Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] в с.Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області помер її батько [PERSON] , [INFO] . Батька вона поховала наступного дня на кладовищі в с.Шмідтове без отримання свідоцтва про смерть, оскільки за відсутності коштів його тіло не було нею доставлено на дослідження до судово-медичної експертизи, швидку вона не викликала, а фельдшер в селі був відсутній. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому право на земельну частку (пай) по КСП "Дружба" розміром 4,41 га в умовних кадастрових гектарах в межах території Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Вона прийняла спадщину після смерті батька, так як на час її відкриття постійно проживала разом із ним однією сім`єю. За життя батько зловживав спиртними напоями та не слідкував за станом свого здоров"я, смерть органами РАЦСу не реєструвалася, також факт смерті не фіксувався й представниками відділу поліції. Встановлення даного факту їй необхідно для того, щоб реалізувати своє право на спадкування та одержати свідоцтво про право на спадщину за законом. Враховуючи викладене, просить встановити факт смерті [INFO] в с.Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області батька [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Фурсовка Чаплинського району Херсонської області, у віці 53 роки. В судовому засіданні заявниця подану заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про слухання справи у відсутність представника сільської ради, проти задоволення заяви заперечень не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що заявниця у справі [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , про що свідчать дані відомостей про батьків у свідоцтві про її народження серії [NUMBER] виданого 08 травня 1978 року Зарічною сільською радою Нижньоудинського району Іркутської області на підставі актового запису № 16 (а.с.7). Батько заявниці, [PERSON] народився [INFO] в с.Фурсовка Чаплинського району Херсонської області, згідно записів в свідоцтві про його народження, виданого Н-Наталіївською сільською радою Чаплинського району Херсонської області 26 липня 1950 року за актовим записом № 35 (а.с.8). За даними довідки Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим в с.Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області з 1993 року (а.с.15). Як вказує заявниця, її батько [PERSON] зловживав спиртними напоями та у віці 53 роки помер [INFO] в с.Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області. Однак за відсутності коштів, його тіло не було нею доставлено на дослідження до судово-медичної експертизи, медичне свідоцтво про смерть не видавалось, смерть органами РАЦСу не реєструвалася. Батька вона поховала наступного дня на кладовищі в с.Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 011375 від 07 травня 1996 року (а.с.9), [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Дружба" розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вона як спадкоємець за законом після смерті батька має право на спадкування на вище вказане майно, однак не має можливості належним чином оформити спадщину після смерті батька. За звернення до Снігурівського РВ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо перевірки наявності актового запису про смерть [PERSON] , заявниці листом від 26.05.2020 року №244/133-86 повідомлено про те, що за проведеної перевірки по первинним актовим записам про смерть з 2001 року по 2007 роки та по поновленим актовим записам з 2005 року по теперішній час, актовий запис про смерть [PERSON] відсутній та відмовлено у державній реєстрації смерті за відсутності підтвердження смерті (а.с.13). Відповідно до довідки директора-головного лікаря КНП "Центру первинної медико-санітарної допомоги" Снігурівської районної ради Миколаївської області Соловйова П. від 27 травня 2020 року № 151/05, смерть гр. [PERSON] , [INFO] , мешканця с.Шмідтове Снігурівського району, за період з 2002 року по теперішній час, не зафіксована (а.с.11). Також, згідно листа начальника Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області Цурікова О. від 27 травня 2020 року № Д-04/72-2020 повідомлено, що в період з 2002 року по теперішній час до Снігурівського відділу поліції не надходили звернення щодо смерті [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Як на підтвердження заявлених вимог, заявниця посилається на акт депутата Центральної сільської ради Іванічева В.І. від 25 травня 2020 року за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , яким посвідчено, що в с.Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер та дійсно похоронений на цвинтарі с.Шмідтово Снігурівського району Миколаївської області, поховання здійснювала донька [PERSON] (а.с.14). У підтвердження місця захоронення батька заявниця надала фотознімки (а.с.16). Свідок [PERSON] суду показав, що знав батька заявниці [PERSON] , який помер приблизно 17 років тому, був присутній на похоронах, поховання відбулося на сільському кладовищі в с.Шмідтове, від чого помер [PERSON] не знає. Свідок [PERSON] суду показав, що йому відомо про те, що його дід по матері [PERSON] похований на кладовищі у с.Шмідтове. Коли дід помер йому було три роки. Свідок [PERSON] , чоловік заявниці, показав, що його тесть [PERSON] помер приблизно 15 років тому в с.Шмідтове, зловживав алкоголем, його тіло вони поховали на кладовищі у с.Шмідтове. У [PERSON] є інші діти, дружина померла. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] , батько заявника, помер приблизно 15 років тому в с.Шмідтове, оскільки випивав, був присутній на похоронах, які організували дружина померлого та діти, тіло поховали на кладовищі у с.Шмідтове, на могилі встановили хрест з табличкою про дати народження та смерті померлого. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 Постанови № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану та від оголошення особи померлою, яке провадиться за іншими правилами ЦПК. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Згідно ст. 17 Закону України "Про реєстрацію актів цивільного стану", підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров"я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, в стверджуваний час смерті [PERSON] був передбачений Інструкцією, затвердженою наказом МОЗ України від 03.07.1995 № 124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.08.1995 за № 267/803, яка втратила чинність згідно з наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, але була чинною станом на 2004 рік. Пунктами 2-4 Розділу І Інструкції встановлено, що заява про реєстрацію смерті може бути подана до органів реєстрації актів громадянського стану родичами померлого, його сусідами, працівниками житлово-експлуатаційних організацій та іншими особами, а також за повідомленням адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть. Заява про реєстрацію смерті повинна бути зроблена не пізніше трьох діб з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі неможливості одержання довідки медичної установи або висновку судово-медичної експертизи чи прокурора - не пізніше 5 діб. Лікарське свідоцтво про смерть видається всіма закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патологоанатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. В містах, селищах міського типу, населених пунктах сільської місцевості в закладах охорони здоров`я, в яких працюють не менше двох лікарів, видаються тільки лікарські свідоцтва про смерть. В сільських населених пунктах в закладах охорони здоров`я, де працює тільки один лікар, у випадках його відсутності (хвороба, відпустка і таке інше), як виняток, фельдшером видається фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/0-95, затверджена наказом МОЗ України від 3 липня 1995 р. N 124). Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається родичам померлого чи іншим особам (згідно з пунктом 2 цієї Інструкції) під розписку на корінці лікарського свідоцтва про смерть, який залишається в закладах охорони здоров`я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється. У випадках поховання померлого закладами охорони здоров`я - останні обов`язково заповнюють лікарське свідоцтво про смерть і віддають його в органи реєстрації актів громадянського стану - не пізніше трьох діб з дня настання смерті. У випадках загублення лікарського свідоцтва про смерть видається нове свідоцтво з поміткою "дублікат" на підставі письмової заяви особи, яка звернулась у заклад охорони здоров`я за дублікатом лікарського свідоцтва про смерть. При підозрі на насильницьку смерть або у випадках, коли смерть настала від механічної асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, після штучного аборту, проведеного за межами медичного закладу, при раптовій смерті дітей, які не знаходились під медичним наглядом, а також на померлих, особа яких не встановлена, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину згідно з Кримінально-процесуальним кодексом, наказом МОЗ України N 6 від 17.01.95. Забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності підозри на насильницьку смерть). Це не поширюється на судово-медичних експертів та патологоанатомів, яким забороняється видавати лікарське свідоцтво про смерть тільки на підставі зовнішнього огляду трупа (наказ МОЗ України N 6 від 17.01.95 р., наказ МОЗ України N 81 від 12.05.92 р.) - пункти 3-4 Розділу ІІ Інструкції. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Виходячи з вимог наведених нормативно-правових актів факт смерті особи має бути підтверджений лікарським свідоцтвом про смерть або фельдшерською довідкою про смерть, а встановлення факту смерті особи в певний час судом може мати місце за умови його підтвердження належними і допустимими доказами, проте неможливості реєстрації органами РАЦС, зокрема, у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про реєстрацію смерті. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, заявницею не додано надано суду жодних доказів, що підтверджують факт смерті [PERSON] у певний час, у певному місці і за певних обставин (довідка про захоронення, дозвіл на поховання; витяг з книги реєстрації поховання померлих, документи слідчих органів, медичних установ, сільської ради, документи на підтвердження понесених витрат по похованню з відповідних ритуальних служб, фотокартки, тощо), не підтверджено час смерті, обставини за яких настала смерть. Навпаки за наданою заявником довідкою Центральної сільської ради гр.. [PERSON] значиться зареєстрованим в с.Шмідтове Снігурівського району з 1993 року. Долучений до справи Акт депутата не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у підтвердження факту смерті особи у певний час та за певних обставин. Крім того, в акті відсутня інформація щодо первинних даних та обставин смерті особи [PERSON] . Як зазначалось вище, відповідно до вимог Інструкції лікарське свідоцтво про смерть або ж фельдшерську довідку про смерть міг видати лікар (фельдшер) місцевої лікарні. Посилання заявниці на відсутність лікарського свідоцтва про смерть за неможливості доправити тіло батька до бюро судово-медичної експертизи через брак коштів та відсутності на той час фельдшера в селі є безпідставними. Заявниця обґрунтувала свою заяву лише посиланнями на докази, що на її думку, достовірно свідчать про смерть батька. Між тим, матеріали справи не містять відповідні докази на підтвердження, що подія мала місце у певний час та за певних обставин. Крім того, протягом тривалого часу, а саме з 2004 року та до цього часу по питанню отримання свідоцтва про смерть батька заявниця не зверталася. Разом з тим, встановлення факту народження або смерті особи має важливе значення як для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, так і для вирішення питань правонаступництва померлої особи, а тому рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності та взаємозв`язку. Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що достовірних та достатніх доказів, які б стверджували, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області, заявницею суду не надано, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed