Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

З 2008 року [PERSON] проживала однією сім`єю зі своїми дядьком і тіткою [PERSON] та [PERSON] по день їх смерті 06 травня та 30 грудня 2014 року відповідно. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кожного із спадкодавців. Бажаючи оформити спадкові права та прийнявши спадщину, [PERSON] не може довести своє право на спадкування. За захистом своїх прав та інтересів з відповідною заявою [PERSON] 07 червня 2017 року звернулася до суду. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву і пояснила суду, що із [PERSON] та його сестрою [PERSON] - рідними братом і сестрою матері - вона проживала спільно з 2008 року. Така потреба виникла у звязку з тим, що дядько ніколи не мав своєї сімї і був недієздатним, а тітка мала сина, однак той жив у Росії, а вона вже не могла сама себе обходити. Проживали вони як одна сімя, доглядали та піклувалися одне про одного, вели спільне домашнє господарство, користувались речами один одного, мали спільний бюджет. По їх смерті вона провела їх поховання, організувала поминки, поклала памятники. Необхідність встановлення факту проживання однією сімєю виникла у звязку з тим, що вона бажає оформити спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON], зокрема, земельні ділянки. Представник заінтересованої особи сільський голова Роздолівської сільської ради у судове засідання не зявилася і не повідомила про причину неявки. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити. Так, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони проживали по-сусідству із братом і сестрою [PERSON]. [PERSON] взагалі був одиноким і страждав на психічну хворобу, а [PERSON] у звязку зі своїм віком уже не могла обходити і себе і брата. Тому з 2008 року до них перейшла жити їх племінниця (дочка сестри) [PERSON] Всі обовязки по господарству, прані, готування їжі і догляду за хворими [PERSON] взяла на себе. Крім того, вона розпоряджалася коштами своїми - на потреби дядька і тітки, а їхніми - на власний розсуд, купуючи необхідні продукти харчування, ліки. Їм відомо, що саме [PERSON] проводила поховання дядька і тітки, оскільки син [PERSON] не зміг приїхати на похорони. Факт спільного проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON], крім пояснень заявника та свідків, також стверджується довідками виконавчого комітету Роздолівської сільської ради № 149/02-13 та № 150/02-13 від 17 травня 2017 року, № 729 і № 728 від 19 червня 2017 року (а.с. 12, 13, 38, 39), із яких слідує, що [PERSON] з 2008 року і на момент смерті проживала із померлими та вела із ними спільне господарство. Після смерті [PERSON] та [PERSON] вона здійснила їх поховання і має право спадкувати після їх смерті за заповітом. Крім того, факт спільного проживання доводиться і рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 16 липня 2013 року про визнання недієздатним [PERSON], встановлення над ним опіки та призначенням опікуном [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги може належати не лише жінка або чоловік, які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, а також й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") визначив, що обов'язковою умовою для визнання осіб членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Таким чином, суд вважає, що перерахованими вище доказами заявник довела суду, що вона проживала із померлим 06 травня 2014 року [PERSON] та померлою 30 грудня 2014 року [PERSON] однією сімєю з 2008 року до дня їх смерті. Свідоцтвами про смерть (а.с. 8, 9), довідками виконавчого комітету Роздолівської сільської ради (а.с. 12, 13), копіями державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 16, 17), розясненнями державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 188 та № 189 від 24 травня 2017 року (а.с. 18, 19), Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 20-23), заявами [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с. 24, 25, 40, 41, 42) своїми поясненнями та поясненнями свідків у судовому засіданні заявник довела, що встановлення факту їй необхідно для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved