018, Банківській ліцензії № 22 від 05.10.2011, Статуті Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", затвердженому постановою КМ України від 05.06.2019 № 594. Встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання банківських послуг б/н на підставі її заяви від 05.02.2008. У заяві зазначено, що відповідач ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт) та також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до заяви, сума кредитного ліміту складає 250 грн., базова процентна ставка 22,8, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, обумовлено порядок погашення заборгованості. Термін дії картки № [NUMBER] грудень 2011 року. Картка три рази перевипускалась. Термін дії останньої картки № [NUMBER] - січень 2019 року. Початковий кредитний ліміт в подальшому було збільшено, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] . Остання зміна кредитного ліміту відбулася 25.08.2016. Також, 05.02.2008 [PERSON] було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до якої сторонами узгоджено умови кредитування. З даної довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки, а саме, базова відсоткова ставка на місяць становить - 1,9%, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором/ 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць, нараховується раз на місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн та більше. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 05.02.2008 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, проти чого не заперечувала відповідач. Відповідач свої зобов`язання за договором від 05.02.2008 належним чином не виконала. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором, станом на 12.10.2020, має заборгованість в сумі у розмірі 34 812 грн 85 коп., яка складається з 1 716 грн 94 коп. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 1 716 грн 94 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 616 грн 52 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 32 479 грн 39 коп. - нарахована пеня. [PERSON] користувалася кредитним коштами, що підтверджується випискою за договором. Твердження відповідача про те, що вона не отримувала кредитну картку № [NUMBER] , термін дії якої закінчився в січні 2019 року, спростовується даними вказаної виписки, де відстежується проведення операцій за даною карткою, зокрема, її поповнення в терміналі самообслуговування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за кредитним договором б/н від 05.02.2008, яка складається з тіла кредиту - 1 716 грн 94 коп. та 32 479 грн 39 коп. пені. Щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, про яке заявлено відповідачем, слід зазначити таке. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Саме така правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду в постанові №14-10цс18 від 28 березня 2018 року. Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку та відповідно до частини 3 вказаної статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з розрахунку заборгованості та банківської виписки по рахункам відповідача, 24.04.2018 було проведено операцію з погашення простроченої заборгованості, шляхом внесення на картку № [NUMBER] , термін дії якої закінчився в січні 2019 року, в сумі 3 000,00 грн., що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності. Банк звернувся з даним позовом до суду 24.11.2020 в межах строку загальної позовної давності. З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку не повернуто, з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 1 716 грн 94 коп. (заборгованість за тілом кредиту) у зв`язку з чим, у задоволенні заяви відповідача про застосування загальної позовної давності належить відмовити. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Такий правовий висновок викладено у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18). Враховуючи, що до вимог про стягнення пені підлягає застосуванню позовна давність строком в один рік, то вони підлягають задоволенню в межах нарахування за період з 24.11.2019 по 24.11.2020. Однак, відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.02.2008, укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] , станом на 10.10.2020, наданого позивачем до позовної заяви (а. с. 14), вбачається, що нарахування пені за вказаний період не проводилося. Щодо вимоги позивача про стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 616,52 грн, то вони не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, в позовній заяві посилається на пункт 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи банку, як невід`ємні частини спірного договору. Також зазначає, що банк використав своє право щодо зміни умов договору, а саме із 01 березня 2019 року впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до пункту 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати відтоків за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми не повернутого в строк кредиту, які у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Проте, банком, не зважаючи на вимоги статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, не було надано суду доказів на підтвердження обставин того, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Умови і правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, як і не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про розмір та порядок нарахування відсотків на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Умови і правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не підписані відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 05.02.2008 між позивачем та [PERSON] шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України. За таких обставин суд відмовляє АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні цієї частини позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2 102 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № PROM9B4LKW від 19.10.2020 АТ КБ "Приватбанк" (а. с. 4). Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 103 грн 63 коп. Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial