Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У серпні 2019 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив: - встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01.10.2016 по 19.07.2019; - визнати майнові права на об`єкт будівництва - квартиру з будівельним [ADDRESS], на об`єкті будівництва офісно-готельного житлового комплексу з торгівельними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Чернігівській, 8 у Дарницькому районі м. Києва , на підставі попереднього договору № 360 від 27.03.2019, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс", що діє від імені та в інтересах АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Княгиня Ярославна", спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна 1/2 права вимоги передачі майнових прав на об`єкт будівництва; - визнати за [PERSON] право власності на майнові права на об`єкт будівництва - 1/2 частину квартири за договором № 360 від 27.03.2019; - визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна 1/2 права вимоги передачі майнових прав на об`єкт будівництва; - визнати за [PERSON] право власності на майнові права на об`єкт будівництва - 1/2 частину квартири за договором № 360 від 27.03.2019; - припинити право спільної сумісної власності між [PERSON] та [PERSON] на майнові права на об`єктбудівництва. Позовна заява обґрунтована тим, що з жовтня 2016 року по липень 2019 року [PERSON] проживав із [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. В жовтні 2016 року він вселився як член сім`ї відповідача у квартиру [ADDRESS] , де і проживав разом із [PERSON] до 19.07.2019. Він здійснював оплату комунальних послуг з власного карткового рахунку за квартиру, де вони проживали, разом їздили відпочивати, здійснювали спільні покупки продуктів харчування, побутової техніки. Також за час спільного проживання вони придбали майнові права за Попереднім договором № 360 від 27.03.2019 на квартиру [ADDRESS], загальною проектною площею 40,22 кв. м., що розташована на 3-му поверсі секції 1, на об`єкті будівництва офісно-готельного житлового комплексу з торгівельними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Чернігівській , 8 у Дарницькому районі м. Києва . За домовленістю документи оформили на [PERSON] . Відповідно до вказаного договору, квартира, що є його предметом, стане власністю майбутнього продавця на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № Т/І/КВ-130 від 18.12.2018, що укладений між майбутнім продавцем та забудовником ТОВ "Інколор Україна". Розмір забезпечувального платежу за договором складав 688 305,00 грн., що еквівалентно 25 511,46 дол. США. Квитанцією № ПН65359СІ від 27.03.2019 підтверджуєтьсяпроплата за квартиру [ADDRESS] (сек. 1) у вказаній сумі. Згідно довідки, виданої АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Княгиня Ярославна" № 571 від 01.04.2019 [PERSON] сплатила 100% вартості майнових прав на квартиру за попереднім договором № 360 від 27.03.2019. Позивач стверджує, що кошти, за які було придбано майнові права є спільними сумісними, адже набуті ними в період спільного проживання. Зазначив, що попередній договір укладався [PERSON] в інтересах сім`ї на умовах, які позивач та відповідач попередньо обговорили і вважали вигідними для них і укладення такого договору відповідало їх спільному волевиявленню. Відповідач просить у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити. Вважає позов надуманим та безпідставним, оскільки вона не жила із позивачем однією сім`єю, ніколи не вела з ним спільного побуту та не мала спільного бюджету. Вносила власні кошти за квартиру та укладала договір купівлі-продажу квартири самостійно. Підтвердила, що мала стосунки з [PERSON] , але ці стосунки не були сімейними. Позивач ніколи не вселявся як повноцінний член сім`ї у квартиру [ADDRESS] , та ніколи не проживав в ній постійно. Він дійсно здійснював оплату за комунальні послуги через інтернет-банк, однак всі кошти відповідач повертала йому готівкою. Пунктом 6.7 попереднього договору передбачено, що на момент укладання цього договору майбутній покупець в шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу, про що зазначено у її заяві, зміст якої доведено нотаріусом до відома представника майбутнього продавця та яка зберігається в справах приватного нотаріуса. Таким чином твердження позивача про те, що між ними було домовленість при укладенні договору є неправдивим. Квартира була придбана за кошти позивача та її сина [PERSON] . Позивачем не надано жодного доказу походження грошових коштів. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 17.09.2019 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 16.12.2019, задоволено клопотання позивача -залучено до участі у справі в якості третіх осіб Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Княгиня Ярославна", Товариство з обмеженою відповідальністю "Інколор Україна". Також ухвалою судді від 17.09.2019 застосовані заходи забезпечення позову у вигляді заборони [PERSON] вчиняти дії, спрямовані на відчуження майнових прав на об`єкт нерухомості - квартиру з будівельним [ADDRESS], загальною проектною площею 40,22 кв.м, що розташована на 3-му поверсі секції 1, яка розташована на об`єкті будівництва: Будівництва офісно-готельного житлового комплексу з торгівельними приміщеннями та підземним паркінгом [ADDRESS] (I черга будівництва, 1 пусковий комплекс), що розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельна адреса), на підставі Попереднього договору № 360 від 27.03.2019, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-Фінанс», що діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Княгиня Ярославна», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. 16.12.2019 підготовче засідання відкладено на 02.03.2019, в зв`язку з неявкою відповідача щодо якого відсутні відомості про повідомлення їй про дату, час та місце судового засідання. 02.03.2019 в підготовчому засіданні судом відмовлено в допуску в якості представника відповідача [PERSON] , прийняті письмові пояснення відповідача, задоволено клопотання представника позивача про прийняття доказів, встановлені строки для подання письмових заяв по суті справи, підготовче засідання відкладено за клопотанням відповідача на 21.05.2020. 18.03.2020 до суду [PERSON] подано відзив. В підготовчому засіданні 21.05.2020 судом прийнятий до розгляду відзив, задоволено клопотання позивача від 14.08.2019 про допит свідків, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті на 08.07.2020. 11.06.2020 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог. 01.07.2020 надійшло клопотання відповідача про допит свідків. 01.10.2020 в судовому засіданні прийнята відповідь на відзив, відмовлено в задоволені клопотання відповідача про виклик свідків, надано вступне слово сторонам, оголошена перерва до16.11.2020. 16.11.2020 в судовому засіданні прийняті письмові пояснення відповідача [PERSON] , відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача - адвоката Дідик І.М. про витребування доказів, досліджені письмові докази по справі, оголошена перерва для виклику свідків до 10.02.2021. 10.02.2021 в судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про прийняття доказів, клопотання представника відповідача [PERSON] про приєднання доказів - договору від 28.08.2019 про відступлення прав та обов`язків до попереднього договору задоволено, ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] 19.03.2021 представник позивача подав до суду письмові пояснення в яких просив суд визнати недійсним договір про відступлення прав та обов`язків до попереднього договору, у прийнятті яких ухвалою суду було відмовлено та повернуто представнику позивача. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Судом встановлено, що 27.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс", що діє від імені та в інтересах АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Княгиня Ярославна", та [PERSON] укладено Попередній договір, відповідно до якого предметом договору є квартира з будівельним [ADDRESS], загальною проектною площею 40,22 кв м., що розташована на 12-му поверсі секції 1, черга будівництва 1 на об`єкті будівництва офісно-готельного житлового комплексу з торгівельними приміщеннями та підземним паркінгом по [ADDRESS] (а. с. 68 - 71 том1). Відповідно до довідки виданої АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Княгиня Ярославна" № 571 від 01.04.2019 [PERSON] сплатила 100% вартості майнових прав на квартиру за попереднім договором № 360 від 27.03.2019 у розмірі 688 305,00 грн. (а. с. 82 том 1). 28.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс", що діє від імені та в інтересах АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Княгиня Ярославна", [PERSON] та [PERSON] укладено Договір відступлення прав та обов`язків до попереднього договору посвідченого 27.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. за реєстровим номером 360, відповідно до якого [PERSON] відступила на користь [PERSON] комплекс прав та обов`язків [PERSON] , що передбачені попереднім договором від 27.03.2019, у зв`язку з чим [PERSON] набув статусу Майбутнього покупця за вказаним попереднім договором (а. с. 109 - 110 том 2). Статтею 74 СК України передбачено, якщожінка та чоловікпроживаютьоднієюсім`єю, але не перебувають у шлюбіміж собою або в будь-якомуіншомушлюбі, майно, набуте ними за час спільногопроживання, належитьїм на правіспільноїсумісноївласності, якщоінше не встановленописьмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положенняглави 8 цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні вимог про визнання майнових прав на об`єкт будівництва - квартиру спільною сумісною власністю позивача та відповідача слід відмовити, оскільки на час звернення до суду з позовом у відповідача були відсутні майнові права на об`єкт будівництва - квартиру, а вимог щодо стягнення частини коштів, вкладених у загальну суму забезпечувальних платежів позивач не заявляв. Вимога щодо визнання недійсним договору про відступлення прав та обов`язків до попереднього договору, яка була заявлена стороною позивача у письмових поясненнях під час розгляду справи по суті, судом не була прийнята до розгляду, оскільки заявлена з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідно до вимог ст. 293, 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, тому числі проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, потреба встановлення факту спільного проживання однією сім`єю виникає зазвичай у двох випадках: 1) визнання майна спільним сумісним та його поділ; 2) оформлення спадщини. За загальним правилом справи про встановлення факту проживання однією сім`єю за відсутності у них спору про право, розглядаються в порядку окремого провадження. В порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб`єктивне право. У випадку, якщо встановлення наявності чи відсутності юридичного факту ніяким чином не впливає на захист права, яке визначено як об`єкт захисту, суд не має права встановлювати юридичний факт у порядку позовного провадження. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, за відсутності у відповідача майнових права на квартиру з будівельним [ADDRESS] , тобто на час розгляду справи відсутній об`єкт, з метою поділу якого і заявлені позовні вимоги у порядку ст. 74 СК України, суд вважає відсутніми підстави для встановлення у загальному позовному провадженні і факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Інших позовних вимог щодо спільного майна позивачем не заявлялося. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Разом з тим, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представн иком процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки відповідач зловживаючи своїми процесуальними правами не повідомила суд під час підготовчих засідань про відступлення своїх майнових прав на об`єкт будівництва ще до подання позовної заяви до суду, суд вважає за необхідне стягнути [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 294,40 грн. Частиною 9 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, застосовані ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2019 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: approved