Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовий сумі на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 6000 гривень щомісячно , та утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діти яки проживають із матерію після розірвання шлюбу потребують достатнього фінансового утримання, яке у відповідності до вимог законодавство повинно бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а відповідач який проживає окремо та має фінансові можливості ухиляється від своїх зобов`язань. Відповідач на виклики до суду не з`являвся, заяв та клопотань від нього не надходило, повістки направлені за місцем офіціальної реєстрації місяця проживання відповідача повертались у зв`язку із не проживанням , що у відповідності до вимог ч.8 ст. 128 ЦПК України є фактом належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 2. Процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Одеси 03.12.2019 року ( а/с 1 ). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2019 року головуючим визначено Луняченко В.О. ( а/с 16). Ухвалою суду від 19.12.2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження із повідомленням учасників справи ( а/с 19 ). Ухвалою суду від 19.02.2020 року (а/с 47) та ухвалою суду від 11.06.2020 року ( а/с 81) були витребувані докази у вигляді відомостей про наявні доходи та грошові кошти на банківських рахунках 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні 08.10.2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2019 року у справі №520/13811/19 ( рішення набрало чинності 01.11.2019 року ) (а/с 10). Під час шлюбу у подружжя народились син [PERSON] ( [INFO] ( а/с 8) та донька [PERSON] ( [INFO] ( а/с 9), які після розірвання шлюбу залишились проживати із матерію. 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Сімейний кодекс України ( далі СК ) визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1.2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму у 2020 році із 1 липня на дитину віком до 6 років визначено - 1859 грн., , на дитину віком від 6 до 18 років визначено - 2318 грн. 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Під час судового засідання судом встановлено, що неповнолітні діти після розярвання шлюбу проживають із матерію, що є підставою для стягнення із батька аліментів на їх утримання. Факт наявності добровільних оплат батьком поїздок дітей для відпочинку або інших витрат не відміняє право матері на отримання аліментів за рішенням суду. У відповідності до діючого законодавства саме заявник визначає у який спосіб повинно сплачуватися аліменти : у частках від доходу або у твердій грошовий сумі, та визначення способу не зобов`язує заявника обґрунтовувати чому він обрав саме такий спосіб. При визначенні розміру аліментів судом враховується як початкова сума рекомендований розмір у розмірі прожиткового мінімуму та з`ясовується можливість батька надавати більший розмір аліментів виходячи з матеріалів справи та наданих сторонами доказів. В даному випадку судом приймається до уваги, наданий стороною позивача офіційний відзив відповідача по іншій справі№510/4234/19 в якої розглядається спір між тими ж сторонами про розподіл спільного майна подружжя. У зазначеному відзиві [PERSON] визначає, що після того як подружжя перестали проживати разом він придбав квартиру [ADDRESS] вартістю 40 000 доларів США та транспортний засіб - автомобіль WV Passat, держ номер [NUMBER] . Судом враховується факт придбання даного майна як підтвердження майнового стану відповідача, не зважаючи на ствердження про те, що із придбанням даного майна йому допоміг брат, так як у відзиві зазначено що допомога була не безоплатна а її наслідком є необхідність повернення отриманих коштів. Крім того у відзиві зазначено про оплату їм 25.03.2019 року туристичних послуг позивачу із дітьми для відпочинку у Туреччині вартістю 325500 грн., та залишення позивачу 6000 доларів США. Прийняття в даної справі зазначених обставин не визначають правового статусу придбаного майна або підтвердження здійснення відповідних оплат а лише свідчать суду при наявність у відповідача фінансової можливості оплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у спосіб і розмірі визначених позивачем. Таким чином комплексний аналіз матеріалів справи надає суду можливість прийти до висновку що заявлені вимоги про стягнення з відповідача аліментів у спосіб і розмірі зазначених у позовних вимогах є обґрунтованим та доведеним у судовому засіданні належними та допустимими доказами а тому є таким, що підлягає повному задоволенню. 6.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). 7. Розгляд питання про негайне виконання рішення суду У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial