Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № HAEDRX12730098 від 13.12.2006 року у розмірі 51 015, 21 грн. та судовий збір в сумі 2 102, 00грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13.12.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір № HAEDRX12730098, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав строковий кредит у сумі 1091,20 грн. на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору № HAEDRX12730098 від 13.12.2006 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором № HAEDRX12730098 від 13.12.2006 року належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 19.11.2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 51015,21 грн., а саме: 12873,46 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 38141,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 13.12.2006 року [PERSON] підписав заяву позичальника № HAEDRX12730098. Згідно заяви позичальника № HAEDRX12730098 від 13.12.2006 року відповідач висловив свою згоду на те, що ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ), Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. У відповідності до умов договору № HAEDRX12730098 від 13.12.2006 року [PERSON] отримав строковий кредит у сумі 1091,20 грн. на строк з 13.12.2006 року по 12.12.2007 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 14,73 грн., та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 99,20 грн. [PERSON] зобов`язався здійснювати щомісячні платежі для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 19.11.2020 року за кредитним договором № HAEDRX12730098 від 13.12.2006 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 51015,21 грн., а саме: 12873,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 38141,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання заяви позичальника № HAEDRX12730098 між банком та [PERSON] 13.12.2006 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 1091,20 грн. на строк 12 місяців, з процентною ставкою 24% річних. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 19.11.2020 року склалась заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12873,46 грн. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки строк дії кредитного договору закінчився 12.12.2007 року, суд зазначає, що з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування банком процентів за користування кредитом за період з 13.12.2007 року по 19.11.2020 року є безпідставним, а тому відмовляє в задоволенні позову у вказаній частині. З розрахунку заборгованості за договором № HAEDRX12730098 вбачається, що в межах строку дії кредитного договору станом на 12.12.2007 року (дату занічення строку крединого договору) заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 765,45 грн., яка є обґрунтованою та підлягає стягненню. В зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № HAEDRX12730098 від 13.12.2006 року позивачем нарахована пеня за прострочене зобов`язання у сумі 38141,75 грн. Однак, враховуючи, що право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування (12.12.2007 року), то вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за період з 13.12.2007 року по 19.11.2020 року є безпідставною, необґрунтованою та задоволенню не підлягає. З розрахунку заборгованості за договором № HAEDRX12730098 вбачається, що в межах строку дії кредитного договору станом на 12.12.2007 року заборгованість по нарахованій пені складає 31,35 грн., яка є обґрунтованою та підлягає стягненню. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у розмірі 796,80 грн. (765,45 грн. проценти+31,35 грн. пеня). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 1,56%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 32,79 грн. (2102 грн.*1,56/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial