Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 березня 2016 року у розмірі 67129,54 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1921,00 грн.. В обгрунтування позовних вимог зазначають, що 09 березня 2016 року відповідач по справі підписав Анкету-заяву №б/н, згідно якої отримав кредит в сумі 23000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказують, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповіда6ча у заяві. На виконання умов даного договору банк свої зобов"язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов"язань, а тому станом на 19 лютого 2019 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 67129,54 гривень. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2019 року позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 березня 2016 року у розмірі 67 129 (шістдесят сім тисяч сто двадцять дев"ять) гривень 54 копійки та судові витрати по справі у розмірі 1921 (одна тисяча дев"ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок судового збору. Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року поновлено представнику [PERSON] - адвокату Дупак Валентину Германовичу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2019 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву представника [PERSON] - адвоката Дупак Валентина Германовича про перегляд заочного рішення у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Скасовано заочне рішення від 12 червня 2019 року по даній справі. Справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному порядку на 29 вересня 2020 року. 18 вересня 2020 року представником [PERSON] - адвокатом Дупак Валентином Германовичем подано відзив на позовну заяву за вх.№44294/20, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. 02 жовтня 2020 року за вх.№46650/20 на електронну адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив, в якому просили позов задоволити в повному обсязі. Аналогічна відповідь на відзив з додатками надійшла до суду засобами поштового зв"язку (вх.№47489/20 від 07.10.2020). В судове засідання представник позивача не з"явився, проте їх позиція висловлена у відзиві на позов. Представник відповідача в судове засідання подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги не визнає та задоволенні позову просить відмовити. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09 березня 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 23000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак з доказів на підтвердження позовних вимог, наданих позивачем, неможливо встановити ані видачу кредитних коштів, ані те, на яких умовах надавався кредит відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування по даній справі є права і обов"язки сторін, які передбачені умовами договору №б/н від 09 березня 2016 року, який складається з анкети-заяви відповідача від 09 березня 2016 року, копії Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", який не містить підпису відповідача чи будь-якої іншої особи, Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ та розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2016 року станом на 19 лютого 2019 року. Позивач стверджує, що згідно наданої копії анкети-заяви від 09 березня 2016 року відповідач висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки з лімітом у 23000 грн. Проте, з наданої копії не вбачається, що відповідач надавав згоду на такий ліміт, та анкета-заява не містить таких відомостей. Окрім того, згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди ( ст.638 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов"язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв"язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець а в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв"язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України слід вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. На підтвердження своїх позовних вимог позивач долучив до позовної заяви: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09 березня 2016 року; копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", який не містить підпису відповідача чи будь-якої іншої особи; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2016 року станом на 19 лютого 2019 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правовий висновок, згідно якого, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09 березня 2016 року не містить ознак кредитного договору через відсутність в ній відомостей щодо процентної ставки по кредиту, терміну дії Договору, умов про встановлення відповідальності за порушення зобов"язання у вигляді грошової суми та її визначеного розмірі, який саме вид картки видавався, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме надані ним Умови та правила про надання банківських послуг та Тарифи Банку були запропоновані відповідачу та діяли саме в момент підписання ним заяви. Оцінюючи розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2016 року, суд вважає, що останній не є належним доказом з огляду на вимоги ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, банк обов"язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Відповідно до п. 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог банк не надав виписки з особового рахунку відповідача, а розрахунок заборгованості, складний банком, не є таким доказом та не доводить фінансових операцій відповідача і надання кредитних коштів. За відсутності даних щодо видачі кредитних коштів та їх розміру, суд доходить висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність виданого кредиту та заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку. До того ж, розрахунок заборгованості складений одноособово представником банку і зазначені в ньому відомості будь-якими іншими допустими доказами не підтверджуються. Враховуючи те, що позивачем не доведено факт укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачем від позивача кредитних коштів та наявність і розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв"язку з безпідставністю позовних вимог. Так як судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed