Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за період з 26.05.2013р. по 30.09.2013р. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04 квітня 2012 року було встановлено, що [PERSON] виконував роботи в вихідні та неробочі дні в грудні 2008 - січні 2009 року, які не були йому оплачені при звільненні 13.02.2009 року. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 26.03.2013 року з ПАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 13.02.2009р. по 26.03.2013р. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30.09.2013р., з ПАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.03.2013р. по 24.05.2013р. в сумі 7 831,20 грн. Цим же рішенням з ПАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] також стягнуто 2349,36 грн. в якості оплати праці за роботу у вихідні дні (27 та 28 грудня 2008 р., 17, 18, 24, 25 січня 2009 р.), а також 528,61 в якості індексації оплати праці за роботу у вихідні дні. В цій частині дане рішення було залишене без змін рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2013 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2014р., з ПАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2013р. по 14.04.2014р. З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що за період затримки розрахунку при звільненні, який не охоплений рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2014р., відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26.05.2013р. по 30.09.2013р., який станом на 24.07.2014р. складає 17228,64 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що після набрання зазначеним рішенням суду законної сили між сторонами виникли правовідносини щодо його виконання, які регулюються нормами спеціального законодавства, а саме, Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, представник зазначила, що рішення суду не було допущене до негайного виконання, а тому відповідно, і строк виконання судового рішення залежить як від дій позивача, так і, відповідно, від дій державної виконавчої служби. Таким чином, вважає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та безпідставними, а отже задоволенню не підлягають. Крім того вважає, що позивач зловживає своїми правами, а тому просить суд виважено підійти до вирішення даного спору. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04 квітня 2012 року у справі № 2-5675/11 задоволено позов [PERSON] до ПАТ КБ «Надра». Встановлено, що [PERSON] виконував роботи в вихідні дні в грудні 2008 - січні 2009р., які не були йому оплачені при звільненні 13.02.2009р. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30 вересня 2013р. у справі № 761/20212/13-ц задоволено позов [PERSON] до ПАТ КБ "Надра". З ПАТ КБ"Надра" на користь [PERSON] стягнуто 2349,36 грн. в якості оплати праці за роботу у вихідні дні в грудні 2008р. - січні 2009р. Крім того, суд також стягнув з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.03.2013р. по 24.05.2013р. в сумі 7831,20 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2014р. у справі №761/11945/14-ц, з ПАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2013р. по 14.04.2014р. в сумі 26821,86 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому, а у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Отже, зі змісту зазначених положень, у випадку невиплати середнього заробітку за рішенням суду, робітник має право на виплату такого заробітку з підстав ст. 117 КЗпП України по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Вина відповідача в невиплаті належних позивачеві при звільненні грошових сум встановлена рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2012р., рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30.09.2013р. та рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2014р. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Відповідачем не спростовані доводи позивача про те, що на час судового розгляду позивачу не сплачена належна йому при звільненні 13.02.2009р. стягнута на його користь рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30.09.2013р. оплата праці за роботу у вихідні дні в грудні 2008р. - січні 2009р. в сумі 2 349,36, та стягнуто на його користь рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2014 року середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.10.2013р. по 14.04.2014р. в сумі 26821,86 грн. Доказів такої сплати відповідач не надав. Крім того, факт такої несплати на час судового розгляду також не заперечувався в судовому засіданні представником відповідача. На підставі зазначених норм законодавства, суд, вирішуючи даний спір, приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення на підставі ст.ст. 116,117 КЗпП України вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку. Згідно ст. 11 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки права позивача відповідачем не поновлені, порушення права не припинене, виплата належних позивачу грошових сум не здійснена, вимоги позивача підлягають задоволенню в межах заявлених ним в позові, а саме, підлягають стягненню з відповідача суми середнього заробітку за періоду з 26 травня 2013 року по 30 вересня 2013 року. Сума середнього заробітку, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 17228,64 грн. без врахування податків та зборів, виходячи з наступного розрахунку, проведеного відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 : Кількість робочих днів за останніх два повних робочих місяці перед звільненням: 23 (грудень 2008) + 20 ( січень 2009) = 43:2 = 21,5 Згідно довідки ПАТ КБ "Надра", розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 195,78 грн. в день. Кількість робочих днів з 25.05.2013р. по 30.09.2013р. - 88 дні Середній заробіток з 25.05.2013р. по 30.09.2013р. : 88 р.д. х 195,78 грн/день = 17228,64 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на кристь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 243,60 грн., виходячи з розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved