Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк»), як правоноступник ЗАТ КБ «Приватбанк», звернулось в суд з позовом до [PERSON], Малого приватного підприємства «Профіт»(далі МПП «Профіт») про стягнення в солідарному порядку з відповідачів у погашення заборгованості за кредитним договором №49мр від 23.07.2008 року в сумі 418492 грн.64 коп. та судових витрат. До початку розгляду справи по суті, надійшов зустрічний позов МПП «Профіт» до ПАТ КБ "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], про визнання поруки за договором поруки №49/мр від 23.07.2008 року, припиненою, стягнення судового збору та витрат на правову допомогу, для об'єднання і спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 10.04.2014 року позови об'єднані в одне провадження для їх спільного розгляду. В обґрунтування заявленого первісного позову позивач зазначив, що 23.07.2008 року, відповідно до укладеного договору №49мр від 23.07.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] отримав кредит в розмірі 150000 грн. зі сплатою 24% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення 22.07.2013 року. Крім того, 23.07.2008 року було укладено договір поруки №49/мр між ПАТ КБ «Приватбанк» та МПП «Профіт», відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитною угодою в тому ж розмірі, що і боржник. В порушення умов кредитного договору та ст.ст.526,527,530,1050,1054 ЦК України, відповідач [PERSON] станом на 2014 рік має заборгованість в сумі 418492 грн. 64 коп., з яких: - 123033,94 грн. заборгованість за кредитом, - 186933,95 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 88358,45 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, - 250 грн. штрафу (фіксована частина), - 19916,30 грн. штрафу (процентна складова). В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 23.07.2008 року, відповідно до кредитного договору №49мр, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 150000 грн. зі сплатою 24% за користування кредитними коштами на рік. Зобов'язання [PERSON] мав виконати не пізніше 22.07.2013 року. Крім того, 23.07.2008 року між банком та МПП «Профіт» був укладений договір поруки № 49/мр, за умовами якого позивач зобов'язався солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальником [PERSON] за кредитним договором №49мр від 23.07.2008 року. Як передбачено п.11 договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Отже, відповідно до норм ст.252 ЦК України, в договорі не встановлено строк поруки. Оскільки договір поруки був укладений 23.07.2008 рокуё строк виконання основного зобов'язання чітко визначений в кредитному договорі, строком повного погашення кредиту, це 22.07.2013 року, а протягом передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шести місячного від дня настання строку виконання основного зобов'язання відповідач не пред'явив вимоги до поручителя, а отже порука є припиненою. В судове засідання представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) не з'явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позову банку в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав, попросив в задоволенні його відмовити за не обґрунтованістю. Крім того, є необґрунтованою та такою, що суперечить ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вимога про стягнення 3000 грн. витрат на правову допомогу. Представник відповідача за первісним позовом (третьої особи за зустрічним позовом) [PERSON]- [PERSON] щодо первісного позову заперечила суму стягнення, так як, вважає, що 88358,45 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором є завищеною, при цьому обґрунтування та розрахунку не надала. Зустрічний позов визнала, просить його задовольнити. Представник відповідача МПП «Профіт» (позивача за зустрічним позовом) Семенчук Ю.М. первісний позов в частині стягнення з [PERSON] поклалась на погляд суду, а в частині стягнення з МПП «Профіт», позов не визнала з мотивів, викладених в зустрічному позові. Зустрічний позов підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Вважає, що порука за договором поруки з МПП «Профіт» припинена, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України та умов договорів. Право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання [PERSON] щодо повернення кредиту в банку виникло починаючи з 23.07.2013 року по 23.01.2014 року, однако цим правом банк не скористався, пред'явивши позов в судовому порядку тільки 24.03.2014 року. Ствердила, що відповідно до п.5 договору поруки, від банку поручитель письмової вимоги із зазначенням невиконаного обов'язку не отримував. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні 23.07.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №49 мр, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 150000 грн. зі сплатою 24% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення 22.07.2013 року. Банк умови договору виконав, надавши [PERSON] кредит в розмірі 150000 грн. В порушення умов кредитного договору та ст.ст.526,527,530,1050,1054 ЦК України, відповідач [PERSON] взяті договірні зобов'язання не виконав, а тому станом на 2014 рік має заборгованість в сумі 418492 грн. 64 коп., що підтверджено відповідним розрахунком. Даний розрахунок є детальним та зрозумілим, повністю ґрунтується на положеннях кредитного договору і оскільки представника відповідача [PERSON].(третьої особи за зустрічним позовом) [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів, які спростовували б правильність такого розрахунку, то його цілком підставно береться судом до уваги, чим спростовується її посилання на завищення суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. З оглянутого розрахунку суми заборгованості вбачається, що остання проплата по тілу кредиту відбулась 06.10.2011 року. Поряд з цим, 23.07.2008 року було укладено договори поруки №49/мр між ПАТ КБ «Приватбанк» та МПП «Профіт», відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитною угодою в тому ж розмірі, що і боржник в солідарному порядку Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту ч. 4 ст. 559 ЦК України вбачається, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Така думка також викладена в постанові Верховного Суду України від 23.05.2012 року за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.09.2011 року. Таким чином, суд вбачає, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як передбачено п. 11 договору поруки від 23.07.2008 року, укладеного між банком та поручителем МПП «Профіт», цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитною угодою. Отже у вказаному договорі поруки не визначено строк в розумінні ст. 252 ЦК України, після закінчення якого порука припиняється. Претензій або письмових вимог поручителю, відповідно до п.5 договору поруки банк не направляв. З кредитного договору слідує, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 22.07.2013 року. За таких обставин суд вважає, що перебіг шестимісячного строку, протягом якого банк вправі пред'явити вимоги до поручителя МПП «Профіт», почався 23.07.2013 року і закінчився 23.01.2014 року. До суду банк звернувся з позовом тільки 24.03.2014 року. Оскільки протягом зазначеного шестимісячного строку банк не звернувся з вимогою чи позовом до поручителя, а тому порука МПП «Профіт» за договором поруки припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Як передбачено ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] всю суму заборгованості за кредитним договором, відмовивши в солідарному стягненні з МПП «Профіт» по підставі зустрічного позову. Щодо позовної вимоги зустрічного позову про припинення поруки МПП «Профіт», позов слід задавольнити, визнавши поруку за договором поруки припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Обговорюючи питання про стягнення 3000 грн. правової допомоги по зустрічному позову, суд виходить з наступного. Оскільки стороною позивача не надано суду відповідних розрахунків витраченого часу та обсягів виконаної правової допомоги, а тому вирішуючи питання про розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд виходить з часу складання представником позовної заяви, ознайомленням з матеріалами справи та її участі в двох судових засіданнях, виходячи з норм Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у відповідності з вимогами ст.84, ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 900 грн. витрат на правову допомогу, так як такий розмір компенсації буде достатнім, виваженим та справедливим, задовольнивши в цій частині зустрічний позов частково. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому по первісному позову з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати в розмірі 3654 грн., які документально підтверджені. Виходячи з викладеного та

Outcome: partial