Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У грудні 2014 року Компанія "Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)" ( далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Комунікаційна група", Державної реєстраційної служби України, Акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Амесіріо Холдінгз ЛТД", Соранто Холдінгз ЛТД, [PERSON], [PERSON], Дорасер Ентерпрайз ЛТД, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про витребування майна з незаконного чужого володіння та визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно свідоцтв Головного управління житлового забезпечення від 01 вересня 2009 року, наказу від 28 серпня 2009 року №1326 - С/Ю, про реєстрацію права власності, позивач є власником шести квартир розташованих в Житловому комплексі «Космополітен», а саме: квартир № №392, 375, 253, 54, 49, 44 що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В серпні 2012 року позивачу стало відомо про існування рішення Бориспільського міськрайонного суду від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09, на підставі якого його незаконно було позбавлено права власності на шість квартир, які знаходяться в ЖК «Космополітен». На підставі вказаного рішення квартири були зареєстровані БТІ за ТОВ «Фінансова Комунікаційна група». В зв'язку з тим, що рішення Бориспільського міськрайонного суду від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09 не відповідало вимогам законодавства та процесуальним нормам розгляду справи, а також містило беззаперечні факти фальсифікації самої судової справи, воно було скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2012 року по справі №22-ц- 5473/2012 року. 26 квітня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ підтвердив правомірність скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09. Підставою для його скасування є ті обставини, що: об'єкти нерухомості належать іншому власнику - позивачу; позивача не було залучено до розгляду вказаної справи; позивач не зв'язаний будь-якими договірними зобов'язаннями з ТОВ «Фінансова Комунікаційна група», в тому числі і зобов'язаннями щодо передачі йому у власність майна або майнових прав на об'єкти нерухомості; судом не було досліджено правову природу укладеного між ТОВ «Фінансова Комунікаційна група» та [PERSON] договору фінансової допомоги, та чи надає такий договір ТОВ «Фінансова Комунікаційна група» підстав для набуття права власності на майно, що належить третій особі; судом не було досліджено, чи дійсно між [PERSON] та позивачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухомість, чи виконані [PERSON] зобов'язання про вказаному договору, тощо. Надалі, таке судове рішення надало явно протизаконну можливість особам, які причетні до даної справи, в червні 2012 року зареєструвати в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» на ім'я ТОВ «Фінансова Комунікаційна група» право власності на спірні квартири. Як стало відомо позивачу, ТОВ «Фінансова Комунікаційна група» відчужила об'єкти нерухомості на користь третіх осіб. Квартиру №392 : 27.06.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Фінансова комунікаційна група» та Амерсіо Холдінгз ЛТД; 07.09.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між Амерсіо Холдінгз ЛТД та Соранто Холдінгз ЛТД; 24.11.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між Соранто Холдінгз ЛТД та [PERSON]; 12.12.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та Дорасер Ентерпрайз ЛТД. Квартиру №375 : 27.062012 року за договором купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Фінансова комунікаційна група» та Амерсіо Холдінгз ЛТД; 06.09.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між Амерсіо Холдінгз ЛТД та Соранто Холдінгз ЛТД; 13.11.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між Соранто Холдінгз ЛТД та [PERSON] та [PERSON] Квартиру №253 : 27.06.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Фінансова комунікаційна група» та Амерсіо Холдінгз ЛТД; 06.09.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між Амерсіо Холдінгз ЛТД та Соранто Холдінгз ЛТД; 29.12.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між Соранто Холдінгз ЛТД та [PERSON] Квартиру №54 : 27.06.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Фінансова комунікаційна група» та Амерсіо Холдінгз ЛТД; 09.08.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між Амесіріо Холдінгз ЛТД та [PERSON] Квартиру №49 : 27.06.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Фінансова комунікаційна група» та Амерсіо Холдінгз ЛТД; 09.08.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між Амерсіо Холдінгз ЛТД та [PERSON]. Квартиру №44 : 27.06.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Фінансова комунікаційна група» та [PERSON]; 21.11.2012 року за договором купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] Отже, не зважаючи на факт скасування явно протизаконного рішення Бориспільського міськрайонного суду від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09, позивач не може користуватись, розпоряджатись та володіти належним йому майном, оскільки, воно на даний час відчужено на користь третіх осіб. Тому, позивач просив суд витребувати з чужого незаконного володіння та визнати за Компанією «СІЛЬВЕРУІД ЛІМІТЕД (Silverweed Limited)» право власності на наступні об'єкти нерухомості: квартиру №392 загальною площею 86,00 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; квартиру №375 загальною площею 97,10 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; квартиру №253 загальною площею 62,40 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; квартиру №54 загальною площею 46,50 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS] ; квартиру №49 загальною площею 46,40 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; квартиру №44 загальною площею 46,30 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] реєстраційну службу України зареєструвати за Компанією «СІЛЬВЕРУІД ЛІМІТЕД (Silverweed Limited)» право власності на: квартиру №392 загальною площею 86,00 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; квартиру №375 загальною площею 97,10 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; квартиру №253 загальною площею 62,40 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS] ; квартиру №54 загальною площею 46,50 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; квартиру №49 загальною площею 46,40 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]; квартиру №44 загальною площею 46,30 м. кв. що розташована за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представники відповідачів Дорасер Ентерпрайз ЛТД, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] заперечували проти вимог позову та просили відмовити в їх задоволенні. Суду пояснили, що є добросовісними набувачами квартир, а позивач незаконно отримав свідоцтва на право власності на спірні квартири. Також просили суд застосувати строк позовної давності. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти вимог позову та просила відмовити в їх задоволенні, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини [PERSON], який зареєстрований в квартирі №375. Відповідачі [PERSON], ТОВ "Фінансова Комунікаційна група", [PERSON] реєстраційна служба України, Акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю "Амесіріо Холдінгз ЛТД", Соранто Холдінгз ЛТД, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомляли належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів Дорасер Ентерпрайз ЛТД, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON], представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, отриманню позивачем свідоцтв про право власності на спірні квартири передувало укладення 27.08.2007 року між позивачем (покупець) та ТОВ «КУА «Круар», яке діє від свого імені та за рахунок ПВІФ «Центр - інцест» НЗ в особі ТОВ фірма «Сердолік» (продавець) договорів, згідно яких продавець зобов'язується передати, а покупець прийняти та сплати вартість лоту облігацій. Відповідно до проспекту емісії при погашенні лоту облігацій, придбаного покупцем відповідно до умов договору, останній має право отримати у власність визначений договором об'єкт нерухомості. 28.08.2007 року між ЗАТ «Центрбудінвест» (забудовник) та позивачем (інвестор) були укладені договори про резервування об'єктів нерухомості та порядок погашення облігацій. 05.05.2009 року між позивачем та ЗАТ «Центрбудінвест» підписані акти приймання - передачі об'єкта нерухомості та про пред'явлення цінних паперів до погашення. Згідно довідок ТОВ «КУА «Круар» від 10.06.2009 року позивачем сплачено 100% лоту за укладеними 27.08.2007 року договорами. З платіжних доручень за 2007-2008р.р. вбачається, що кошти за договорами перераховувались позивачем на рахунок ТОВ «КУА «Круар» через ВАТ КБ «Надра». При укладенні вищезазначених документів від імені позивача згідно довіреності діяла [PERSON] На підставі наказу Головного управління житлового забезпечення №1326-С/Ю від 28.08.2009 року позивачу були видані 01.09.2009 року свідоцтва про право власності на квартири №392 (загальною площею - 86,00 кв.м., житловою - 30,60 кв.м.), №375(загальною площею - 97,10 кв.м., житловою - 51,60 кв.м.), №253 (загальною площею - 62,40 кв.м., житловою - 18,10 кв.м.), №54 (загальною площею - 46,50 кв.м., житловою - 12,10 кв.м.), №49 (загальною площею - 46,40 кв.м., житловою - 12,00 кв.м.), №44 (загальною площею - 46,30 кв.м., житловою - 11,90 кв.м.), що знаходяться за адресою : [ADDRESS]. На запит Шевченківського районного суду м. Києва 09.02.2015 року з Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшли належним чином завірені копії рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2009 року по справі №2-3507/09, згідно якого задоволено позов ТОВ «Фінансова комунікаційна група» до [PERSON] про зобов'язання вчинити дії та визнання права власності, та визнано за ТОВ «Фінансова комунікаційна група» право власності на квартири №№44, 49, 54, 253, 375, 392, що знаходяться за адресою : [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22.11.2012 року було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2009 року та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову. Даним рішенням, окрім іншого, було встановлено, що при розгляді справи сторони не надали доказів щодо набуття у встановленому порядку права власності на вказані об'єкти нерухомості [PERSON], а напроти, Компанія «СІЛЬВЕРУІД ЛІМІТЕД (Silverweed Limited)», яка не була залучена до розгляду справи, даний факт заперечила, зазначила, що ніяких договірних правовідносин, в тому числі зобов'язань щодо передачі у власність [PERSON] майна або майнових прав на об'єкти нерухомості не існувало та не існує. Крім того, в рішенні зазначено, що факт невиконання відповідачем умов договору поворотної фінансової допомоги не може бути підставою для визнання за позивачем права власності на спірне майно, передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на вказані об'єкти нерухомості немає. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2013 року касаційну скаргу ТОВ «Фінансова комунікаційна група» відхилено, а рішення апеляційного суду Київської області від 22.11.2012 року залишено без змін. При розгляді даної справи представником позивача також підтверджено, що позивачем не укладався договір купівлі - продажу (уступки) майнових прав від 22.12.2008 року з [PERSON], а такий представник як [PERSON] що підписував документи від імені позивача невідомий та довіреність на його ім'я позивачем не видавалась. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Із позовної заяви вбачається, що у серпні 2012 позивачу стало відомо, що спірні квартири були відчужені, а в грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Згідно наданої на запит суду інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 22.12.2014 року власниками спірних квартир, що знаходяться за адресою [ADDRESS], є : [PERSON] (квартира №392), [PERSON] та [PERSON] (по ? частині квартири №375), [PERSON] (квартира №253), [PERSON] (квартири №54 та №49), [PERSON] (квартира №44). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1. ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 р., реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом ( п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України). Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст. ст. 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірні квартири вибули з володіння позивача не з його волі, а тому вимоги позивача про витребування вказаних квартир у власність позивача слід задовольнити. Стосовно вимог позивача про визнання за ним права власності (повторно) на вказані квартири, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до роз'яснень наведених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 р. рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. У зв'язку з вищевикладеним також не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання Державної реєстраційної служби України зареєструвати за позивачем право власності на спірні квартири, оскільки не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених вимог щодо порушення прав позивача [PERSON] реєстраційною службою України.

Outcome: partial