Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просить суд встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01 листопада 2006 року до 01 квітня 2012 року та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 03 серпня 2014 року, право особистої приватної власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в селі Курилівка Куп'янського району Харківської області по вулиці Кавказській № 142, який складається з житлового будинку літ. «А» , загальною площею 93,8 кв.метрів , житловою площею 47,7 кв.метрів, при якому є надвірні будівлі та споруди : літ. «Б», «З» , «Д» , «Е», «К». Посилається на те, що 03 серпня 2014 року померла мати позивача [PERSON]. Він є її єдиним спадкоємцем. Спадщину прийняв, подавши заяву до Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області. Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, яке належало його матері та було зареєстроване за нею, а саме на нерухоме майно - квартиру , розташовану в [ADDRESS], посвідчене державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області 11 лютого 2015 року, одержав. Також одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в с. Сеньок Купянського району. Вказує, що з відповідачем [PERSON] спадкодавиця [PERSON] проживала однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01 листопада 2006 року по 01 квітня 2012 року за місцем постійного проживання та реєстрації [PERSON] за адресою знаходження квартири, що належала [PERSON] та розташована в [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний побут, проявляли турботу один про одного, [PERSON] сплачував на ім'я [PERSON] платежі за користування послугами у вищевказаній квартирі. Під час проживання як чоловік та жінка без шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які розташовані в селі Курилівка Куп'янського району Харківської області, по вулиці Кавказській, 142. Право власності на це нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] Після придбання житлового будинку [PERSON] та [PERSON] сумісно користувалися ним, проживали в ньому, а згодом там була зареєстрована мати [PERSON] - [PERSON], яка і до цього часу з реєстраційного обліку за адресою знаходження житлового будинку не знята. У квітні 2012 року [PERSON] та [PERSON] припинили проживати разом як чоловік та жінка без шлюбу , [PERSON] переїхав на місце постійного проживання в [INFO]. Вважає, що 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в с. Курилівка належить [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності відповідно до положень частини 1 статті 74 Сімейного Кодексу України. У судовому засіданні [PERSON] і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] і його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що [PERSON] із [PERSON] не проживав однією сімєю, не мав спільного бюджету та взаємних прав і обовязків. Будинок, на частину якого просить визнати право власності позивач, він придбав за власні кошти, [PERSON] ніяким чином в його придбанні участі не приймала, тому позов не є обгрунтованим. Третя особа [PERSON] пояснила суду, що вона є співвласницею спірного будинку по вул. Кавказька в с. Курилівка. У 2007 році відповідач придбав частину вказаного будинку, із [PERSON] вона особисто знайома не була, в будинку мешкала її мати [PERSON], яку вона бачила, коли та працювала на вгороді. [PERSON] сам займався господарством, робив ремонт. Їй відомо, що гроші на придбання частини будинку її брату [PERSON] при купівлі-продажу передавав [PERSON], в нотаріальній конторі під час посвідчення договору купівлі-продажу частини будинку [PERSON] присутня не була, відповідач самостійно укладав вказаний договір. Свідок [PERSON] пояснила суду, що по сусідству зі спірним будинком має дачу, де постійно буває. Вона була знайома зі [PERSON] та [PERSON] і вважала, що [PERSON] жила з відповідачем однією сімєю, бо бачила їх разом, їх стосунки були теплими та сімейними, [PERSON] їй розповідала, що частину будинку вони з [PERSON] придбали за спільні гроші. Як вказав у своїх поясненнях свідок [PERSON], він тривалий час знайомий з відповідачем , знає його по роботі. Йому відомо, що [PERSON] деякий час мешкав в сел. Ківшарівка із [PERSON], а у 2007 році він придбав частину будинку в с. Курилівка, чи проживали на цей час вони однією сімєю, йому нічого не відомо, зі слів відповідача, той заперечував спільне проживання однією сімєю . Свідок [PERSON] вказав, що є сусідом відповідача та зі слів останнього йому відомо, що [PERSON] придбав частину спірного будинку самостійно, але дійсно там деякий час мешкала [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що з відповідачем має давні дружні стосунки, зі [PERSON] знайома не була, їй відомо, що деякий час відповідач жив на квартирі в сел. Ківшарівка, а у 2007 році він купив собі частину будинку в с. Курилівка. Як пояснив суду свідок [PERSON], він у 2007 році продав відповідачу ? частину будинку в с. Курилівка по вул. Кавказська, договір був посвідчений нотаріально, гроші йому передав [PERSON] [PERSON] свідок бачив 1 раз, коли вони з [PERSON] вирішували, які речі та меблі залишаться у будинку після продажу. З пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] мешкала з [PERSON] однією сімєю в сел.. Ківшарівка в її квартирі, вона його представляла в якості чоловіка. Свідок часто бувала у них в гостях. Зі слів [PERSON] їй було відомо, що частину будинку в с. Курилівка було придбано для матері [PERSON] [PERSON] за рахунок від продажу будинку в с. Сеньок Купянського району, який належав [PERSON] [PERSON] коли офромлювали купівлю-продаж спірної частини будинку, [PERSON] виїзжала на заробітки, тому не знала, що покупцем у договорі виступив відповідач. Свідок [PERSON] пояснила суду, що із [PERSON] вона мала дружні стосунки, та їй казала, що продає в с. Сеньок хату та придбає матері частину будинку в с. Курилівка, в той час вони мешкали разом з відповідачем, вели спільне господарство, жили в квартирі в сел.. Ківшарівка, яка належала [PERSON] З [PERSON] свідок познайомилася у 2006році, коли була придбана ? частина спірного будинку, свідок не памятає. Під час судового розгляду встановлено, що 03 серпня 2014 року в смт. Ківшарівка м. Куп'янська Харківської області, померла [PERSON] (а.с.8), яка була матір'ю позивача (а.с.10-15). Згідно копій свідоцтв про народження, про укладення шлюбу та розірвання шлюбу ( а.с.10-13) позивач [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 03.08.2014р. у м. Купянську Харківської області ( а.с.8) Довідкою державного нотаріуса [PERSON] ( а.с.9) підтверджується, що позивач є спадкоємцем за законом своєї матері [PERSON] та один прийняв спадщину. Згідно копії договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 16.02.2007року, який було посвідчено державним нотаріусом [PERSON] за р. №1-519, [PERSON] продав, а [PERSON] купив ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Харківська область Купянський район с. Курилівка вул. Кавказська, 142 по ціні 6000 грн, які продавець одержав від покупця до підписання договору ( а.с.17,47). Право власності відповідача на частину вказаного будинку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2014р. номер запису 4834968. Відповідно до примітки в договорі за зяавою співвласників [PERSON] і [PERSON] в користування покупця [PERSON] в житловому будинку літ. "А" перейшли такі приміщення: житлова кімната в плані позначена "2-1", кухня "2-2", сіни "2-1", веранда "2-П", тамбур "2-Ш", а також надвірні будівлі і служби: сараї літ. "З", "Г,Д", "Е", "К", вбиральня "Ж", льох літ. "з-1", огорожа "№1,2", колодязь "№4" (а.с. 17-19,47-48). Відповідно до рішення Купянського міськрайонного суду у справі №2-11038/2006 від 20.09.2006р., яке набрало законної сили 01.10.2006р., було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований 23.01.2002р. Купянським міськвиконкомом Харківської області, актовий запис №12. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи №628/1810/14-ц Купянського міськрайонного суду встановлено, що 05.06.2014р. [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу однією сімєю, визнання права власності на частину будинку, після смерті позивача був залучений [PERSON] в якості правонаступника, але 19.11.2015р. позов було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України. В матеріалах вказаної цивільної справи знаходиться довідка Пристінської сільської ради від 13.11.2014р. про те, що згідно записів погосподарської книги за [PERSON] значиться домогосподарство з житловим будинком 1972 року побудови загальною площею 57,9 кв.м. на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади ( а.с.92). Вказаний будинок розташований за адресою с. Сеньок Купянського району вул. Українська,14. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.20015р. ( а.с.94 спр.№ 628/1810/14-ц) [PERSON] належав житловий будинок загальною площею 52,6 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: Купянський район с. Сеньок вул. Степова,13, який перейшов до спадкоємця [PERSON] В ході судового розгляду було також встановлено, що 24.06.2011року між [PERSON] та [PERSON] був укладений спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] р.№2078, за умовами якого [PERSON] передає у власність [PERSON] після своєї смерті належну йому частину житлового будинку №142 по вул. Кавказській в с. Курилівка Куп'янського району, а [PERSON] зобов'язується виконувати розпорядження відчужувача, передбачені цим договором. Згодом рішенням Купянського міськрайонного суду по справі №628/1359/14-ц від 13.06.2014р.за позовом [PERSON] вказаний спадковий договір був розірваний, у звязку з невиконанням [PERSON] покладених на нього обовязків. З копії заповіту, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за р.№4108 ( а.с.107,108) виходить, що 18.07.2008р. [PERSON] заповідав [PERSON] все майно, що буде належати йому на день смерті. Також довіренністю від 15.04.2011р. [PERSON] уповноважив [PERSON] керувати та розпоряджатися транспортним засобом ВАЗ 2107 р.№61054ХА від імені власника строком на 10 років ( а.с.109). Заслухавши пояснення сторін , їх представників , допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд прийшов до слідуючого. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.57-60 того ж Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. У справах щодо встановлення юридичних фактів на особу, яка звернулась до суду, покладається обовязок довести суду наявність або відсутність певних обставин, що доводять існування певних юридичних фактів, що має значення для сторони. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Позивач є спадкоємцем першої черги після матері [PERSON] та спадщину прийняв. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Так, поняття сім'ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм права свідчить про те, що центральною ознакою проживання чоловіка та жінки однією сім'єю є наявність взаємних прав та обов'язків, а також систематичне ведення ними спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Як виходить із змісту ст..57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ними до шлюбу, майно, набуте ними за час шлюбу, але за особисті кошти. Відповідно до вимог статей 213, 215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі до 01.11.2006року, а 16.02.2007року придбав ? частину спірного будинку, тобто після розірвання зареєстрованого попереднього шлюбу пройшло 3 місяці. У судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] спільно проживав із [PERSON] та характер їх стосунків був сімейним, але не могли вказати час, з якого такі стосунки між ними склалися. Посилання позивача та свідка [PERSON] на те, що для придбання частини спірного будинку були використані кошти від продажу будинку, що належав [PERSON] в с. Сеньок, спростовуються довідкою Пристінської сільської ради про належність будинку від 13.11.2014р. та свідоцтвом про право на спадщину на імя позивача від 24.04.20015р. Що стосується факту реєстрації матері [PERSON] [PERSON] у спірному будинку з 23.05.2007року, то це є правом власника та ніяким чином не впливає на наявність чи відсутність сімейних стосунків між [PERSON] та [PERSON] на час придбання частини спірного будинку в с. Курилівка, тобто на лютий 2007року. Оглянуті в судовому засіданні фотознімки, де зображені вказані особи також не мають правового значення для вирішення спору, бо не містять відомостей про час їх фотографування. Показання згаданих вище свідків з приводу обставин справи є неконкретними, вони не володіють даними про час, з якого склалися фактичні шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON], про їх сумісне життя, ведення спільного господарства, взаємні сімейні права та обовязки саме на час придбання спірного майна, тобто на 16.02.2007р. Подальші стосунки між [PERSON] та [PERSON] не мають значення для визначення правового статусу майна, щодо якого заявлений позов. Також не має правового значення для вирішення спору і наявність заповіту [PERSON] від 18.07.2008р. на імя [PERSON] та укладення між позивачем та відповідачем, а потім розірвання, спадкового договору. Таким чином, з моменту розірвання зареєстрованого шлюбу [PERSON] до моменту придбання ним частини спірного будинку пройшов дуже короткий час, у період якого факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] однією сімєю не знайшов свого підтвердження. Враховуючи вказані вище норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 01.11.2006року до 16.02.2007року, тобто до часу придбання ? частини спірного будинку, обставини, які, на думку позивача, обґрунтовують позовні вимоги, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду. У звязку в наведеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed