Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 15 червня 2021 року надійшла позовна заява Маріупольської міської ради, в якій її представник просить стягнути з [PERSON] 23 120,00 грн. в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполь Донецької області від 06 травня 2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.249 КК України. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 23 120 гривень. Під час розгляду справи питання щодо відшкодування ним шкоди завданої рибному господарству Українги, вирішено не було. Просив стягнути з відповідача шкоду у розмірі 23 120 гривень. 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена та отримана відповідачем 25 червня 2021року. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Сторони в судове засідання не з"явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином . \~ \~ \~ \~Представник позивача у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, прохав розглянути справу за його відсутності, вказуючи про те, що від позову позивач не відмовляється, підтримує заявлені вимоги та прохає їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у відповідьній письмовій заяві прохав суд розглянути справу за його відсутності, вказуючи на те, що він хоча позов і визнає, проте не взмозі сплатити вказану суму шкоди, оскільки ніде не працює та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~ Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, з`ясувавши позицію учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області № 263/5406/21 від 06 травня 2021 року, який набрав законної сили 08 червня 2021 року, [PERSON] , [INFO] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, та йому призначено покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного випробувального терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки , передбачені пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Скасувано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26.03.2021 року. Речові докази: рибу «піленгас» в кількості 34 одиниць, передану на відповідальне зберігання провідного деравжного інспектора ВРП № 3 «Азовський рибоохоронний патруль» - конфісковано в дохід держави; вудочку з катушкою, трійник у кількості 1 шт., - конфіскувано та знищено. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного судового рішення, є те, що [PERSON] в період часу з 10 год. 00 хв. по 11 год. 51 хв., 23 березня 2021 року, перебуваючи на річці Кальміус, біля буд. 1 по вул. Шмідта, в Центральному районі м. Маріуполя, з берегу вказаної річки, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним промислом, виданого компетентним органом у встановленому законом порядку, шляхом багріння, за допомогою заздалегідь виготовленого забороненого знаряддя лову - вудки з трійним металевим гачком «Драч», у порушення п.3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову, здійснив незаконний вилов риби, а саме 34 одиниць особин виду «піленгас», вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 680 грн. за одну особину, усього на загальну суму 23 120 грн. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно розрахунку шкоди, зробленого Маріупольською міською радою на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 "Про затвердження такс для обчислення розміру відщкодування шкоди , заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів", внаслідок незаконного вилову [PERSON] 34 одиниць риби "піленгас" спричинено шкоду державі на загальну суму 23 120 гривень 00 копійок. Як вбачається зі змісту вироку суду від 06 травня 2021 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди у сумі 23 120 гривень вирішено не було. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з вимогами ч.3 ст.29, ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів. У главі 4 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 р. № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013 за № 291/22823, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік розподіляються між державним та місцевими бюджетами головними управліннями Державного казначейства України за встановленими нормативами між державним бюджетом та відповідними місцевими бюджетами. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у відповідному співвідношенні. Виходячи з наведеного, Маріупольська міська рада є належним позивачем у справі, оскільки відповідач здійснив лов риби забороненим знаряддям лову на її території, розподілення коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів здійснюватиметься згідно вимог статей 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, вина [PERSON] у завданні майнової шкоди внаслідок здійснення лову риби забороненим знаряддям лову встановлена вироком суду, який набрав законної сили. Розмір завданої шкоди розраховано згідно з Додатком № 3 «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства водних біоресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, а також анадромних видів риб, що утворюються у річках України за межами цієї зони», затверджених Постановою КМУ від 21.11.2011 № 1209. Висновок, що місцева рада, на адміністративній території якої скоєно порушення природоохоронного законодавства, є належним позивачем у справі про відшкодування шкоди, завданої таким порушенням, висвітлено у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №364/1080/16-ц (провадження №61-24141св18). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради спричинену його діями рибному господарству України шкоду у загальній сумі 23 120 гривень. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір, оскільки позивач при пред"явленні позову від сплати судового збору був звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved