Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

У травні 2021 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 24 405,42 грн. та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Обґрунтовано позов тим, що позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.12.2014 року, було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 24 405,42 грн за договором добровільного страхування наземного транспорту № АІ/3344814 від 15 серпня 2014 року. Винним у ДТП є відповідачка, цивільно-правова відповідальність якої на момент скоєння ДТП була застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна». Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» на підставі статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувало шкоду потерпілій особі в сумі 24405 грн. 42 коп., яку відповідач повинен відшкодувати позивачу. Ухвалою Бердянського районного суду Запорізької області від 27 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачка відзив на позов не подала. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути за його відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідачка у судове засідання двічі не з`явилася, повідомлена належним чином про час та дату слухання справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судового виклику, отриманого особисто відповідачкою 28.08.2021 року (а.с.79). На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06.12.2014 року приблизно о 00 годин 20 хвилин, в темну пору доби, в м. Бердянську Запорізької області, водій [PERSON] , порушивши вимоги підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керувала технічно справним автомобілем «Тойота Кемрі» реєстраційний номер [NUMBER] . В цей час в салоні автомобіля «Тойота Кемрі» реєстраційний номер [NUMBER] водій [PERSON] перевозила пасажирів [PERSON] та [PERSON] . Під час руху проїжджою частиною вул.Волі, з боку пр. Праці в напрямку вул.12-го Грудня, водій [PERSON] наближалась до Т- подібного перехрестя з проїжджою частиною вул. 12-го Грудня, на якому було встановлено дорожній знак 1.4.3 «Напрямок повороту». Водій [PERSON] , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити вищевказаний дорожній знак та перехрестя, внаслідок впливу алкогольного сп`яніння, зниження уваги, швидкості реакції та неадекватного сприйняття дорожньої обстановки, порушивши вимоги підпункту а) пункту 8.4, пункту 12.3 та дорожнього знаку 1.4.3 «Напрямок повороту» розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та на Т -подібному перехресті проїхала прямо, виїхавши за межі проїжджої частини, де скоїла наїзд на будівлю [ADDRESS] . В результаті наїзду, водій автомобіля [PERSON] та пасажири автомобіля [PERSON] , [PERSON] отримали тілесні ушкодження, з якими їх було доставлено до Бердянської міської лікарні. 13.12.2014 від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть [PERSON] . Вироком Бердянського міськрайонного суду від 24 квітня 2015 року у справі № 210/2855/15 притягнуто [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від відбування призначеного основного покарання звільнена з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. (а.с.8-11). У результаті вчинення відповідачем даного правопорушення було завдано майнової шкоди потерпілим [PERSON] у зв`язку зі смертю [PERSON] 15 серпня 2014 року між Акціонерним товариством Страхова компанія Країна (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АІ/3344814, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Тойота Кемрі» державний номерний знак [NUMBER] . За умовами вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с. 6). 04 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодуванн (а.с. 19). 17 липня 2015 року [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодуванн (а.с. 18). На підставі страхового акту №34662/Ж/Д/3.2.29 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 6389,42 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 16519 від 20 грудня 2017 року (а.с. 43-44). На підставі страхового акту №34662/Ж/Д/3.2.29 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" сплатило [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування в сумі 7308,00 грн кожному, що підтверджується копією платіжного доручення № 15103 від 10 листопада 2017 року (а.с. 45-46). На підставі страхового акту №34662/Ж2/3.2.29 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 3400,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 15607 від 28 листопада 2017 року (а.с. 49-50). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В порядку ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Положеннями ст. 27 цього Закону визначено наступне. 27.1. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. 27.2. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами г і ґ пункту 41.1 та підпунктом в пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.5. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Випадки, коли шкода не відшкодовується визначені в ст. 32 цього Закону. В силу п.п. б п.38.1.1. ст. 38 цього Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. В порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З наведених вище обставин справи вбачається, що на момент вчинення ДТП автомобіль «Тойота Кемрі» реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований у позивача. Предметом договору є відшкодування заподіяної шкоди, тобто це є страхування відповідальності. Вироком суду встановлено, що відповідачка [PERSON] керувала даним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння без права на керування транспортним засобом, порушила вимоги підпункту а) пункту 8.4, пункту 12.3 та дорожнього знаку 1.4.3 «Напрямок повороту» розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та на Т -подібному перехресті проїхала прямо, виїхавши за межі проїжджої частини, де скоїла наїзд на будівлю [ADDRESS] . А отже, виходячи з наведених положень законодавства, позивач має право на звернення з регресним позовом до відповідачки, як до водія забезпеченого транспортного засобу. При настанні страхового випадку, страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП, зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування за заявою потерпілого, за відсутності підстав, передбачених законом чи договором, для виплати страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, доведеність вини відповідача у завданні шкоди, відшкодування позивачем даної шкоди та виникнення внаслідок цього у позивача права регресної вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача такого відшкодування в загальному розмірі 24405,42 грн. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням №287 від 30 квітня 2021 року. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2270 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved