Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

19 квітня 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради в особі Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за участю третьої особи: Центрального районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, в якій представник позивача за довіреністю Миславська Н .О. , просила суд відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , у матері, [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь дитячого закладу, якому буде передана дитина на повне державне забезпечення, чи особи, якій буде передана дитина під опіку. 03 травня 2019 року на адресу суду надійшла заява про зміну частини позовних вимог, в якій представник позивача за довіреністю [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в частині стягнення аліментів позовні вимоги залишено без змін. В обґрунтування змінених позовних вимог представник позивача посилалась на те, що відповідач [PERSON] має малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Батько дитини, [PERSON] помер [INFO] . 04 листопада 2018 року малолітня [PERSON] була залишена матір`ю без догляду, про що було складено відповідний акт від 04 листопада 2018 року. [PERSON] була тимчасово влаштована до інфекційного відділення міської лікарні № 4 та згодом переведена до педіатричного відділення № 2 КЗ «Маріупольське територіальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки». Мати дитини, [PERSON] , продовжує ухилятися від своїх батьківських обов`язків, до служби у справах дітей по Центральному району з питання повернення малолітньої [PERSON] до своєї сім`ї не зверталася, на телефонні дзвінки не відповідає, матеріальної або іншої допомоги не надає, не виявляє ніякого бажання повернути дитину до родини. [PERSON] не проживає в родині матері, на теперішній час тимчасово влаштована до родини [PERSON] , яка забезпечує всебічний розвиток дитини, відповідає за її моральне та матеріальне становище. Рішенням Петршотравневого районного суду Донецької області від 24 січня 2014 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO]. Згідно договору найму житлового приміщення від 22 листопада 2018 року [PERSON] прийняла у строкове платне користування квартиру за адресою: [ADDRESS] , але у зв`язку з несплатою орендної плати звільнила орендоване житлове приміщення та на теперішній час її місцезнаходження не відоме, телефон відключений. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з метою соціального захисту малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Представник позивача - Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, [PERSON] О. Р ., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві змінені позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів, підтримала у повному обсязі. Розгляд справи просила провести без її участі. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за останньою відомою адресою її реєстрації, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. Представник третьої особи - Центрального районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, Ніколайцева С.М., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, надавши письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника. За наведених обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO] , про що 04 листопада 2014 року було зроблено відповідний актовий запис № 1348, матір`ю зазначена - [PERSON] , батьком - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00022342981 від 14 березня 2019 року, державна реєстрація актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , булу проведена 04 листопада 2014 року для виплати допомоги у зв`язку з народженням дитини. Паспорт батька не пред`явлено, відомості про нього внесено згідно свідоцтва про шлюб. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 44, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 20 березня 2019 року Виконавчим комітетом Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області. Як вбачається з Акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 04 листопада 2018 року, малолітня [PERSON] 04 листопада 2018 року була залишена матір`ю без догляду на свою подругу, [PERSON] , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з викладеними обставинами, за повідомленням Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 09 квітня 2019 року, [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання батьківських обов`язків (протокол ГП № 225930 від 05 листопада 2018 року). [PERSON] була тимчасово влаштована до інфекційного відділення міської лікарні № 4 та згодом переведена до педіатричного відділення № 2 КЗ «Маріупольське територіальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки». Згідно витягу з протоколу № 5 від 03 квітня 2019 року засідання Центральної районної комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, було вирішено за доцільне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Проте як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] продовжувала ухилятися від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до акту про факт передачі дитини від 15 січня 2019 року, малолітню [PERSON] , [INFO] , було передано матері-вихователю, [PERSON] , [INFO] , на підставі наказу СДД по Центральному району управління ССД ММР від 15 січня 2019 року № 1 на клопотання № 25.7 -2397-25.7.1 від 15 січня 2019 року. Згідно характеристики, наданої завідувачем Дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 150 «Родзинка» Камєнєвою Г.В. від 21 листопада 2019 року, дитина, [PERSON] , яка виховується у дитячому будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] , відвідує молодшу групу № 10 з 15 жовтня 2019 року. Приводить та забирає Орину з садка [PERSON] своєчасно та систематично. Мати дівчинки, [PERSON] , станом на 21 листопада 2019 року до працівників дитячого садка за інформацією про навчання, фізичний та духовний розвиток дитини жодного разу не зверталась, не приводила та не забирала Орину з дитячого садка, батьківські збори та свята не відвідувала, у часті в житті дитини, групи та дитячого садка не приймала. Відповідно до довідки, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги 3 2 м. Маріуполя від 12 листопада 2019 року, у січні 2019 року до поліклініки ЦПМСД № 2 звернулася [PERSON] , [INFO], з приводу взяття на облік дитини, [PERSON] , 2014 року народження. За період з січня 2019 року до теперішнього часу дитину до поліклініки приводить лише [PERSON] . Як вбачається з пояснювальної записки [PERSON] , у неї з 15 січня 2019 року проживає малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] . За час перебування дитини в її родині були відновлені медична картка, щеплення, дитина педагогічно запущена з затримкою мовного розвитку. Мати дитини, [PERSON] , з січня 2019 року до теперішнього часу з дитиною не зустрічалась та не дзвонила. На підставі викладених обставин Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , про що представником 26 листопада 2019 року додатково було подане відповідне клопотання. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої доньки. Не дивлячись на ті обставини, що ще в листопаді 2018 року у неї було відібрано малолітню доньку без позбавлення батьківських прав, тобто надалася можливість змінити своє ставлення до виховання дитини, відповідачка не зробила належні висновки, інтересу до життя своєї малолітньої доньки не виявляє, матеріально та морально не підтримує її, що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікованої постановою ВР N 789-ХІІ від 27.02.91 року)- далі Конвенція, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.2009 року дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. Частина 8 ст.7 Сімейного кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що мати взагалі не спілкується з малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , інтересу до життя дитини, її внутрішнього світу не виявляє, не проявляє до неї батьківської турботи, не намагається повернути дитину до своєї родини та створити належні умови для її життя та виховання, що свідчить про свідоме ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину ( ч. 3 ст. 166 СК України). Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч.3 ст.181 цього Кодексу, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому за ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не правом, а обов`язком батьків, а позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов`язку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу, якому буде передана дитина на повне державне забезпечення, або особи, якій буде передана дитина під опіку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2019 року (день пред`явлення позову) і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Враховуючи, що рішення ухвалено на користь позивача, який при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, вказаний судовий збір відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,80 гривень (768,40 гривень за заявлену вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав, та 768, 40 гривень - за заявлену вимогу майнового характеру про стягнення аліментів). На підставі наведеного,

Outcome: approved