Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсною умову договору про те, що «поточна ціна автомобіля може змінюватися протягом строку дії договору, що відповідно може зумовити зміну грошового розміру повних внесків», як несправедливу умову договору, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь позивача суму спричинених збитків в розмірі 36 462,29 грн. та суму судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після підписання договору № 401101 з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля марки ЗАЗ FORZA з товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», відповідно до якого після сплати відповідних внесків позивач повинен був отримати автомобіль за ціною 82 620,00 грн., періодично почали зростати внески згідно надісланих відповідачем йому рахунків, де була вказана підвищена ціна автомобіля. З посиланням на ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 706, 632, 638, 652 та 653 ЦК України, вважає позивач, що це є порушенням умов договору та його прав як споживача, оскільки для збільшення ціни товару, тобто зміни суттєвих умов договору, потрібна згода позивача і тільки після підписання додаткової угоди підвищення ціни є підставою для сплати споживачем збільшених внесків. Також в обґрунтування визнання договору недійсним, позивач посилається на п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого несправедливими є умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Крім того, позивач зазначає, що після розірвання договору відповідач має повернути йому всю сплачену суму в розмірі 36 462,29 грн. в 7-денний термін відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», а не сплачені чисті внески протягом 24-х місяців, як повідомив відповідач у листі від 23.05.2014 р. на адресу позивача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає за викладеними в позові обставинами. Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» в судове засідання не з'явився, надіслав пояснення та заперечення проти позовної заяви. Не погоджуючись із твердженнями, викладеними в позовній заяві, відповідач зазначає, що продукцією за договором про надання послуг є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АвтоТак, відповідно предметом договору є надання учаснику фінансових послуг, спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля-продаж автомобіля. Так, вартість послуг чітко зазначена в Додатку № 1 до Договору і складає 0,5 % від ціни автомобіля на місяць + ПДВ. В свою чергу, відповідно до визначених термінів Договору поточна ціна автомобіля - це ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку грошового розміру складових повних та інших платежів, передбачених договором. Щодо розірвання договору, відповідач звертає увагу, з посиланням на ч. ч. ст. 203, 907 ЦК України та п. 14.3 ст. 14 Договору, що сторони погодили порядок розірвання договору та строк повернення внесених коштів, а саме чистих внесків учасника в максимальний строк, що становить 24 місяці. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи не інше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Судом встановлено, що 30 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір №401101 з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля (далі по тексту - Договір) (а.с.15-20). Укладений між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та позивачем Договір складається з основного тексту Договору та Додатку №1. Додатки підписані сторонами і є невід'ємною частиною Договору. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (ч. 1, 2). А згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 - несправедливими є, зокрема, умови договору про: визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Як видно з матеріалів справи, статтею 1 Договору передбачено: "Предметом Договору є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників через систему АвтоТак". Таким чином, даний Договір укладений в рамках системи послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) в групах АвтоТак, яку створило ТОВ "АВТО ПРОСТО". Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні Договору з учасниками, укладеними в рамках системи АвтоТак, ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає учасникам фінансові послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи АвтоТак. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні розподілу товару (автомобілів) в групах асигнаційних актів, а також інші послуги, передбачені Договором. Відповідно до визначення термінів Договору: «Поточна ціна Автомобіля - ціна Автомобіля, яка встановлюється Постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку грошового розміру складових Повних та інших платежів, передбачених Договором. Учасник та Фінансова установа заявляють, що їм відомо, що Поточна ціна Автомобіля може змінюватися протягом строку дії Договору, що відповідно, може зумовити грошового розміру Повних внесків». Пунктом 2.1 ст. 2 Договору передбачено: «Поточна ціна Автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Договором протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО Постачальником». Отже, як вірно зазначив відповідач, "Продукцією" за Договором про надання послуг є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АвтоТак, тобто предметом Договору є надання учаснику фінансових послуг спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля-продаж автомобіля. При цьому, вартість послуг чітко зазначена в Додатку №1 до Договору і складає 0,5% від ціни автомобіля на місяць + ПДВ. Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, а ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживача», встановлено, що інформація про продукцію повинна містити, в тому числі, дані про ціну (тариф), умови та правило придбання продукції. За Договором послуги починають надаватися з моменту підписання Угоди за визначеними в Додатку № 1 до Угоди цінами у відсотках від взаємно обраного критерію - ціни автомобіля, що діє в місяці сплати. Такий спосіб визначення ціни погоджений між учасником та ТОВ "АВТО ПРОСТО" шляхом підписання Договору. Ціна автомобіля, яка повідомлена Постачальником на дату сплати чергового щомісячного платежу і яка береться для розрахунку його розміру, повідомляється кожному Учаснику щомісяця у квитанції на сплату щомісячного платежу. Таким чином, ціну автомобіля не встановлює відповідач на власний розсуд. Ціна автомобіля повідомляється Постачальником таких автомобілів, і змінюється ним виходячи з реальної ринкової вартості автомобіля. Твердження позивача щодо неузгодження зміни ціни автомобіля є безпідставними та необґрунтованими, а зміна вартості автомобіля жодним чином не впливає на сталий відсотковий розмір вартості послуг, наданих за Договором, та який незмінно становить 0,5 % від вартості автомобіля + ПДВ щомісяця. Щодо розірвання договору та відшкодування збитків суд виходив з наступного. У травні 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання Договору (а.с.10). На адресу позивача надіслано відповідь від 23.05.2014 року, в якій підтверджувалося, що Договір розірвано (а.с.9). Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до п. 14. 3 ст. 14 Договору: «В максимальний строк, що становить 24 (двадцять чотири) місяці від дати розірвання Договору, АВТО ПРОСТО повертає суму Чистих внесків Учаснику». Такий строк погоджений сторонами і зумовлений тим, що кошти, які підлягають поверненню учаснику, з яким розірвано договір, будуть повертатися із Фонду групи (ст. 4 Договору), який наповнюється поступово із внесків, які здійснюють учасники групи. Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 року було затверджено розпорядження №1676 від "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах", відповідно до п. 6.7 Розділу VI яких визначено: «Порядок дострокового розірвання договору за ініціативою учасника групи, що не отримав товар, який передбачає умову про те, що ліцензіат, у разі отримання від учасника групи, що не отримав товар, заяви про дострокове розірвання договору про адміністрування повертає суму періодичних платежів, сплачену таким учасником у фонд групи, не пізніше двох років з дати отримання ліцензіатом такої заяви, а у разі, коли дата закриття групи настає раніше ніж через два роки з дати отримання ліцензіатом заяви про дострокове розірвання договору, - не пізніше двох місяців з дати закриття групи». Таким чином, строк повернення платежів узгоджується із вимогами чинного законодавства та умовами Договору. Щодо повернення суми сплачених коштів у розмірі «чистих внесків», суд зазначає, що сторони в п. 14.1 ст. 14 Договору погодили: «Учасник, який ще не отримав Автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, АВТО ПРОСТО розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки Чисті внески, сплачені за Договором, з урахуванням положень, викладених в цій Статті». Відповідно до п. 14.1 ст. 14 Договору: «Сума Чистих внесків, що підлягають поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням Відступного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) Періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення». Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). За змістом ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що відповідач належним чином виконував зобов'язання за Договором до моменту його розірвання, а саме: включив Учасника до системи АвтоТак; сформував групу Учасників для придбання Автомобіля; включив Позивача до групи для придбання Автомобілів; уклав договір страхування життя учасників групи №1172, до якої належав Позивач; щомісяця надсилав квитанції на сплату внесків тощо. Таким чином, при належному виконанні відповідачем умов Договору відсутні підстави для відшкодування збитків. Матеріалами справи, її фактичними обставинами не підтверджено наявність визначених законом підстав для визнання недійсною умови Угоди, що є предметом спору, що виключає можливість висновку про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача. За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позовні вимоги про визнання недійсною умову договору про те, що «поточна ціна автомобіля може змінюватися протягом строку дії договору, що відповідно може зумовити зміну грошового розміру повних внесків», як несправедливу умову договору, стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь позивача суму спричинених збитків в розмірі 36 462,29 грн., суд вважає безпідставними та не доведеними, та такими, що не підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року №6-40цс13. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору, так як у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed