Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], право власності на житловий будинок, позначений "А-1", загальною площею 54,4 м2, житловою площею 20,7 м2, із господарськими будівлями і спорудами: вбиральня - "Б", сарай - "В", сарай - "Г", літня кухня - "Д", погріб - "Е", колонка - "К", огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які відповідно до заповіту від 07 травня 1994 року мати заповідала їй, посилаючись на те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на це спадкове майно Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області їй відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на майно. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позов повністю. Відповідач Калитянська селищна рада об'єднаної територіальної громади Броварського району Київської області до суду не з'явилася, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника за наявними у справі документами. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно із ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. У ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР визначено, що кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. [INFO] у віці 70 років померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть серії [NUMBER]. Із заповіту від 07 травня 1994 року, посвідченого заступником голови Мокрецької сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області О.\~Макаренко, зареєстрованого в реєстрі за № 70, видно, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала [PERSON], позивачу у справі. Родинні відносини спадкодавця і позивача підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 березня 1956 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14 травня 1983 року, з яких вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. За змістом ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із спадкової справи № 583 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 26 листопада 1996 року до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася позивач [PERSON], інші спадкоємці відсутні. 26 листопада 1996 року позивачу [PERSON] нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-2611. Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво, складається з грошової компенсації, яка знаходиться в Українському національному фонді "Взаєморозуміння та примирення" м. Київ, що належала померлій [PERSON] на підставі довідки за № 1297 від 22 жовтня 1996 року, виданої вищезазначеним фондом. Судом встановлено, що на день смерті спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок - "А-1", загальною площею 54,4 м2, житловою площею 20,7 м2, із господарськими будівлями і спорудами: вбиральня - "Б", сарай - "В", сарай - "Г", літня кухня - "Д", погріб - "Е", колонка - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Факт належності померлій [PERSON] цього нерухомого майна підтверджується інвентаризаційною справою на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON]; рішенням реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради "Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 08 жовтня 2012 року про відмову позивачу в реєстрації права власності на зазначений житловий будинок, оскільки 25 червня 1991 року Броварською районною радою Київської області прийнято рішення за № 157 про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за [PERSON]; витягом із погосподарської книги № 3 за 1991-1995 роки села Мокрець Броварського району Київської області, з якого вбачається, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS], значиться за [PERSON]; свідоцтвом про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 30 червня 1991 року, виданого виконкомом Броварської районної ради Київської області на ім'я [PERSON] Листом від 25 липня 2017 року за № 2518/02-14 Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний спадковий житловий будинок відмовлено, оскільки спадкоємцем нотаріусу не були надані правовстановлюючі документи на це нерухоме майно. Рекомендовано звернутися до суду. Фактичне володіння [PERSON] спірним спадковим житловим будинком із господарськими будівлями і спорудами підтверджується відомостями погосподарського обліку, де позивач після смерті своєї матері [PERSON] значиться головою домогосподарства, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], якій на день смерті належав спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved