Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Вільнянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок № 165 по вул. Островського в м. Вільнянськ Запорізької області, якій належав на праві власності її батьку [PERSON]. В своєму позові позивач зазначає, що батько помер 15.06.1979 року. Після смерті останнього спадщину у вигляді вказаного будинку прийняла його дружина [PERSON] (матір позивача), разом з якою [PERSON] проживав на день смерті. Проте 15.02.1985 року матір позивача також померла. Як зазначає [PERSON], спадкоємцями останньої лишилась вона та її сестра [PERSON]. Остання проживала разом з батьками і фактично вступила в управління спадщиною. Проте 31.01.2015 року сестра позивача померла. За ствердженням позивача, її сестра [PERSON], хоча фактично і прийняла спадщину після батьків, оскільки була зареєстрована та проживала в спірному будинку, проте не встигла оформити за собою право власності на вказаний будинок, і 31.01.2015 року вона померла. [PERSON] зазначає, що оскільки в органах ЗМБТІ не зареєстровано право власності на спірний будинок, їй було відмовлено в нотаріальній конторі в оформленні права власності на нього в порядку спадкування після сестри, і рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку. Отже, зазначаючи, що ніхто з інших спадкоємців на спадщину її сестри не претендує, позивач прохає суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 165 по вул. Островського в м. Вільнянськ Запорізької області(А), сарай (Б), уборну (В), паркан ( № 1). В судове засідання позивач не зявилась, її представник адвокат [PERSON] надав суду заву, в якій прохає розглянути справу без своєї участі та без участі позивача, зазначивши при цьому, що позов [PERSON] підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач: Вільнянська міська рада Запорізької області надала суду заяву, в якій зазначила, що позов [PERSON] визнає в повному обсязі, і не заперечує проти його задоволення; прохає суд розглянути справу без участі свого представника. Отже, з врахування поданих сторонами заяв, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 05.06.1979 року підтверджено Свідоцтвом про смерть серії І- ЖС № 158587, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції 22.12.2009 року. Вирішуючи спір в частині належності [PERSON] житлового будинку, на який претендує позивач, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття [PERSON] права власності на вищезазначений житловий будинок. Згідно ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення своїх спадкових прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно долученого до матеріалів справи Акту приймання індивідуального будинку, міською комісією м. Вільнянська Запорізької області встановлено, що житловий будинок № 165 по вул. Островського в м. Вільнянськ Запорізької області забудовником [PERSON] був закінчений будівництвом ще 04.07.1981 року. Отже, враховуючи долучений до матеріалів справи Акт приймання міською комісією м. Вільнянська Запорізької області індивідуального будинку 165 по вул. Островського в м. Вільнянськ Запорізької області, власником якого зазначений [PERSON], а також всі наявні у справі інші докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірний будинок дійсно належав на праві приватної власності [PERSON] При цьому, приймаючи до уваги вищевказані нормативні акти, які діяли на час виникнення у [PERSON] цього права, останнє не залежало від його державної реєстрації. Як зазначено у\~\~Прикінцевих та Перехідних положеннях Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004\~року. Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що власник спірного будинку [PERSON] помер 05.10.2000 року, питання успадкування належного йому майна вирішується з застосуванням норми\~\~ЦК Української РСР 1963 року. Згідно положень ст. 549 ЦК УРСР\~, якщо спадкоємець протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини - визнається, що він прийняв спадщину . Отже, з врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що дружина померлого [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги ( ст. 529 ЦК УРСР), яка проживала разом з спадкодавцем на день його смерті, фактично прийняла спадщину померлого відповідно до ст. 549 ЦК УРСР. Факт смерті матері позивача [PERSON] 15.02.1985 року підтверджено Свідоцтвом про смерть І- ЖС № 158587 (повторним), виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції 24.12.2009 року. Матеріалами справи підтверджено, що донька [PERSON] ( сестра позивача)- [PERSON] постійно проживала в спірному будинку № 165 по вул. Островського в м. Вільнянськ Запорізької області. Отже, враховуючи положення ст., ст. 529, 549 ЦК УРСР ( які діяли на час відкриття спадщини [PERSON]Ф.), суд вважає, що [PERSON] в свою чергу успадкувала вищезазначений будинок № 165 по вул. Островського в м. Вільнянськ Запорізької області, проте відповідного Свідоцтва про право на спадщину також не отримала. [PERSON] померла 31.01.2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І- ЖС № 316627, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції 04.02.2015 року. З витребуваної судом з Вільнянської державної нотаріальної контори спадкової справи № 272/2015, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що остання заповіту не лишила. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Позивач відноситься до другої черги спадкоємців за законом після смерті своєї сестри [PERSON] (ст.1262 ЦК України). Згідно спадкової справи № 272/2015 позивач з дотриманням строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву щодо прийняття спадщини своєї сестри. Матеріали вказаної спадкової справи не містять інформації щодо наявності інших спадкоємців першої черги, які б претендували на спадщину [PERSON] Проте постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори [PERSON] від 03.10.2015 року позивачу дійсно було відмовлено в оформленні спадщини сестри та рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на законних підставах. Оскільки позивачка не має можливості оформити право на житловий будинок в нотаріальній конторі, то згідно ст. 1 Протоколу № 11 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» право мирно володіти своїм майном - підлягає судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved