Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Вербовецької сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на нерухоме майно. Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що 12.02.2002 року, Вербовецькою сільською радою Виноградівського району позивачу, було видано Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємста ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, серії ЗК №ІІІ 017360. На підставі засідання ліквідаційної комісії по реорганізації ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району від 05.02.2001 року, позивачу [PERSON], було вирішено виділити в рахунок майнового паю, будівлю -"Сіносушарка" розташованої в с. Вербовець по вул.Пушкіна б/н, Виноградівського району, в подальшому вказаній будівлі було присвоєно адресу-«вул.Пушкіна 33», Виноградівського району. В подальшому, згідно до Акту прийому-передачі від 12.01.2002 року, та Накладної за №3 від 12.01.2002 року, виданих ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, позивачу було проведено передачу в натурі будівлі - "Сіносушарка", розташованої в с. Вербовець по вул.Пушкіна 33, Виноградівського району. Позивач, безперервно володіє та користуюся будівлею-"Сіносушарка", загальною площею 331,7 кв. метрів, яка розташована в с. Вербовець по вул. Пушкіна 33, Виноградівського району, уже більше ніж 10 років, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємста ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, серії ЗК №ІІІ 017360, Акту прийому-передачі від 12.01.2002 року та Накладною за №3 від 12.01.2002 року, виданою ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району та [PERSON] виконкому Вербовецької сільської ради Виноградівського району за № 412 від 17.05.2017 року про присвоєння номера будівлі «Сіносушарка», по вул. Пушкіна «№33» в с.Вербовець, Виноградівського району. Наразі, згідно до Інформаційної довідки експерта з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] від 17.05.2017 року зазначено -"правовстановлюючих документів на будівлю «Сіносушарка»- не оформлено", однак станом на 17.05.2017 року, така рахується за позивачем. [PERSON] також оцінено вказаний об'єкт нерухомості в розмірі 104756 грн. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON] більше ніж 10 років добросовісно користується та володіє даною будівлею, яка досі не належить йому на праві власності, але надалі продовжує відкрито і безперервно володіти даним нерухомим майном - є необхідність у визнанні за позивачем права власності на будівлю - «Сіносушарка» за набувальною давністю. Факт добросовісності володіння чужим майном посвідчується Накладною за №3 від 12.01.2000 року, виданою ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, яка підтверджує факт передачі будівлі «Сіносушарка»- позивачу, а також [PERSON] виконкому Вербовецької сільської ради Виноградівського району за № 412 від 17.05.2017 року про присвоєння номера будівлі «Сіносушарка», по вул. Пушкіна «№33» в с.Вербовець, Виноградівського району. Крім того, [PERSON] Вербовецької сільради від 17.05.2017 року, стверджується, що дана будівля передана позивачу в якості майнового паю, КСГП- ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району і перебуває в користуванні позивача більш ніж десять років. На основі вищевикладеного позивач просить суд визнати за ним право власності в цілому на зазнанену будівлю. Позивач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач представник Вербовецької сільської ради Виноградівького району про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що 12.02.2002 року, Вербовецькою сільською радою Виноградівського району позивачу, було видано Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємста ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, серії ЗК №ІІІ 017360. На підставі засідання ліквідаційної комісії по реорганізації ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району від 05.02.2001 року, позивачу [PERSON], було вирішено виділити в рахунок майнового паю, будівлю -"Сіносушарка" розташованої в с. Вербовець по вул.Пушкіна б/н, Виноградівського району, в подальшому вказаній будівлі було присвоєно адресу-«вул.Пушкіна 33», Виноградівського району. В подальшому, згідно до Акту прийому-передачі від 12.01.2002 року, та Накладної за №3 від 12.01.2002 року, виданих ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, позивачу було проведено передачу в натурі будівлі - "Сіносушарка", розташованої в с. Вербовець по вул.Пушкіна 33, Виноградівського району. Позивач, безперервно володіє та користуюся будівлею-"Сіносушарка", загальною площею 331,7 кв. метрів, яка розташована в с. Вербовець по вул. Пушкіна 33, Виноградівського району, уже більше ніж 10 років, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємста ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, серії ЗК №ІІІ 017360, Акту прийому-передачі від 12.01.2002 року та Накладною за №3 від 12.01.2002 року, виданою ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району та [PERSON] виконкому Вербовецької сільської ради Виноградівського району за № 412 від 17.05.2017 року про присвоєння номера будівлі «Сіносушарка», по вул. Пушкіна «№33» в с.Вербовець, Виноградівського району. Наразі, згідно до Інформаційної довідки експерта з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] від 17.05.2017 року зазначено -"правовстановлюючих документів на будівлю «Сіносушарка»- не оформлено", однак станом на 17.05.2017 року, така рахується за позивачем. [PERSON] також оцінено вказаний об'єкт нерухомості в розмірі 104756 грн. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON] більше ніж 10 років добросовісно користується та володіє даною будівлею, яка досі не належить йому на праві власності, але надалі продовжує відкрито і безперервно володіти даним нерухомим майном - є необхідність у визнанні за позивачем права власності на будівлю - «Сіносушарка» за набувальною давністю. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року: «можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності». При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Статтею 344 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це манно (набувальна давність). Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ним Кодексом. Кодекс набув чинності з 1 січня 2004 р., а значить перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати з 1 січня 2001 р. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція). Перший протокол та протоколи № 2. 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в Інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймі "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції, вважаються законне та обгрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини поняття "майно" включає в себе, як "фактичне майно", так і майнові цінності, у тому числі і тоді, коли особа може претендувати на відповідну власність, тобто мати на неї право, про що зазначено у справі "Совтрансавто-Холдинг проти України" (заява № 48553/99). Саме по собі право на майно може розглядатися за змістом ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо таке право буде конкретним, належним чином визначене у заявах. Заявлення особою про своє право власності може означати "володіння майном", про яке йдеться у ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо є достатні підстави для забезпечення цього права через суд у примусовому порядку. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, враховуючи практику Європейського суду особа може звернутися за захистом свого права і тоді, коли вона ще не отримала майно, проте набуде його в законному порядку. Факт добросовісності володіння чужим майном посвідчується Накладною за №3 від 12.01.2000 року, виданою ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, яка підтверджує факт передачі будівлі «Сіносушарка»- позивачу, а також [PERSON] виконкому Вербовецької сільської ради Виноградівського району за № 412 від 17.05.2017 року про присвоєння номера будівлі «Сіносушарка», по вул. Пушкіна «№33» в с.Вербовець, Виноградівського району. Крім того, [PERSON] Вербовецької сільради від 17.05.2017 року, стверджується, що дана будівля передана позивачу в якості майнового паю, КСГП- ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району і перебуває в користуванні позивача більш ніж десять років. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першоїстатті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Як видно з представлених документів, позивач [PERSON] безперешкодно користується даним нерухомим майном, дана будівля, має окремий адресний номер- с.Вербовець, вул. Пушкіна 33, Виноградівського району, інші особи на володіння та користування даним майном на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляли і не заявляють, придатність нерухомого майна до використання ніким не оспорюється. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визання його права власності, зокрема, за набувальною давністю, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Крім того, згідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Факт довготривалого, відкритого, безперервного та добросовісного користування вказаним нерухомим майном, визнано і підтверджено самим відповідачем та доданими до позовної заяви документами. Отже, із представлених документів, вважаю доведеним, що позивач добросовісно, вільно і відкрито користуюся та володіє будівлею «Сіносушарка» по вул. Пушкіна 33 в с. Вербовець, Виноградівського району вже понад десять років. Однак не може ним розпоряджатися, хоча він є її фактичним власником. Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року,: «відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.» Відповідно \~до ч. 1 ст. 114 ЦПК України: « позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.»

Outcome: approved