Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів № 680 від 04 вересня 1946 року, її бабці [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 623 кв.м для будівництва житлового будинку. Протягом 19501961 років на наданій у користування земельній ділянці [PERSON] побудувала: житловий будинок під літ. «А-1», сарай під літ. «Б», сарай під літ. «В», погріб під літ. «под В», вбиральню під літ. «Г», загорожу під № 1, водоколонку під № 2, колодязь під № 3. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті спадкова справа не відкривалась, спадщину за законом після неї фактично прийняв її син [PERSON] (батько позивачки). [PERSON] помер\~ [INFO] .\~Після смерті\~ [PERSON] спадкова\~справа не\~відкривалась,\~спадщину за законом після нього фактично прийняла його дружина [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] »), - матір позивача. Факт прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] дружиною [PERSON] підтверджується записом у домовій книзі на домоволодіння. [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину за законом фактично прийняла її дочка - [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] »). Факт прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] донькою [PERSON] підтверджується записом у домовій книзі на домоволодіння. За заявою позивача [PERSON] Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №1290 (номер у Спадковому реєстрі 53612364). Державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. 29 листопада 2012 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодінні [ADDRESS] з тих підстав, що [PERSON] не надала правовстановлюючого документу на зазначене домоволодіння. На час звернення до нотаріуса право власності на домоволодіння [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. 27 липня 2018 року було проведено поточну технічну інвентаризацію домоволодіння [ADDRESS] , у ході якої встановлено, що домоволодіння складається із: житлового будинку під літ. «А-1», 1950 1984 років будівництва, загальною площею 73,9 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, допоміжною площею 35,4 кв.м, до складу якого входить: житлова кімната під №1, загальною площею 8,4 кв.м, коридор під № 2, площею 5,1 кв.м, житлова кімната під № 3, площею 7,4 кв.м, гардеробна під № 4, площею 7,9 кв.м, житлова кімната під № 5, площею 7,0 кв.м, вітальня під № 6, площею 15,7 кв.м, кухня під № 7, площею 11,1 кв.м, санвузол під № 8, площею 4,1 кв.м, коридор під № 9, площею 7,2 кв.м; прибудови житлової під літ. «А11», 1984 року будівництва, площею 51,0 кв.м; тераси під літ. «а-1», 1990 року будівництва, площею 7,8 кв.м; літньої кухні під літ. «Б», 1950 року будівництва, площею 12,2кв.м.; сараю під літ. «В», 1961 року будівництва, площею 9,9кв.м.; погребу під літ. «п/д В», 1961 року будівництва, площею 9,9кв.м.; альтанки під літ «Д», 1988 року будівництва, площею 7,8кв.м.; навісу під літ. «Е», 1989 року будівництва, площею 8,3кв.м.; лазні під літ. «Ж», 1990 року будівництва, площею 16,0кв.м.; душу під літ. «И», 1988 року будівництва, площею 1,8кв.м.; вбиральні під літ. «К», 1987 року будівництва, площею 0,9 кв.м; споруд, замощення під № 1 13, І, 1987 1990 року будівництва. Також інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] складено Акт від 27 липня 2018 року, згідно з яким, під час проведення обстеження домоволодіння за вищевказаною адресою встановлено, що на теперішній час відповідно до матеріалів технічної інвентаризації, відображених у технічному паспорті від 02.01.1986 року, відбулися наступні зміни: знесено вбиральню літ. Г; проведено знос перегородки та пічного обладнання без порушення несучих конструкцій та уточнення лінійних розмірів у житловому будинку літ. А-1, на підставі яких під час проведення арифметичних розрахунків змінилися загальна та житлова площі зазначеного житлового будинку і на теперішній час складають: загальна площа 73,9 м 2, житлова площа 38,5 м2; сарай літ. Б переобладнано у літню кухню; побудовано альтанку літ. Д (1988 р.п.), навіс літ. Е (1989 р.п.), лазню літ. Ж (1990 р.п.), душ літ. И (1988 р.п.) та вбиральню літ. К (1987 р.п.), споруди та замощення №1-13, І. Усі зазначені зміни по домоволодінню за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 із змінами, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 8 січня 2013 року №2, не належать до самочинного будівництва. 