Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Вироком Овідіопольського районного суду від 01.07.2011 р. (справа № 1-211/11) гр. [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченому ст.286 ч.2 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на термін 5 років з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів терміном на 3 роки. На підставі ст.75 КК України з випробувальним строком 3 роки. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.03.2012 р. вирок Овідіопольського районного суду від 01.07.2011р. був залишений в силі в частині покарання [PERSON], в частині цивільного позову скасований, справу направлено до новий судовий розгляд. В обґрунтування цивільного позову. до [PERSON], НВЦ "ВІТІС АГРО" про стягнення майнової та моральної шкоди, позивач [PERSON] зазначила, що 17 червня 2009 року, у світлий час доби [PERSON] [INFO], керуючи автомобілем "РАФ", реєстраційний номер [NUMBER], на автодорозі між с.Мала Доліна та п.Великодолинське, на ділянці дороги при в'їзді в СО "Зоря", скоїв наїзд на її сина [PERSON], [INFO]. У результаті ДТП синові [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи № 1514 від 25.05.2009 року заподіяні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма важкого ступеня, епідермальна гематома, перелом скроневої кістки ліворуч, садна грудної клітки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. По факту порушення [PERSON] правил дорожнього руху порушена кримінальна справа № 79200900029, у якому вона визнана законним представником сина [PERSON] Власником автомобіля "РАФ" реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП був і є НВЦ "ВІТІС АГРО" і [PERSON] перебував з цією юридичною особою у трудових правовідносинах. У зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою їй заподіяна матеріальна шкода у розмірі 49497,61 грн. та моральна шкода в розмірі 1000000 грн. Матеріальна шкода підтверджується квитанціями, понесених нею витрат на лікування сина [PERSON] Моральна шкода, що підлягає стягненню з [PERSON], виражається в тому, що її син зі здорової дитини в результаті наїзду на нього автомобіля "РАФ" д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], став інвалідом, поставлений на "Д" облік. З моменту події по теперішній час вона змушена залишити роботу та постійно займатися лікуванням сина. Лікування здійснюється дорогими медикаментами, коштів на лікування у неї не вистачає. [PERSON] відмовляється відшкодовувати матеріальний збиток на лікування сина [PERSON] Моральний збиток вона оцінює в один мільйон гривень. На підставі викладеного з посиланням на ст.ст.28, 1187, 1195 ЦК України вона просить суд стягнути з НВЦ "ВІТІС АГРО" на її користь матеріальну шкоду у розмірі 49497,61 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.06.2013 року до участі в розгляді справи в якості співвідповідача притягнуто приватне акціонерне товариство "Одеський коньячний завод". Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просить суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, так як вважає себе невинним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Представник відповідача НВЦ "ВІТІС АГРО" в судове засідання двічі не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Раніше, в судовому засіданні та письмових запереченнях на позов, представник відповідача позов визнала частково, просила суд задовольнити позов частково, в сумі, розрахунок якої вона доведе належними доказами. Представник відповідача ПАТ "Одеський коньячний завод" в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПАТ "Одеський коньячний завод" на користь позивача матеріальної та моральної шкоди заперечувала та вважає, що для стягнення немає жодних правових підстав. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з письмовими запереченнями на позов, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: Як вибачається з наданих суду письмових доказів по справі, відповідно до вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.07.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України в тому, що 17 червня 2008 року, приблизно о 17.30 годині, [PERSON], перебуваючи в офіційних трудових відносинах із ЗАТ "Одеський коньячний завод" і виконуючи свої трудові обов'язки водія, управляючи технічно справним автомобілем марки "РАФ" д/н [NUMBER], що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03.02.2003 р. підприємству ЗАТ "Одеський коньячний завод", рухаючись по автодорозі між с.Мала Доліна та смт.Великодолинське Овідіопольского району Одеської області, де на ділянці дороги, при в'їзді до СК "Зоря", виявивши неуважність, не стежачи за дорожньою обстановкою, не обравши безпечний інтервал, порушивши при цьому п.п.2.3, 13.1, 12.3 ПДР, зробив наїзд на рухающегося в зустрічному напрямку по узбіччю дороги на велосипеді "Салют" потерпілого [PERSON], у результаті чого, потерпілий [PERSON] одержав тілесні ушкодження у вигляд : відкритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку важкого ступеня, епідуральної гематоми, перелому скроневої кістки ліворуч, забиття, саден грудної клітки, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини транспортного засобу з наступним падінням і ударом об дорожнє покриття, можливо 17.06.2008 р., і ставляться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних у момент їхнього заподіяння (т.1, а.с.9-14). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.03.2012 р. вирок Овідіопольського районного суду від 01.07.2011 р. був залишений в силі в визнання [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначення йому міри покарання, в частині цивільного позову скасований та справу в цієї частині направлено до новий судовий розгляд (т.1, а.с.4-8). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, що є підставою для заявленого цивільного позову, є доведеною вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2011 року, який набрав законної сили. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності), інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1195 ЦК України юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) , втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. [PERSON] з 02.01.2007 року за сумісництвом працював водієм в ПП НПЦ "ВІТІС АГРО", що підтверджується довідкою № 87 від 16.01.2012 року (т.1, а.с.117). Автобус РАФ 2203 д/н [NUMBER] ПП НПЦ "ВІТІС АГРО" орендував у ЗАТ "Одеський коньячний завод" згідно договору суборенди від 01.06.2008 року (т.1, а.с.118-120). Таким чином, у відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України, обов'язок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, покладається на НПЦ "ВІТІС АГРО", яка підлягає стягненню з НПЦ "ВІТІС АГРО", як шкода, заподіяна працівником під час виконання трудових обов'язків, що відповідає вимогам п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 в частині відповідальності організації з якою працівник перебуває в трудових відносинах за спричинення шкоди, і який відповідає перед нею в порядку регресу згідно ст.130 КЗпП України. Заподіяна матеріальна шкода в сумі 49497,61 грн. повністю підтверджена залученими до матеріалів справи оригіналами товарних, фіскальних чеків, в зв'язку з чим позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди в зазначеному розмірі підлягає задоволенню в повному обсязі (т.1, а.с.138-192). В частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд враховує значний душевний біль викликаний отриманням сином позивача тяжких тілесних ушкоджень, а також те, що негативні наслідки події з 2011 року по теперішній час. З іншого боку суд також враховує необережну форму провини, майновий стан [PERSON], його відповідальність перед підприємством в порядку регресу. Отже, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, глибини душевних страждань позивача, інших обставин, які мають істотне значення та враховуючи вимогу розумності і справедливості, суд частково задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 грн., що є адекватним моральним стражданням позивача.

Outcome: partial