Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У вересні 2012 року ПАТ "СК "Мега-Поліс" звернулось до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 05.12.2010 року з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Сеат» д.н.з. [NUMBER], сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Лексус» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON], який 07.12.2010 року повідомив позивача про настання страхового випадку, оскільки між ЗАТ СК "Мега-Поліс" (правонаступником якого є ПАТ "СК "Мега-Поліс") та [PERSON] 17.08.2010 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3985/10. Згідно даного договору був застрахований автомобіль «Лексус» д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності. Позивачем виплачено страхувальнику страхове відшкодування у сумі 9359 грн. 58 коп. з метою відновлювального ремонту автомобілю «Лексус» д.н.з [NUMBER]. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ "Міська Страхова Компанія", 11.08.2011 року позивачем було направлено у ПАТ "Міська Страхова Компанія" про виплату страхового відшкодування, однак станом на 23.08.2012 року виплату здійснено не було. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача ПАТ "Міська Страхова Компанія" суму страхового відшкодування з урахуванням пені в розмірі 10 082 грн. 96 коп. та стягнути з відповідача [PERSON] частину суми фактичних витрат у розмірі 610 грн. 00 коп., що складається з витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 500 грн. та 110 грн. за отримання довідки а УДАІ. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Сеат» д.н.з [NUMBER] 05.12.2010 року у м. Києві по по просп. Григоренка перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Лексус» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.10.1 ПДР України. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2011 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито, оскільки закінчився строк протягом якого можна накласти стягнення. (а.с. 38). Між ЗАТ СК "Мега-Поліс" (правонаступником якого є ПАТ "СК "Мега-Поліс") та [PERSON] 17.08.2010 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3985-10. Згідно даного договору був застрахований автомобіль «Лексус» д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності (а.с.5-8). До позивача 07.12.2010 року надійшло повідомлення від [PERSON] (який вписаний у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) про стаховий випадок, який настав внаслідок згаданої вище ДТП, що сталась 05.12.2010 року (а.с.12). Згідно страхових актів №3195/3985-10 від 05.01.2011 року та №3195/3985-10 23.02.2011 року пошкодження транспортного засобу «Лексус» д.н.з [NUMBER] визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування 9359 грн. 58 коп. (а.с. 33-34). На виконання вказаного договору відповідно до платіжного доручення №1241 від 11.01.2011 року та платіжного доручення №1856 від 09.03.2011 року страхувальнику було виплачено страхове відшкодування у сумі 5759 грн. 58 коп. та у сумі 3600 грн. 00 коп. відповідно ( а.с. 36, 37). Встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ЗАТ "Міська Страхова Компанія" (правонаступником якого є ПАТ "Міська Страхова Компанія"), згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.12.2009 року (а.с.55). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, страхову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За правилами ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Статтею 22 п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Виходячи зі встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що перехід права вимоги від страхувальника ([PERSON]) до страховика (ПАТ "СК "Мега-Поліс") у даному випадку є суброгацією, а не регресом. При суброгації нового зобов'язання не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, внаслідок чого страховик виступає замість потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити, однак стягнути з відповідача ПАТ "СК "Мега-Поліс" на користь позивача необхідно виплачене останнім страхове відшкодування у порядку суброгації, а не у порядку регресу. Стосовно позовних вимог про стянення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "СК "Мега-Поліс" частини суми фактичних витрат у розмірі 610 грн. 00 коп., що складається з витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 500 грн. та 110 грн. за отримання довідки в УДАІ, то вони також підлягають до задоволення та стягнення саме з [PERSON], оскільки стттею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючивитрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, витрати які понесено позивачем у сумі 610 грн. не можуть бути відшкодовані страховиком ПАТ "Міська Страхова Компанія" на виконання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.12.2009 року Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved