Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» від імені якої діє філія ПАТ «Страхова група «ТАС», по якій просить визнати недійним договір (поліс) №АЕ/1054550 від 01 червня 2013 року обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між позивачем та ПАТ «Страхова група «ТАС». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач керує автомобілем TOYOTA Corolla, реєстраційний номер [NUMBER], 1990 року випуску. 01 червня 2013 року між нею та ПАТ «Страхова група «ТАС», у філії, яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Жовтневої революції, 24, був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підтвердження якого був виданий поліс № АЕ/1054550. В порушення cт. 203 ЦК України, при укладенні даного договору були порушені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: п. 5 - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. При укладенні договору страховик у п. 7 зазначеного полісу допустився помилки, яка не спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. Так, в графі з зазначенням VIN (номер кузова, шасі, рами) допущено суттєвої помилки, так як VIN зазначений не вірно і не відповідає тому VIN, що на автомобілі. Автомобіль TOYOTA Corolla, реєстраційний номер [NUMBER], має номер кузова/шасі [NUMBER], а у полісі був вказаний [NUMBER]. Вважає, що в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, буде позбавлена можливості звернутися до страхової компанії за компенсуванням витрат через неможливість ідентифікувати автомобіль. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 серпня 2014 року до участі у справі було залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» /а.с. 30/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2014 року до участі у справі було залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» /а.с. 46/. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснив, що поліс АЕ/1054550 від 01.06.2013р був укладений згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, 07.10.2013 р. за участю автомобіля Skoda Fabia, застрахованого в ПрАТ "СК "Уніка" та автомобіля Toyota Corolla, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода. Згідно довідки № 9279428 зазначена ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху. Матеріальний збиток згідно регресної вимоги №13036 ПрАТ "СК "Уніка" становив 24525,50 грн., який був виплачений ПрАТ "СК "Уніка" 13.12.2013р. В письмових поясненнях від 11.11.2013 р. позивач вказала, що не знайшла свій поліс і вважаючи, що він загублений 02.10.2013р. оформила на свій автомобіль поліс в СК "Країна". Виходячи з вищенаведеного, якщо поліс № 1054550 від 01.06.2013 року буде визнаний судом недійсним, ПрАТ "СК "Уніка" поверне AT "СГ "ТАС" суму страхового відшкодування в розмірі 24525,50 грн., а ПрАТ "СК "Уніка" в свою чергу стягне цю суму з винної в ДТП особи, тобто позивача. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в судове засідання не з»явились, повідомлялись судом про час та місце розгляду справи належним чином. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» надала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що 02.10.2013 р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7427300, внаслідок чого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль марки «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається із заперечення на позовну заяву, між AT «СГ «ТАС» та [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди діяв поліс №1054550, який було укладено 01.06.2013 року, тобто раніше дати укладення полісу із ПАТ «СК «Країна». Оскільки страхувальник при укладенні полісу не повідомила ПАТ «СК «Країна» про те, що цивільно - правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо - транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], уже застраховано, укладений Поліс із ПАТ «СК «Країна» є нікчемним (недійсним). ПрАТ «СК «Країна» вважає, що правові підстави для визнання недійсності укладеного полісу між позивачем та відповідачем відсутні, та в свою чергу наголошує на нікчемності полісу, який було укладено позивачем із ПАТ «СК «Країна». Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що власником автомобіля TOYOTA Corolla, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова/шасі [NUMBER] є [PERSON] /а.с. 4/. 01 червня 2013 р. між [PERSON] та ПАТ «Страхова група «ТАС» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підтвердження якого був виданий поліс № АЕ/1054550. Забезпечений транспортний засіб TOYOTA Corolla, реєстраційний номер [NUMBER], проте в полісі вказаний номер/кузова шасі [NUMBER] /а.с. 5/. 02.10.2013 р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7427300, внаслідок чого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль марки «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER]. /а.с. 44/. 07.10.2013 р. за участю автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер [NUMBER], застрахованого в ПрАТ "СК "Уніка" та автомобіля Toyota Corolla, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9279428 /а.с. 25/. 13.12.2013 р. АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплатило матеріальний збиток згідно регресної вимоги № 13036 ПрАТ "СК "Уніка" в сумі 24525,50 грн., про що свідчить копія платіжного доручення № 123109 від 13.12.2013 року /а.с. 27/. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Порядок укладення договорів страхування визначений ст.ст. 980-984 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 984 ЦК України та ст. 3 ЗУ «Про страхування» страхувальником може бути фізична або юридична особа. Відповідно до статті 5 ЗУ «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов'язковим. Згідно ч.1 ст.16 ЗУ України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно якого страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхувальником, на корить якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язаний сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику. Згідно п.2 ч.1 ст.21 ЗУ «Про страхування», страхувальник зобов'язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику. Ч. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що цей закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: його укладено після настання страхового випадку; об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, спірний поліс було укладено безпосередньо позивачем, який надав всі необхідні документи уповноваженій особі страховика та після з'ясування всіх обставин, перевірки його змісту, позивач підписала вказаний вище поліс. Доказів того, що вказаним полісом забезпечено інший автомобіль відповідно до номеру кузова/шасі позивачем не надано. В порядку передбаченому законом, позивач не звертався до відповідача з вимогою про внесення змін до даного полісу. Крім того, відповідач не уникав сплати страхового відшкодування з підстав помилки у номері кузова/шасі в полісі № АЕ/1054550 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а сплатив його на користь ПрАТ СК «Уніка». З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для визнання недійсним полісу № АЕ/1054550 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в порядку ст.ст. 203,215 ЦПК України. Посилання позивача на допущену помилку при складанні вказаного вище полісу, суд вважає безпідставними. За вказаного, позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed