Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 23 травня 2000 року [PERSON] , яка померла [INFO] , подарувала йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №753. На даний час він вирішив розпорядитись належним йому житловим будинком, проте, звернувшись до приватного нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу, йому було роз`яснено, що в Договорі дарування допущена помилка в написанні його прізвища, а саме: в договорі його прізвище " [PERSON] ", а згідно з паспортом - " [PERSON] ". Таким чином, виявлені у правовстановлюючих документах розбіжності в написанні його прізвища є перешкодою в реалізаціїї права власності на житловий будинок. Внести зміни в документи неможливо, що і змусило його звернутися до суду. Просить встановити факт належності йому Договору дарування житлового будинку від 23 травня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №753. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. Представник заявника [PERSON] - адвокат Ткаленко М.Д. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа приватний нотаріус Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало Вікторія Володимирівна в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю заявника. Дійсно померла [PERSON] , яка була її тіткою, подарувала її синові житловий будинок. В договорі дарування помилково прізвище заявника вказано " [PERSON] ". \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сестрою заявника, їй відомо, що дійсно є Договір дарування житлового будинку на її брата, в якому помилково прізвище брата вказане " [PERSON] ". \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за слідуючих підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2000 року [PERSON] , яка померла [INFO] , подарувала заявнику житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №753 (а.с.6). На даний час заявник вирішив розпорядитись належним йому житловим будинком, проте, звернувшись до приватного нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу, йому було роз`яснено, що в Договорі дарування допущена помилка в написанні його прізвища, а саме: в договорі його прізвище " [PERSON] ", а згідно з паспортом - "Чічітка". Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документа. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, показами свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в судовому засіданні, згідно яких дійсно Договір дарування належить заявнику, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що Договір дарування житлового будинку від 23 травня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №753 належить саме заявнику [PERSON] . Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через розбіжності в написанні його прізвища в правовстановлюючому документі - Договорі дарування житлового будинку, не може в повному обсязі реалізувати свої права. На підставі викладеного,

Outcome: approved