Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме просить суд: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "Державний ощадний банк України" за договором відновлювальної кредитної лінії № 156 від 09.11.2007 року у розмірі 303 874, 69 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором на однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого 06.11.2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області за реєстром № 271, шляхом продажу на прилюдних торгах; встановити вищий пріоритет позивачу на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.11.2007 р. за № Р№ 551, а саме на : однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого 06.11.2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області за реєстром № 271; стягнути з відповідача на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" судовий збір в розмірі 3 038,74 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить справу розглянути без його участі, у разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, відповідно до укладеного договору №156 від 09.11.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 126 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,5 % на рік, з кінцевим терміном повернення до 09.11.2017 р. Відповідно до п.5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за кредитним договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ "Державний ощадний банк України" свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 25.06.2015 року має заборгованість - 303 874,69 грн., яка складається з наступного: 120 750,00 грн., прострочення основного боргу за кредитом, 61 273,81 грн., прострочені проценти за користування кредитом, 63 638,42 грн., пеня за прострочений основний борг по кредиту, 31 201,64 грн., пеня за прострочені відсотки, 17 223,97 грн., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості, 5 100,51 грн., інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів, 4 686,34 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ "Державний ощадний банк України". У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого 06.11.2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Холудєєвою С.М. за реєстром № 271. Сторони у п. 1.3 іпотечного договору визначили вартість предмета іпотеки у 180 000,00 гривень. Предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого 06.11.2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області за реєстром № 271. Згідно до умов Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки. Реалізація предмета іпотеки може проводитись за рішенням суду, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавче провадження. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержателем вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З системного аналізу положень ст. ст. 37 та 38 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, або шляхом проведення прилюдних торгів, або надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, якщо це є застереження в іпотечному договорі. За вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Позивач обрав способом захисту звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах за початковою ціною його реалізації на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Дійсно, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду підлягає виконанню у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». З матеріалів справи та встановленого в суді вбачається , що позивач у відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України довів перед судом належними та допустимими доказами підставність свої вимог, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до роз'яснень п. 42 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у резолютивній частині рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом). Враховуючи вимоги норм матеріального права та роз'яснень вищих судових інстанцій вважає, що є законні підстави для зазначення в рішенні суду про встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні , не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі за № 6-61цс15 (постанова від 27.05.2015 року) Положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39Закону«Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39Закону«Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3 038,74 грн.

Outcome: approved