02 жовтня 2018 року було проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку [ADDRESS] , у ході якої встановлено, що у конструкціях фундаментів, зовнішніх та внутрішніх стін, стійок, перегородок, перекриття, а також у вузлах їх сполучення деформації та пошкодження не виявлені, конструкції житлового будинку під літ. «А-1», прибудови житлової під літ. «А11», тераси під літ. «а-1», літньої кухні під літ. «Б», сараю під літ. «В», погребу під літ. «п/д В», альтанки під літ «Д», навісу під літ. «Е», лазні під літ. «Ж», душу під літ. «И», вбиральні під літ. «К», за адресом: [ADDRESS] , знаходяться у задовільному стані, відповідають категорії ІІ, подальша експлуатація житлового будинку та господарських побудов можлива. Окрім цього, на адвокатський запит керівнику Державного архіву у Дніпропетровській області вих. № 27.08-1/2018 від 27.08.2018 року отримано відповідь лист Державного архіву у Дніпропетровській області від 31.08.2018 року за № Ч-49-2018, до якого додано завірені копії документів із справи виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, у яких згадується Рішення Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів № 680 від 04 вересня 1946 року, однак саме Рішення відсутнє. 06 червня 1984 року на ім`я [PERSON] Головним архітектурно-планувальним управлінням Виконавчого комітету Дніпропетровської міськради народних депутатів оформлено Актвисновок №6 V від 07 травня 1984 року про можливість будівництва (перебудови) житлового будинку під літ. А-1 шляхом добудови житлової кімнати, кухні, коридору. 29 листопада 1985 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації, на підставі діючої на той час Інструкції МЮ і МКГ УРСР від 23 25 грудня 1947 року, оформлено Акт про належність домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] на праві спадкування та праві власності. 07 січня 1986 року начальником Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації затверджено Акт для визначення ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні [ADDRESS] , з якого вбачається, що 54/100 часток домоволодіння належало померлій [PERSON] , а 46/100 часток домоволодіння знаходиться у користуванні [PERSON] . \~ \~ \~ \~З урахуванням уточнених позовних вимог, представник позивача адвокат Темченко С.Л. просить суд встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори про день слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, направив до суду листа, у якому повідомив про неможливість явки у судове засідання через велику завантаженість та просив слухати справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та копії спадкових справ, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05..04.1960 року Амур-Нижньодніпровським районним РАЦС м.Дніпропетровська [NUMBER] (а.с.35). \~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , актовий запис №269 (а.с.30). [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала у домоволодінні [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги на домоволодіння [ADDRESS] , де міститься інформація про те, що [PERSON] була зареєстрована у домоволодінні [ADDRESS] з 09 лютого 1947 року по 10 квітня 2000 рік, була виписана у зв`язку із смертю (а.с.25-26). Факт прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] донькою [PERSON] підтверджується копією домової книги на домоволодіння [ADDRESS] , де міститься інформація про те, що [PERSON] була зареєстрована у домоволодінні [ADDRESS] з 07 квітня 1980 року по цей час. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про подружжя № 709 від 05 листопада 1934 року (а.с.29). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 17.02.1970 року Амур-Нижньодніпровським районним РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис №186 (а.с.28). \~ \~ \~ \~ [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав у домоволодінні [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги на домоволодіння [ADDRESS] , де міститься інформація про те, що [PERSON] був зареєстрований у домоволодінні [ADDRESS] з 19 березня 1947 року по 31 серпня 1970 року (а.с.23-27). \~ \~ \~ \~Факт прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] його дружиною [PERSON] підтверджується копією домової книги на домоволодіння [ADDRESS] , де міститься інформація про те, що [PERSON] була зареєстрована у домоволодінні [ADDRESS] із 19 лютого 1947 року по 10 квітня 2000 року, була виписана у зв`язку із смертю. \~ \~ \~ \~ [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 31 липня 1933 року (а.с.101). \~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 13.04.1966 року, актовий запис №306 (а.с.102). \~ \~ \~ \~На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у домоволодінні [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги на домоволодіння [ADDRESS] , де міститься інформація про те, що [PERSON] була зареєстрована у домоволодінні [ADDRESS] із 19 лютого 1947 року по 09 лютого 1969 року (а.с.23-27). \~ \~ \~ \~Факт прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] сином [PERSON] підтверджується копією домової книги на домоволодіння [ADDRESS] , де міститься інформація про те, що [PERSON] був прописаний у домоволодінні [ADDRESS] із 19 березня 1947 року по 31 серпня 1970 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів №680 від 04 вересня 1946 року [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 623 кв.м для будівництва житлового будинку, що підтверджується довідкою про землекористування (а.с.10). \~ \~ \~ \~Протягом 19501961 років на наданій у користування земельній ділянці [PERSON] побудувала: житловий будинок під літ. «А-1», сарай під літ. «Б», сарай під літ. «В», погріб під літ. «под В», вбиральню під літ. «Г», загорожу під № 1, водоколонку під № 2, колодязь під №3, що підтверджуються довідкою про землекористування, виданою Управлінням головного архітектора м.Дніпропетровська, листом Державного архіву у Дніпропетровській області від 31.08.2018 року № Ч-49-2018, технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] від 02 січня 1986 року, а також матеріалами Інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] , оформленою Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації. \~ \~ \~ \~Судом також встановлений факт отримання [PERSON] дозволу на будівництво (перебудову) житлового будинку під літ. А-1 шляхом добудови житлової кімнати, кухні, коридору, що підтверджується актомвисновком Головного архітектурно-планувального управління Виконавчого комітету Дніпропетровської міськради народних депутатів № 6 V від 07.05.1984 року (а.с.31). \~ \~ \~ \~29 листопада 1985 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації, на підставі діючої на той час Інструкції МЮ і МКГ УРСР від 2325 грудня 1947 року, оформлено Акт про належність домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] на праві спадкування та праві власності (а.с.32). \~ \~ \~ \~Також, 07 січня 1986 року начальником Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації було затверджено Акт для визначення ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні [ADDRESS] , з якого вбачається, що 54/100 часток домоволодіння належало померлій [PERSON] , а 46/100 часток домоволодіння знаходиться у користуванні [PERSON] . \~ \~ \~ \~26 жовтня 2012 року Четверта дніпровська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу №1290 (номер у Спадковому реєстрі 53612364), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №32153539 від 26.10.2012 року (а.с.37). 29 листопада 2012 року державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] у зв`язку із тим, що [PERSON] не надала правовстановлюючий документ на зазначене домоволодіння (а.с.38). \~ \~ \~ \~Судом витребувана із Четвертої дніпровська державна нотаріальної контори та приєднана до цивільної справи завірена належним чином копія спадкової справи №1290/2012, відкритої після [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Згідно з відповіддю Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори на запит суду (лист від 23.12.2019р. № 5247/02-14), спадкові справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , не заводились, архівні справи за 19962007 роки передано до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~Відповідно до відповіді Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області на запит суду від 13.04.2020 року № 412/01-21, надати копії спадкових справ після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , немає можливості. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім зазначених у ч.1 ст.315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Отже, від встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] , факту прийняття [PERSON] спадщини за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , факту прийняття [PERSON] спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] , залежить подальша реалізація спадкових прав позивача. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України). \~ \~ \~ \~Районні у\~містах ради\~(у\~разі їх\~створення)\~та їх\~виконавчі органи\~відповідно до\~Конституції та\~законів України\~здійснюють управління\~рухомим і\~нерухомим майном\~та іншими\~об`єктами,\~що належать\~до комунальної\~власності територіальних\~громад районів\~у містах,\~формують,\~затверджують,\~виконують відповідні\~бюджети та\~контролюють їх\~виконання,\~а також\~здійснюють інші\~повноваження,\~передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування», в обсягах і межах, що визначаються міськими радами (ч. 2 ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «П. 3.1. … якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.». Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. \~ \~ \~ \~За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований протягом 1950 1961 років. У цей період питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", надалі «Указ від 26 серпня 1948 року», що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", надалі «Постанова від 26 серпня 1948 року», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Установивши, що будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований, проте спадкоємці не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок є об`єктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем права власності на цей будинок у порядку спадкування. На теперішній час, відповідно до технічного паспорту від 27.07.2018 року, домоволодіння [ADDRESS] складається в цілому з: житлового будинку під літ. «А-1», 1950 1984 років будівництва, загальною площею 73,9кв.м., житловою площею 38,5кв.м., допоміжною площею 35,4кв.м., до складу якого входить: житлова кімната під № 1, загальною площею 8,4кв.м., коридор під № 2, площею 5,1кв.м., житлова кімната під № 3, площею 7,4кв.м., гардеробна під № 4, площею 7,9кв.м., житлова кімната під № 5, площею 7,0кв.м., вітальня під № 6, площею 15,7кв.м., кухня під № 7, площею 11,1кв.м., санвузол під № 8, площею 4,1кв.м., коридор під № 9, площею 7,2кв.м.; прибудови житлової під літ. «А11», 1984 року будівництва, площею 51,0кв.м.; тераси під літ. «а-1», 1990 року будівництва, площею 7,8кв.м.; літньої кухні під літ. «Б», 1950 року будівництва, площею 12,2кв.м.; сараю під літ. «В», 1961 року будівництва, площею 9,9кв.м.; погребу під літ. «п/д В», 1961 року будівництва, площею 9,9кв.м.; альтанки під літ «Д», 1988 року будівництва, площею 7,8кв.м.; навісу під літ. «Е», 1989 року будівництва, площею 8,3кв.м.; лазні під літ. «Ж», 1990 року будівництва, площею 16,0кв.м.; душу під літ. «И», 1988 року будівництва, площею 1,8кв.м.; вбиральні під літ. «К», 1987 року будівництва, площею 0,9кв.м.; споруд, замощення під № 1 13, І, 1987 1990 року будівництва, що розташовані на земельній ділянці площею 623кв.м. Також інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] було складено Акт від 27 липня 2018 року, згідно з яким під час проведення обстеження домоволодіння встановлено, що на теперішній час відповідно до матеріалів технічної інвентаризації, відображених у технічному паспорті від 02.01.1986 року, відбулися наступні зміни: знесено: вбиральню літ. Г; проведено знос перегородки та пічного обладнання без порушення несучих конструкцій та уточнення лінійних розмірів у житловому будинку літ. А-1, на підставі яких під час проведення арифметичних розрахунків змінилися загальна та житлова площі зазначеного житлового будинку і на теперішній час складають: загальна площа 73,9 м2, житлова площа 38,5 м2; сарай літ. Б переобладнано у літню кухню; побудовано альтанку літ. Д (1988 р.п.), навіс літ. Е (1989 р.п.), лазню літ. Ж (1990 р.п.), душ літ. И (1988 р.п.) та вбиральню літ. К (1987 р.п.), споруди та замощення №1-13, І. Усі зазначені зміни по домоволодінню за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001р. № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р. за № 582/5773 із змінами, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 8 січня 2013р. № 2, не належать до самочинного будівництва. 02 жовтня 2018 року було проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку [ADDRESS] , у ході якої встановлено, що в конструкціях фундаментів, зовнішніх та внутрішніх стін, стійок, перегородок, перекриття, а також в вузлах їх сполучення деформації та пошкодження не виявлені, конструкції житлового будинку під літ. «А-1», прибудови житлової під літ. «А11», тераси під літ. «а-1», літньої кухні під літ. «Б», сараю під літ. «В», погребу під літ. «п/д В», альтанки під літ «Д», навісу під літ. «Е», лазні під літ. «Ж», душу під літ. «И», вбиральні під літ. «К», за адресом: [ADDRESS] , знаходяться у задовільному стані, відповідають категорії ІІ, подальша експлуатація житлового будинку та господарських побудов можлива. Ніхто зі спадкоємців із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо: 1. він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2. він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності 54/100 часток домоволодіння померлій [PERSON] , а 46/100 часток домоволодіння померлій [PERSON] , та приймаючи до уваги, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка в свою чергу у встановленому законом порядку прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , однак постановою нотаріуса відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на домоволодіння, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , на домоволодіння [ADDRESS] , що розташоване на земельній ділянці площею 623 кв.м. Судові витрати суд вважає покласти на сторону, яка їх понесла. На підставі викладеного,

Outcome: approved