Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

В квітні 2020 року позивач [PERSON] та його представника [PERSON] звернулись до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця», ПАТ Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вказаного позову зазначили, що 12.12.2018 року, з вини третьої особи [PERSON] , який керував автомобілем марки МАЗ 5549, р/н [NUMBER] та виконував трудові обов`язки водія у виробничому підрозділі Хлібодарівський кар`єр філії ЦУП ПАТ «Укрзалізниця», сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль Renault Kangoo, котрим керував позивач [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП, позивачу [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 4-8 ребер зліва, рваної рани лівого передпліччя, закритого перелому правого передпліччя, струс головного мозку, а транспортний засіб, яким керував позивач - знищено. Крім матеріальної шкоди, позивачу [PERSON] завдано також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних зі стресом, фізичним болем, вимушеною відмовою від звичного способу життя, внаслідок тривалого лікування, фактичним знищенням автомобіля, який належить йому, яким він постійно користувався та на який довго збирав кошти для придбання. Виходячи з цього, позивач просить стягнути з відповідача Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - «УСГ»), що є страхувальником цивільно-правової відповідальності заподіювача шкоди, страхове відшкодування у розмірі 14042,30 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 702,12 грн., а також стягнути з відповідача ПАТ «Укрзалізниця» на відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення працівником: на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 151994,35 грн та 199297,88 грн. на відшкодування моральної шкоди. Розподіл судових витрат просив стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 14000 грн. Представник відповідача Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання на розгляд справи не з`явився, подав суду відзив на позовну заяву, виходячи з розрахунку, зазначеному у ньому, заперечував проти задоволення позову в частині, що перевищує 12782,30 грн. відшкодування витрат на лікування та частині, що перевищує 639,12 грн. відшкодування моральної шкоди. Крім цього, посилався у відзиві на те, що позивач пропустив строк подачі заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту вчинення ДТП. Посилаючись на визнання як доказу лише на ті, що підтверджені відповідним медичним закладом, як на ті, що не пов`язані з лікуванням травм отриманих в результаті ДТП та вони не відшкодовуються. Щодо відшкодування моральної шкоди не заперечили проти задоволення її у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Представник відповідача ПАТ «Укрзалізниця» в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Суд, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 21.12.2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за те, що 12.12.2018 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки МАЗ 5549 реєстраційний номер [NUMBER] , на якому здійснював буксирування на жорсткому зчепленні, автомобіля марки ЗИЛ 431412 реєстраційний номер [NUMBER] , та здійснював рух по проїжджій автодорозі «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь», зі сторони смт. Нікольске в напрямку м. Маріуполя на території Мангушського району Донецької області. Проїжджаючи ділянку автодороги 702 км. + 400 м. водій [PERSON] , діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміни, виконував маневр об`їзду двох автомобілів, які знаходились у статичному положенні у його полосі для руху, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу для руху та не надав перевагу у русі автомобілю марки Renault Kangoo реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого допустив зіткнення лівою частиною автомобіля МАЗ 5549 реєстраційний номер [NUMBER] , з лівою частиною автомобіля Renault Kangoo реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля Renault Kangoo реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді рваної рани лівого плеча у середній третині з пораненням двоголового м`яза плеча, закритого перелому човновидної кістки правої кисті та закритого перелому правої кисті та закритий перелом правої ліктьової кістки в нижній третині, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад двадцять один день (а.с.87-90). Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Renault Kangoo», р.н. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.83-84). Відповідно до звіту від 15.01.2019 року №266/130-18 про вартість матеріального збитку, ринкова вартість автомобіля «Renault Kangoo» станом на дату ДТП складала 146969,35 грн., максимальна ціна пропозиції купівлі пошкодженого транспортного засобу станом на 10.01.2019 року - 25308,00 грн.(а.с.13-56) Вартість автотоварознавчої оцінки вартості автомобіля «Renault Kangoo», р.н. [NUMBER] склала 3000 грн. (а.с.9), вартість за приймання, розбирання та збирання автомобіля складала 600 грн., також вартість стоянки автомобіля з 12.12.2018 року по 06.02.2019 року становить 1425 грн.(а.с.11) 26.02.2020 року позивач отримав від АТ "ПРОСТО-страхування" лист про те, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ8033694, яким був застрахований автомобіль МАЗ 5549, р/н [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] є нікчемним відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України. Проінформовано, що позивачу необхідно звернутись до ПАТ "СК "УСТ" та про те, що цей лист з додатками надіслано до ПАТ "СК "УСТ". (а.с.78-80) 16.03.2020 року позивач звернувся до "УСТ" з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 30.03.2020 р. "УСТ", відповідно до ст. 37.4.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відмовило у виплаті страхового відшкодування щодо шкоди заподіяної майну потерпілого в зв`язку з тим, що заява про виплату страхового відшкодування не була подана протягом одного року з моменту скоєння ДТП та повідомлено, що буде зроблено страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого (а.с.76-77). Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль МАЗ 5549, р.н. [NUMBER] належить на праві власності ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.89) Згідно медичних документів, позивач [PERSON] перебував на лікарняному з 12.12.2018 року по 25.12.2018 року, з 26.12.2018 року по 03.02.2019 року, з 04.01.2019 року по 15.03.2019 року, 16.03.2019 року по 25.03.2019 року з діагнозом - закритий перелом ладьевидної кістки та нижньої третини кістки правого передпліччя, рвана рана лівого плеча з пошкодженням біцепсу(а.с.57-59, 61). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , пояснив суду, що 12.12.2018 року, близько 10 год. 00 хв. їхав з братом [PERSON] на його автомобілі марки Renault Kangoo реєстраційний номер [NUMBER] , яке він нещодавно придбав по Запорізькій трасі. Автомобіль марки МАЗ, на якому здійснював буксирування на жорсткому зчепленні, автомобіля марки ЗИЛ виїхав на зустрічну смугу для руху та не надав перевагу у русі автомобілю марки Renault Kangoo під керуванням його брата, в результаті чого допустив зіткнення лівою частиною автомобіля МАЗ з лівою частиною автомобіля Renault Kangoo. Після вказаної ДТП, через 8-10 хвилин приїхала швидка. Автомобіль брата був повністю розбитий, в автомобілі зпрацювала подушка безпеки водія, саме ж авто - не підлягає відновленню. Вказує, що брат проходив лікування з грудня 2018 року, а в квітні 2019 року вийшов на роботу, але продовжував лікуватися, після чого йому призначили ІІ групу інвалідності - не робочу. Також пояснив, що його брат проживає з дружиною, яка доглядає за ним, у зв`язку з тим, що у нього порушена координація рухів, він не може розмовляти та потребує постійного догляду. Донька брата неповнолітня та являється інвалідом дитинства та потребує також постійного догляду. Показав, що страхова компанія жодних відшкодувань, на даний час брату не виплатила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 12.12.2018 року приблизно о 10 годині йому подзвонив рідний брат [PERSON] і повідомив про ДТП. Коли він приїхав на місце ДТП побачив, що [PERSON] (позивача) вже не було, його забрала швидка. Авто було повністю розбито, на місце ДТП приїхали поліція та слідчий. Авто стояло в поперек дороги, удар був у водійську сторону та подушка безпеки водія спрацювала. На лікуванні брат був з грудня 2018 року по квітень 2019 року. Він працював на ММК «ім. Ілліча» слюсарем до червня 2020 року, а потім призначили ІІ групу інвалідності, яка є неробочою. До ДТП у нього ні координація рухів, ні мова порушені не були, це все сталося після ДТП. Дружина брата доглядає за ним та за їх неповнолітньою донькою яка являється інвалідом дитинства. Додатково пояснив, що авто брат придбав за кілька місяців до ДТП, на яке довго збирав кошти. На даний час авто опечатано та його ніхто не ремонтував. Свідок [PERSON] , [INFO] , пояснила, що на місці ДТП її не було, вона приїхала одразу в лікарню, чоловік перебував у важкому стані. З моменту ДТП перебував 2 місяці на лікарняному. Після ДТП пройшов 1 рік 7 місяців, чоловік знаходився на лікуванні з грудня 2018 року по квітень 2019 року. На даний час стан чоловіка погіршився та він потребує постійного догляду та систематичного відвідування медичних закладів. На момент ДТП вона не працювала, доглядала за дитиною інвалідом. Чоловік на момент ДТП працював, заробітна плата була 10000 - 14000 грн., був повністю повноцінним, а після ДТП порушилась мова, координація рухів, та постійно погіршуються. Через це зараз не працює та йому присвоєно ІІ гр. інвалідності. Додатково пояснила, що авто не підлягає відновленню та стало металобрухтом. Їх спільна з чоловіком донька має сколіоз 4 ступеня та авто використовувалось для потреб сім`ї, для побутових потреб, відвідування з донькою лікарні, масажиста. Вказала, що страхова компанія жодної виплати не здійснила. Від роботодавця [PERSON] - ПАТ «Укрзалізниця» жодних пропозицій про матеріальну допомогу не надходило, вони взагалі не цікавляться наслідками та не допомагають. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає повністю обґрунтованими. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 постанови Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Згідно п. 72 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 р. № 755 18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п. 37.4.1 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого є, зокрема шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону) Відповідно до статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого та моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. (ст. 24 Закону). Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст.. 26-1 Закону). Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Нормами ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 141 ЦПК України судових витрат розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди з відповідачів суд виходив з наступного. Пунктом 37.4.1 ст. 37 Закону зазначено підставу для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, на що звертає увагу відповідач «УСГ», проте, на думку суду, позивач звернувся до страховика АТ «ПРОСТО-страхування» у строк, передбачений Законом, яка повідомила [PERSON] , що рішення про виплату страхового відшкодування буде здійснено після встановлення вини водія вироком суду. Вирок суду набрав законної сили у січні 2020 року, після чого позивач дізнався про те, що договір, укладений між ним та страховиком АТ «ПРОСТО-страхування» є нікчемним, та звернувся до належного страховика - відповідача по справі. За твердженням позивач, а відповідач ПАТ «Укрзалізниця» повідомив його, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ8033694 автомобіль МАЗ 5549, р.н. [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , був застрахований ПАТ «Укрзалізниця» в АТ «ПРОСТО-страхування» строком з 00 годин 00 хвилин 12.12.2018 року по 11.12.2019 року та цей поліс є чинним. Згідно сайту МТСБУ цей поліс на 12.12.2018 року був діючий. 13.12.2018 року позивач письмово повідомив АТ "ПРОСТО-страхування" про подію, що має ознаки страхового випадку. Таким чином, позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування у строки, передбачені Законом. Також, судом встановлено, що [PERSON] під час вчинення ДТП виконував трудові обов`язки водія у виробничому підрозділі Хлібодарівський кар`єр філії ЦУП ПАТ «Укрзалізниця», та вказані обставини не спростовані відповідачем та відповідають матеріалам справи, а тому, враховуючи те, що [PERSON] знаходиться у трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця», яке є власником транспортного засобу автомобіля МАЗ 5549, р/н [NUMBER] , то належним відповідачем по справі є саме юридична особа ПАТ «Укрзалізниця». Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Позивач визнав автомобіль фізично знищеним та згоден на передачу цього майна відповідачу ПАТ «Укрзалізниця» після відшкодування йому в повному обсязі матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача Страхова компанія «Українська страхова група», що є страхувальником цивільно-правової відповідальності заподіювача шкоди, страхового відшкодування у розмірі 14042,30 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 702,12 грн., суд зазначає, що оскільки долучені до позову документи не містять достатньої інформації про необхідність придбання саме тих препаратів за призначенням лікаря, суд застосовує положення статті 24 Закону та визначає до стягнення з відповідача «УСГ» розмір витрат на лікування потерпілого в сумі 12782, 30 грн., які визначаються за формулою - 1/30х3723, 00 (сума мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку)х103 (кількість днів лікування). Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з розуміння загальнолюдських цінностей, усвідомлюючи, що участь у дорожньо-транспортній пригоді сама по собі має наслідком психоемоційний стрес, а душевні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я, якого зазнав позивач, та пошкодженням майна, що знаходилося в його правомірному користуванні, презюмуються законом. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає з огляду на характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та враховує стан здоров`я потерпілого, тривалість лікування, тяжкість вимушених змін у його життєвих обставинах. Судом встановлено, що під час ДТП автомобіль позивача було повністю знищено, а сам позивач отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Лише внаслідок того, що спрацювала система безпеки автомобіля, позивач отримав лише середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після ДТП позивач проходив тривале лікування як в умовах стаціонару так і амбулаторно. Після проходження вказаного лікування, здоров`я позивача не відновилося, лише постійно погіршується, внаслідок чого він втратив роботу та йому було призначено ІІ групу інвалідності яка являється не робочою. На даний час у позивача порушились координація рухів, він не може розмовляти та потребує постійного догляду. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що розумною та справедливою компенсацію моральної шкоди в даному випадку буде сума, яка дорівнює 120000 грн. На підставі ст.. 26-1 Закону суд стягує з відповідача «УСГ» 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, сума якої складає 639, 12 грн. (5% від 12782, 30 грн.) Вирішуючи питання судових витрат, пов`язаних з розглядом даної цивільної справи, суд виходить з наступного. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. , тому суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує судовий збір з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлено вимогу матеріального характеру розміром 366036,65 грн., з яких 14744,42 грн. він просив стягнути зі ПАТ «СК «УСГ» і 351292,23 грн. з ПАТ «Укрзалізниця»., що складає, відповідно, 4,03 % та 95,97 % від загального розміру вимог (тобто від суми судових витрат на професійну правничу допомогу 564,20 грн. та 13435,8 грн. відповідно). Позовні вимоги до ПАТ «СК «УСГ» задоволені судом на 91,03%, а до відповідача ПАТ «Укрзалізниця» - 77,43%. Таким чином, судові витрати на професійну правничу допомогу мають бути стягнутий з відповідачів пропорційно до задоволених вимог в такій пропорції: зі ПАТ «СК «УСГ» 513,60 грн. (91,03% х 564,20 грн.); з ПАТ «Укрзалізниця»10403,34 грн. (77,43% х 13435,80 грн.). Загальний розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідачів складає 513,60 грн. зі ПАТ «СК «УСГ» та 10403,34грн. з ПАТ «Укрзалізниця». На підставі викладеного,

Outcome: partial