Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.10.2009 року відповідач отримала кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони погодили відповідні базові процентні ставки за користування кредитними коштами, а також визначили відповідальність за порушення строків сплати плетежів. Відповідач порушила умови кредитного договору, тому станом на 31.10.2018 року, має заборгованість за кредитом в розмірі 229644.25 грн, але позивач просить суд стягнути з відповідача частину суми заборгованості в розмірі 112321 грн. 16 коп., зокрема, тіло кредиту та відсотки за період з 09.10.2009 року по 31.12.2017 року. Ухвалою суду від 04.12.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін на 26.12.2018 року (а.с. 34). 05.12.2018 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв'язку. Ухвалою суду від 22.01.2018 року клопотання задоволено. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за місцем її реєстрації, відповідно довідки Ганівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 33), які відповідач не отримала. До суду повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Розгляд справи відкладено на 25.01.2019 року. Станом на 25.01.2019 року відповідач до суду не з'явилась, також до суду не повернулось поштове повідомлення про отримання нею ухвали сууд. Відзив не подала, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу не зверталась. Розгляд справи відкладено на 13.02.2019 року. 31.01.2019 року розміщено оглошення про повідомлення відповідача на офіційному веб-сайті "Судова влада". Станом на 13.02.2019 року відповідач до суду не з'явилася, відзив не подала, з клопотанням до суду не зверталася. Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд з урахуванням положень ст. ст. 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутність відповідача. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку позовні вимоги підтрав в повному обсязі та просила задовольнити, пояснивши, що кредитний договір з [PERSON] укладено в 2009 році та відкрито картковий рахйнок на невизначений термін, оскільки в п. 9.12 визначено, що договір діє протягом 12 місяців, але якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Також в поясненнях зіслалась на п.5.2, 5.3 договорущо у випадку порушення умов договору банк має право зупинити здійснення рахунків по карті або визнати карту недійсною, та вимогати дострокового виконання кредитного зобов'язання. Змінювати тарифи та умови обслуговування по карті (за виключенням зміни кредитного ліміту) шляхом повідомлення, за 7 днів клієнта через систему Інтернет-банкінг, Мобіл-банкінг, шляхом смс-повідомлення, якщо протягом 7 днів клієнт не сповістив банк про незгоду з новими умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. До пояснень представник додала також, що до 2013 року відповідачка регулярно сплачувала кредит, а потім ще надійшло проплата в жовтні 2015 року і знову платежі припинились. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст..ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 09.10.2009 року між відповідачем [PERSON] та банком ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено договір б/н про надання кредиту. Відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписала та подала банку заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та оформлення на її ім'я кредитної картки «Універсальна». Своїм підписом на заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодилася з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, оскільки з копії заяви чітко вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна'' та особистим підписом засвідчила, що « Я ознайомилась і згодна з Умови та правила надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення» (а.с. 12а). До матеріалів позовної заяви долучено Умови та правила надання банківських послуг (а.с.13-18) в яких зазначено всі істотні умови договору, та п.1.1 Умов визначено, що належним чмном оформлена заява підписується клієнтом банку, таким чином клієнт висловлює свою згоду, на те, що заява разом з пам'яткою клієнта Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг. Отже підписавши заяву відповідач висловила свою згоду на укладення між нею та банком кредитного договору про надання банківських послуг. З заяви чітко вбачається, що відповідач отримала кредитну карту «Універсальна» 55 днів пільгового періоду" [NUMBER] з встановленим початковим кредитним лімітом на платіжну картку 500.00 грн., зазначено, що встановлено базову процентну ставку за кредитом у розмірі 2.5% на місяць, тобто 30,00% на рік 2,5%*12міс=30% (а.с. 12). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановлено банком, відповідно до п.3.3 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. 6.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконня зобов"язань за договором, на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплати винагороди банку. Власник картки зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов"язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов"язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов"язків за цим договором. Згідно із п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг", у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та /або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов"язків в цілому або в установленому банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов"язків та інших обов"язків за цим договором. Згідно п. 5.3 договору, зміна тарифів та умови обслуговування рахунків (за виключенням зміни кредитного ліміту) здійснюється шляхом повідомлення, за 7 днів згідно п. 4.9 через систему Інтернет-банкінг, Мобіл-банкінг, шляхом смс-повідомлення, якщо протягом 7 днів клієнт не сповістив банк про незгоду з новими умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Пунктом 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Отже підписана анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується його підписом (а.с. 9). За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В позові позивач зазначив, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, а тому станом на 31.10.2018 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 229644 грн. 25 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 4655.55 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом 219508.07 грн., пені та комісії 5480.63 грн., що відображено в розрахунку (а.с. 7-10). Але скориставшись своїм процесуальним правом позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] лише частину боргу в розмірі 112321 грн. 16 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 4655.55 грн. та заборгованості з відсотків за користування кредитом - 107665.61 грн. за період з 09.10.2009 року по 31.12.2017 року. Відповідно встановлених норм ЦПК України суд вирішує позов в межах заявлених позовних вимог та не має права вийти за їх межі, тому ухвалюючи данне рішення перевіряє законність та обгрунтованість заявлених позовних вимог. Заяв про застосування строків позовної давності передбачених ст. 254, 258 ЦК України, сторони не подали. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що строк дії кредитної карти до 04/17, тобто позов подано в межах строку позовної давності, оскільки у відповідності до правової позиції ВСУ викладеної в постанові від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14, якою зазначено, що до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким догвором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Отже заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог, за період з 09.10.2009 року по 31.12.2017 року, що становить 2979 днів. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок, вбачається, що на момент отримання відповідачем кредиту, відсотки за користування кредитом нараховувались виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту з ставкою 30%. В подальшому позивачем змінено порядок нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі 30%, а саме з 01 вересня 2014 року на рівні 34,8 %, а з 01 квітня 2015 року 43,20%. Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Крім того, відповідно до Заяви, вбачається, що відповідач отримала кредит за відсотковою ставкою 2,5% в місяць, виходячи з розрахунку 360 днів в році (п. 5.5. Умов) (а.с. 12). Право банку збільшувати процентну ставку та умови такого збільшення не передбачено. Згідно із ч.3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У ч.4 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Правовий висновок щодо порядку та умов збільшення процентної ставки викладено Верховним Судом України в постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374 цс 17. Оскільки представником позивача не надано суду доказів належного повідомлення відповідача [PERSON] про підвищення розміру процентної ставки, отже банк незаконно змінив встановлений порядок розрахунку процентної ставки без згоди та належного повідомлення позичальника. Тому суд приходить до висновку, що розмір заборгованості зазначений в розрахунку за процентами в сумі 107665 грн. 61 коп. за період з 09.10.2009 року по 31.12.2017 року - є неправильним. Проценти необхідно нараховувати за процентною ставкою 30% на рік, але з врахуванням періодів та сум зміни кредитного ліміту, що відображено в довідкі (а.с.11), тобто: з 09.10.2009 року по 10.06.2010 року (246 днів) на тіло кредиту в розмірі 500.00 грн.; з 11.06.2010 року по 11.09.2010 року (94 дні) на тіло кредиту в розмірі 2030.00 грн.; з 12.09.2010 року по 05.01.2011 року (115 днів) на тіло кредиту в розмірі 5200.00 грн.; з 06.01.2011 року по 24.02.2011 року (50 днів) на тіло кредиту в розмірі 6200.00 грн.; з 25.02.2011 року по 18.03.2011 року (22 дні) на тіло кредиту в розмірі 8200.00 грн.; з 19.03.2011 року по 24.07.2011 року ( 128 днів) на тіло кредиту в розмірі 10200.00 грн.; з 25.07.2011 року по 17.04.2014 року ( 987 днів) на тіло кредиту в розмірі 7340.00 грн.; з 18.04.2014 року по 31.12.2017 року ( днів) на тіло кредиту в розмірі 4660.00 грн.; В розрахунку маємо: -(500.00:100х30= 150 грн. 00 коп. відсотки за рік; 150.00:360х245д.= 102.08грн.); -(2030.00:100х30= 609 грн. 00 коп. відсотки за рік; 609.00:360х94д.= 159.02грн.); -(5200.00:100х30= 1560 грн. 00 коп. відсотки за рік; 1560.00:360х115д.= 498.33грн.); -(6200.00:100х30= 1860 грн. 00 коп. відсотки за рік; 1860.00:360х50д.= 258.33грн.); -(8200.00:100х30= 2460 грн. 00 коп. відсотки за рік; 2460.00:360х22д.= 150.33грн.); -(10200.00:100х30= 3060 грн. 00 коп. відсотки за рік; 3060.00:360х128д.= 1088.00грн.); -(7340.00:100х30= 2202 грн. 00 коп. відсотки за рік; 2200.00:360х987д.= 6037.15 грн.); -(4660.00:100х30= 4639 грн. 15 коп. відсотки за рік; 4639.15:360х1338д.=17242.17 грн.); Тобто відсотки за весь період заборгованості становлять 25535 грн. 41 коп. (102.08+159.02+498.33+258.33+150.33+1088.00+6037.15+17242.17= 25535.41 грн). Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. На час розгляду справи в суді відповідач не подав доказів повного виконання ним кредитного зобов'язання. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушила вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконала належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є частково обгрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в розмірі 30190 грн. 96 коп., з яких: заборгованість за кредитом 4655.55 грн. та 25535.41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; (4655.55+25535.41=30190.96 грн). Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 631 грн. 84 коп. (30190.96:112321.16х1762,00)= 473 грн. 61 коп. На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial