Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що в провадженні Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу знаходиться цивільна справа 210/2664/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор Вячеславович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 338 від 20.01.2018 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським І.В., щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та нежиле приміщення загальною площею 55,8 кв.м, яке розташоване за адресою : [ADDRESS] , яке належить позивачеві на праві приватної власності. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.06.2018 року було задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову у вигляді: -зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а саме у виконавчому провадження № 55999609, щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського В.А. № 338 від 20.01.2018 року про звернення стягнення на Предмет іпотеки: - забороною вчиняти певні дії, зокрема будь ким підписувати та затверджувати акт про реалізацію арештованого майна, на яке звертається стягнення за виконавчим документом що оскаржується, здійснювати державну реєстрацію (перереєстрацію) права власності на зазначене нерухоме майно на підставі акту про результати прилюдних торгів з реалізації арештованого майна стосовно об`єктів нерухомості, а саме нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] нежиле приміщення загальною площею 55,8 кв.м, яке розташоване за адресою : [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу у розмірі 989964,65 гривень на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Всупереч заборони суду вчиняти певні дії, встановлені зазначеною вище ухвалою, 12.06.2018 року приватним виконавцем Щигарцевим Ігорем Вячеславовичем було підписано та затверджено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, що є предметом іпотеки, а саме - нежилого приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . 14.06.2018 року на підставі акту затвердженого приватним виконавцем Щигарцевим І.В., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. Приватному підприємству «Констракт-реалті» було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме - нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Про дану обставину позивачка дізналася 20.06.2018 року, коли до неї прийшли невідомі особи, які представились представниками ПП і заявили вимоги про звільнення нежилого приміщення. Вважає, що дії приватного виконавця Щигарцева І.В. та приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцина І.А. незаконними, а затверджений акт реалізації майна з прилюдних електронних торгів, а саме - нежилого приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] і видане на підставі цього акта свідоцтво про право власності на зазначене вище нерухоме майно недійсними. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд визнати недійсним акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, а саме - нежилого приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , затверджений 12.06.2018 року приватним виконавцем Щигарцевим Ігорем Вячеславовичем при здійсненні виконавчого провадження № 55999609, щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського В.А. № 338 від 20.01.2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу у розмірі 989964,65 гривень на користь ПАТ «Укрсоцбанк», яке належить боржнику [PERSON] ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , видане на ім`я Приватного підприємства «Констрак-реалті» видане 14.06.2018 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. на підставі акта про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого Щигарцевим І.В., приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області 12.06.2018 року; касувати державну реєстрації права власності на нерухоме майно а саме на нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на ім`я Приватного підприємства «Констрак-реалті» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 14.06.2018 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. на підставі акта про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого Щигарцевим І.В., приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області 12.06.2018 року. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Так, відповідач-1 ПП «Констракт-реалті» надав відзив на позовну заяву, згідно якого з позовом не погоджується, оскільки вважає, що винесення ухвали суду про заборону вчиняти певні дії не є підставою для накладення відповідної заборони, в задоволенні позову просив відмовити. Окрім того, відповідач-2 приватний виконавець Щигарцев І.В. у своєму відзиві просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на його адресу надійшла ухвала суду про забезпечення позову 27.06.2018 року. Також відповідач вказує про обов`язок позивачки повідомляти виконавця про обставини, що обумовлюють обов`язкове зупинення виконавчих дій. Дослідивши письмові матеріали справи суд доходить до наступних висновків: Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що 30 травня 2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою до Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор В`ячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 9). Окрім того, 01.06.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а саме у виконавчому провадженні №55999609, щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського В.А. №338 від 20.01.2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та нежиле приміщення загальною площею 55,8 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу у розмірі 989964,65 гривень на користь ПАТ «Укрсоцбанк», яке належить боржнику [PERSON] ; заборонено підписувати та затверджувати акт про реалізацію арештованого майна, на яке звертається стягнення за виконавчим документом, що оскаржується, здійснювати державну реєстрацію (перереєстрацію) права власності на зазначене нерухоме майно на підставі акту про результати прилюдних торгів з реалізації арештованого майна стосовно об`єктів нерухомості, а саме: нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; нежиле приміщення загальною площею 55,8 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу у розмірі 989964,65 гривень на користь ПАТ «Укрсоцбанк»; зазначено, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень (а.с. 10-11). Згідно ст.1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян. Поміж тим, 12.06.2018 року приватним виконавцем Щигарцевим Ігорем Вячеславовичем затверджено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, що є предметом іпотеки, а саме - нежилого приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Переможцем торгів визначено ПП «Констрак-реалті». 14.06.2018 року на підставі акту затвердженого приватним виконавцем Щигарцевим І.В., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. Приватному підприємству «Констракт-реалті» видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме - нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що головною умовою, яка повинна бути встановлена судом у спорі про визнання електронних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові № 6-323ц16 від 16.03.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч.8 ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.\~\~ Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 затверджено Порядок реалізації арештованого майна, уповноважено ДП «Сетам» на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом. Згідно п.2 розділу VII «Порядку реалізації арештованого майна» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від\~29.09.2016 року № 2831/5, реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та\~Законом України\~«Про іпотеку». Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку», організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80% початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70% початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі - продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі - продажу або не випливає з їхньої суті. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі - продажу майна на публічних торгах, а тому є правочином.\~\~ Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ст.16 ЦК України. Згідно п. 2 ч. 2 одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі - продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком. Так, згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215,216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, статей 2, 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Так, позивачка скористалась своїм правом, дізнавшись про існування виконавчого напису та звернулась до суду з позовною вимогою про його скасування, а також заявою про забезпечення позову, що була задоволена. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Однак всупереч цим вимогам Закона та ухвали Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 01.06.2018 року виконавчі дії приватним виконавцем Щигарцевим І.В. зупинені не були, акт реалізації майна з електронних торгів підписано та затверджено. Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача, що ухвала про забезпечення позову була отримана несвоєчасно, оскільки жодних підтверджень вказаного факту не надано. Окрім того, стороною відповідача не надано доказів існування поважних причин невиконання ухвали суду про забезпечення позову. Данні дії призвели до порушення прав власності позивача [PERSON] , оскільки в результаті них було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке належить [PERSON] іншій особі - відповідачеві у справі Приватному підприємству «Констракт-реалті». Окрім того, 07.05.2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу прийнято рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №338, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. від 12.01.2018 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення, загальною площею 53,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та нежиле приміщення, загальною площею 55,8 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу у розмірі 989964,65 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Рішення набрало законної сили 21.01.2020 року. Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм Майном. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 р., в рішенні в справі "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 р. зазначено, що у разі, якщо публічний орган порушив закон чи допустив помилки у його застосуванні, суб`єкт приватного права не може відповідати за такі помилки публічних органів, а позбавлення особи майна на підставі цього є неприпустимим. Європейський Суд наголошує, що навіть у разі, якщо майно чи право на майно були набуті особою з тим чи іншим порушенням зі сторони третіх осіб, позбавлення власника такого майна чи права на майно вимагають наявності підстав, що виправдовують такий захід з точки зору вимог ст.1 Першого протоколу згідно з її тлумаченням в усталеній практиці Суду. А згідно з усталеною практикою Суду, при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися "справедливий баланс" між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи, тобто, повинен дотримуватися принцип пропорційності. В своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року), зокрема, стосовно необхідності дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Статтею 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на ту обставину, що до моменту проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна позивачка скористалась своїм правом на звернення до суду та було ухвалене відповідне судове рішення про заборону проведення відповідних торгів, однак ухвала суду залишилась без уваги та без виконання, зважаючи на відсутність доказів обґрунтованості щодо невиконання ухвали суду, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідний правочин відбувся щодо майна, на яке було накладено заборону відчуження, а отже суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то і судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно. На підставі викладеного та

Outcome: approved