Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

11 травня 2018 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] , в якому просить суд визнати недійсним договір «Індивідуальний номер замовлення GI 01415» від 09.09.2017 р., укладений між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] ; стягнути з відповідача на її користь кошти, сплачені за договором «Індивідуальний номер замовлення GI 01415» від 09.09.2017 р. в розмірі 4979,00 грн., завдані матеріальні збитки в розмірі 2 000,00 грн. та моральну шкоду а розмірі 10000,00 грн. Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачка зазначила, що 09 вересня 2017 року до її квартири несподівано з`явилися дві особи, які представились співробітниками компанії з продажу сучасних метало-пластикових вікон та почали наполегливо пропонувати придбати їх продукцію на вкрай вигідних умовах. Як в подальшому з`ясувалося особи діяли від імені фізичної особи - підприємця [PERSON] . Так, працівники вмовляли позивачку придбати нове метало-пластикове вікно. Хоча позивачка відразу їм відмовила, посилаючись не те, що не має коштів на це, проте вони продовжили морально тиснути, розповідаючи про начебто переваги такого вікна та дуже вигідну пропозицію, вказуючи, що вікно позивачка отримає «майже даром». Після декількох годин вмовлянь позивачка погодилась придбати запропоноване вікно, вартість якого мала становити приблизно 2 500 грн. з розстрочкою платежів без відсотків та переплати, оскільки така пропозиція була для неї вигідною. Після чого, працівники запропонували підписати договір-замовлення, згідно до якого позивачка придбає вищевказане вікно. Позивач є людиною вже досить літнього віку, є юридично необізнаною і має поганий зір, а тому просила працівників зачитати умови договору, на що вони люб`язно відповіли, що це типовий договір про те, що вона доручає фірмі продати вікно, та показали місце, де необхідно поставити підпис. Після підписання договору «Індивідуальний номер замовлення GI 01415», працівники відповідача також попросили здійснити перший платіж через їхній термінал, та відповідно попросили підписати роздруковану на місці квитанцію, при цьому позивачка помітила, що на квитанції вказана сума 4 979,00 грн., що її шокувало, оскільки мова йшла саме про 2 500,00 грн., проте працівники відповідача почали переконувати, що позивачка неправильно все зрозуміла, і що вартість у чеку це офіційна ціна, яка буде зменшена на 25% знижки, яку вони оформлюють згідно з талоном (купоном), а в подальшому, коли буде виплачено 2 500 грн. щомісячними платежами, залишок буде списано за державною програмою енергоефективності. Таким чином, працівники відповідача переконали підписати банківський чек. Цього ж дня, до дому прийшла дочка позивачки, яка ознайомилась з документами, в тому числі з договором та банківським чеком, та розібравшись з усіма умовами придбання вікна, стало зрозуміло, що було фактично оформлено звичайний кредит, а не розстрочку без відсотків і переплати. Також порахували, що придбане вікно обійдеться щонайменше (414,92 + 144,39)*12 = 6 711.72 грн., що взагалі є неприпустимим, оскільки майже втричі перевищує вартість, з якою погодилась позивачка. Наступного дня, тобто 10.09.2017 р., у зв`язку з тим, що відповідач знаходиться у іншому місті і позивачка не має змоги їхати шукати її офіс, то телефонним дзвінком відповідачу за номером, вказаним у договорі повідомила про те, що така ціна вікна не влаштовує, і що була обіцяна знижка близько 50% від вартості у договорі, у відповідь позивачці повідомили з насмішкою, що ціна вікна 4 979,00 грн. - це вже зі знижкою, після чого одразу повідомила, що відмовляється від договору, оскільки таке коштовне вікно їй непотрібне, проте отримала заперечення, що вікно не підлягає поверненню. В подальшому позивачка неодноразово телефонувала відповідачу з метою врегулювання спору та закриття кредиту, проте відповідь завжди була негативною, нічого не пояснювали, кидали слухавку. У відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачці також повідомили, що платежі будуть списуватись щомісяця і нічим допомогти вони не можуть, оскільки питання необхідно вирішувати безпосередньо з відповідачем, або достроково погасити кредит. Усвідомлюючи можливі наслідки, позивачка звернулась за правовою допомогою до юриста, який допоміг скласти лист-повідомлення про розірвання договору, шо був 25.09.2017 р. направлений на адресу відповідача, вказану у договорі, а також на адресу, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Своїм листом від 03 листопада 2017 року ФОП [PERSON] повідомила, зокрема, про те, що після укладення договору виконавцем були проведені роботи по виконанню замовлення, а саме, заміри, виїзд майстра, оформлення заявки заводу виробнику, що вимагають витрат, було зроблено замовлення на завод-виробник та переведена сплата за замовлення, що підтверджується документально. Проте, будь-яких доказів до листа не було надано. Таким чином, під час підписання спірного договору позивачку, як споживача, було введено в оману представниками відповідача, зокрема, щодо такої істотної умови як ціна та «знижка», що є проявом нечесної підприємницької практики з боку відповідача, а тому такий договір може бути визнаний судом недійним. Крім того, позивачці були завдані матеріальні збитки у вигляді сплати відсотків за оформлений кредит в той час як відповідач відмовився врегулювати спір в досудовому порядку (розмір відсотків становить 144,39 грн. на місяць, за період близько 7 місяців), а також витрати, пов`язані з необхідністю звертатись за правовою допомогою, направлення листів та ін. У своїй сукупності матеріальні збитки, без урахування вартості самого оспорюваного договору, позивачка оцінює у розмірі 2 000 грн. У зв`язку з наведеними обставинами, зважаючи на істотне порушення Фізичною особою - підприємцем [PERSON] прав [PERSON] , як споживача, які окрім того, що призвели до матеріальних збитків, також завдали значної моральної шкоди, оскільки останній довелося пережити сильні душевні хвилювання, нервовий стрес, а також моральне пригнічення у зв`язку з насмішками працівників відповідача, які повідомляли при телефонних дзвінках, що нічого позивачка не зможе вдіяти, що треба було уважно читати, що вона підписувала, і що все одно не поверне сплачених коштів. Завдану моральну шкоду неправомірними діями Фізичної особи - підприємця [PERSON] , що призвели до порушення прав позивачки як споживача, оцінює у розмірі 10 000,00 грн. Від представника відповідача адвоката Мисечко К.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначила, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа підприємець та займається діяльністю посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, що підтверджується випискою з Єдиного реєстру фізичних осіб-підприємців. В рамках цієї діяльності між нею та ООО "Престиж Групп" заключений договір про надання товару - металопластикових конструкцій у м. Дніпро. Згідно договору строк постачання товару складає від 3 до 14 робочих днів з дня надходження на рахунок ООО "Престиж Групп" грошових коштів від неї, як ФОП в рахунок сплати товару. Дійсно 09.09.2017 року між ФОП [PERSON] та позивачем був укладений договір № GІ 01415 по організації робіт по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Згідно до п. 1.1. вищевказаного договору, виконавець забов`язується організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Згідно з письмовим договором, який підписав позивач, замовник підтвердив, що йому в повному обсязі надана інформація про товар, умови оплати та доставки. Замовником уважно прочитаний договір і додаток до нього, без будь-якого примусу, з повним розумінням його змісту. Волевиявлення учасників угоди було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Умови погоджені із замовником і добровільно ним прийняті. Зміст і умова угоди не суперечить вимогам ст. 203 ЦК України. Позивач не був введений в оману щодо умов договору та обставин, що мають істотне значення. Всі умови оплати були обумовлені в договорі і прийняті замовником, про що свідчить підпис на договорі. Договором не передбачена відмова від зобов`язань в зв`язку з життєвими обставинами, що змінилися. До вищевказаного договору додаються креслення, на яких вказані розміри, конфігурація, найменування конструкції. Підпис замовника на кресленнях вказує на її згоду з конфігурацією, розмірами, маркуванням, та якістю зазначених профілів. ПВХ конструкції, фурнітура відповідає нормам ДСТУ, про що свідчить сертифікат відповідності. Завод-виробник діє на підставі усіх належних документів, а також на основі договору між підприємством, яке згідно п. 1.1. договору зобов`язане організувати роботи по виготовленню та надання у власність ПВХ конструкцій. Вартість конструкцій, згідно договору складає 4974 грн. Вартість замовлення прописана в договорі, який позивач підписала. Тобто, під час підпису ця сума її влаштовувала. Позивач отримала кредит у фінансовій установі (ПАТ «ПриватБанк») та одержала споживчий кредит для оплати вартості товару на придбання конструкцій. Перший внесок був позивачем переведений 09.09.2017 року, про що свідчить відповідна квитанція, на якій стоїть підпис позивача про те, що вона ознайомлена з правилами надання банківських послуг. Після укладення договору виконавцем були проведені роботи по виконанню замовлення, а саме, заміри, виїзд майстра, оформлення заявки заводу виробнику, що вимагають витрат. Банком було переведено грошові кошти. В свою чергу, одразу було зроблено замовлення на завод-виробник та оплата рахунку-фактури від 11.09.2017 року була здійснена 15.09.2017 року. Замовлення було відправлено в роботу після зарахування коштів на рахунок підприємства, а саме 15.09.2017 року. Роботу по розкрою склопакетів було виконано 15.09.2017 року та розпочато роботу по виготовленню металопластикового профіля по розмірам узгодженим з замовником. Замовлення по спірному договору було відвантажено з заводу на доставку замовнику 25.09.2017 року. Лист від позивача про розірвання договору був отриманий позивачем 25.09.2017 року, коли замовлення вже було виконано. В цьому листі позивач посилається на незгоду з вартістю замовлення, яка вказана в договорі та з умовами кредитування, а не на невідповідність договору вимогам закону. Крім того, позивач посилається на можливість повернення кредиту по програмі енергоефективності, але це не є специфікацією підприємства, тому що підприємство не є банківською установою. Про неможливість розторгнення договору позивачу було направлено відповідь на заяву. Крім того, позивач вимагає стягнути грошові кошти у сумі 6 979 грн., хоча жодним чином не доводить цю суму, оскільки вартість замовлення складає 4974 грн. Оскільки факт підписання позивачем договору на виготовлення ПВХ-конструкцій свідчить про вільне волевиявлення та ознайомлення з умовами договору на виготовлення конструкцій, в тому числі про укладення договорів щодо отримання кредитних коштів для оплати товару, можливо зробити висновок про недоведеність вимог щодо введення позивача в оману під час укладення договорів, а також ведення відповідачами нечесної підприємницької діяльності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, в наданій суду письмовій заяві просить задовольнити позов в повному обсязі, розглянути справу без її участі та без участі позивача. Представник відповідача Мисечко К.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, відзив на позов підтримала, в наданій суду письмовій заяві просить відмовити в задоволенні позовних вимог, розглянути справу без її участі. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 09.09.2017 року між ФОП [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений договір № GІ 01415 (арк.с. 11) по організації робіт по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Згідно до п. 1.1. вищевказаного договору, виконавець забов`язується організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Вартість конструкцій, згідно договору складає 4974 грн. Вартість замовлення прописана в договорі, який позивач підписала. Позивач отримала кредит у фінансовій установі (ПАТ «ПриватБанк») та одержала споживчий кредит для оплати вартості товару на придбання конструкцій. Перший внесок був позивачем переведений 09.09.2017 року, про що свідчить квитанція (арк.с. 14), на якій стоїть підпис позивача про те, що вона ознайомлена з правилами надання банківських послуг. 25 вересня 2017 року позивачкою на адресу відповідача було направлено заяву про відкликання замовлення та розірвання договору, оскільки під час підписання договору позивачку ввели в оману щодо вартості замовлення. Відповідачем була направлена відповідь на заяву про неможливість розірвання договору (арк.с. 17), у зв`язку з тим, що після укладення договору виконавцем були проведені роботи по виконанню замовлення, а саме, заміри, виїзд майстра, оформлення заявки заводу виробнику, що вимагають витрат. Банком було переведено грошові кошти. В свою чергу, одразу було зроблено замовлення на завод-виробник та оплата рахунку-фактури від 11.09.2017 року була здійснена 15.09.2017 року. Замовлення було відправлено в роботу після зарахування коштів на рахунок підприємства, а саме 15.09.2017 року. Роботу по розкрою склопакетів було виконано 15.09.2017 року та розпочато роботу по виготовленню металопластикового профіля по розмірам узгодженим з замовником. Замовлення по спірному договору було відвантажено з заводу на доставку замовнику 25.09.2017 року. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та главою 61 розділу ІІІ підрозділу 1 книги п`ятої ЦК України, яка регулює договірні зобов`язання, зокрема договір підряду. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захистправ споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч.1 ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст.867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Замовник може відмовитися від договору згідно ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Вимога про безоплатне усунення недоліків роботи, виконаної за договором побутового підряду, які можуть становити небезпеку для життя або здоров`я замовника та інших осіб, може бути пред`явлена замовником або його правонаступником протягом десяти років з моменту прийняття роботи, якщо у встановленому законом порядку не передбачені більш тривалі строки (строки служби). Така вимога може бути пред`явлена незалежно від того, коли виявлено ці недоліки, у тому числі й при виявленні їх після закінчення гарантійного строку. У разі невиконання підрядником цієї вимоги замовник має право протягом цього ж строку вимагати повернення частини ціни, сплаченої за роботу, або відшкодування його витрат на усунення недоліків. Згідно ч.1 ст.10 ЗУ "Про захист прав споживачів", споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Посилання позивача на те, що згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» споживач протягом чотирнадцяти днів має право відмовитися від отримання будь-яких послуг, суд вважає безпідставними, так як такого положення вказаний закон не містить. Частиною 1 статті 9 Закону України«Про захистправ споживачів» передбачено, що споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Як вбачається з наданих суду матеріалів, договір про виготовлення ПВХ конструкцій та договір про надання споживчого кредиту позивач підписала та була ознайомлений з їх змістом. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Посилання позивача на те, що вона уклала спірний договір внаслідок того, що вона є людиною вже досить літнього віку, є юридично необізнаною і має поганий зір, не може бути підставою для розірвання договору, оскільки це не передбачено нормами матеріального права та не знайшло свого підтвердження матеріалами справи. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed