Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди з тих підстав, що як стверджує він з 21.02.2013 року працював у ДП «Укрспирт» Бершадське місце провадження діяльності на посаді інженера теплотехніка 1 категорії відповідно до наказу № 6/34-к від 20.02.2013 року. 18.04.2013 року загальними профспілковими зборами реформованого підприємства спиртової галузі Бершадського МПД його обрано головою профспілкової організації Бершадського МПД. Він як працівник МПД та голова профспілкової організації Бершадського МПД не вгодив керівнику Бершадського МПД [PERSON] та генеральному директору ДП «Укрспирт» [PERSON] і відносно нього було розпочато переслідування, яке завершилось звільненням його з займаних посад. Рішення про зняття його з голови профспілки є незаконним, оскільки збори профспілкової організації збиралися з порушенням п.3.10 статуту профспілки, оскільки дострокові вибори керівного органу профспілки можуть відбуватися тільки за вимогою не менше 1/3 членів профспілки або за пропозицією керівного органу вищої профспілки, чого у випадку з ним не було. З 31.12.2014 року його ознайомили з наказом № 532-к від 30.12.2014 року про звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором (п.3 ст. 40 КЗпП України). Цей наказ відповідача не конкретизований, без будь-яких фактів систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та з порушенням діючого законодавства. Крім того, відповідач не сплатив йому заробітну плату за січень 2014 року в розмірі 978 грн. 59 коп., за лютий 2014 року 1390 грн. Що стосується невиплати йому заробітної плати за листопад 2014 року 10.11.2014 року за 6 годин, 11.11.2014 року 8 годин, 28.11.2014 року 4 години), що складає 361 грн. 24 коп. то є вимушені прогули. 31.12.2014 року 122 грн. 83 коп. та за увесь грудень 2014 року відповідач нарахував та не виплатив 7439 грн. 04 коп. Також йому не сплачено премії за червень 2014 року в сумі 840 грн., липень 2014 року 1250 грн., серпень грудень 2014 року по 3000 грн. за кожен місяць. Відповідач не нарахував та не доплатив до заробітної плати надбавки за липень 2014 року 583 грн. 80 коп., серпень, вересень 2014 року 1751 грн. 40 коп., жовтень грудень 2014 року 2889 грн. 90 коп. Від дій відповідача йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у тому, що незаконним звільненням його умисно дискредитували в очах трудового колективу та він втратив можливість продовжувати активну профспілкову та громадську діяльність, принижено його честь та гідність, престиж та ділову репутацію. Моральні страждання, які він переніс, продовжуються на протязі усього часу з жовтня 2014 року, з часу не допуску його до робочого місця як інженера теплотехніка так і голови профспілкової організації з часу його звільнення по даний час. Він переніс моральне потрясіння, хвилювання, вимушений був звернутись до медичних установ за покращенням свого здоровя у звязку з неправомірними діями відповідача. За час його незаконного звільнення у нього виникли фінансові проблеми в забезпеченні його та сімї, його неповнолітнього сина. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] неодноразово змінював розмір позовних вимог, в позовній заяві в останній редакції позивач просить: 1) визнати неправомірним (незаконним) його звільнення за ч.3 ст. 40 КЗпП України за наказом № 532-к від 30.12.2014 року; 2) поновити його на роботі ДП "Укрспирт" Бершадське МПД на посаді інженера-теплотехніка 1 категорії; 3) стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації (компенсації) з часу його звільнення по день постановлення рішення суду; 4) стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за затримку розрахунку при звільненні в сумі середнього заробітку за увесь час затримки по день фактичного розрахунку, несвоєчасний розрахунок при звільненні; 5) визнати неправомірним подання керівника Бершадського МПД від 10.11.2014 року за № 655 від 10.11.2014 року за № 659 про введення посади інженера-теплотехніка 1 категорії у Бершадському МПД; 6) визнати неправомірним наказ № 21/34 ДП "Укрспирт" генерального директора [PERSON] від 11.11.2014 року в частині виведення посади з штатного розпису Бершадського МПД ДП "Укрспирт" спеціаліста інженера-теплотехніка 1 категорії та скасувати даний наказ; 7) стягнути з відповідача за січень - лютий 2014 року, листопад 2014 року, 31.12.2014 року та за увесь грудень 2014 року нараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 7 923 грн.11 коп.; 8) стягнути з відповідача на його користь борг по грошовим коштам по відрядженню в сумі 649 грн. 01 коп. по заборгованості станом на 01.09.2013 року; 9) стягнути з відповідача на його користь премії за червень - грудень 2014 року по 3000 грн. за кожний місяць; 10) стягнути з відповідача на його користь доплати та надбавки за липень - грудень 2014 року в розмірі 5 225 грн.10 коп.; 11) скасувати розпорядження № 28 від 13.11.2013 року заступника керівника з виробничих питань Бершадського МПД [PERSON] "щодо режиму роботи неповного робочого тижня з 16.11.2013 року"; 12) поновити (продовжити) строк звернення до суду в частині скасування розпорядження № 28 від 13.11.2013 року та в частині визнання незаконними (недійсними) рішень за протоколом засідання профспілкового комітету від 20.11.2014 року та рішення за протоколом загальних профспілкових зборів від 25.11.2014 року із-за того, що дані факти були виявлені ним з пропуском строку на їх оскарження та ненадання йому їх копій рішень за протоколами, а також його стану здоров'я, що є поважною причиною; 13) визнати недійсним (незаконним) та скасувати рішення за протоколом засідання профспілкового комітету від 20.11.2014 року в частині "оголошення недовіри голові профспілкового комітету [PERSON] та призначення профспілкових зборів на 25.11.2014 року з порядком денним: 1 зняття голови профспілкового комітету, 2 вибори голови профспілки"; 14) визнати недійсним (незаконним) та скасувати рішення за протоколом загальних профспілкових зборів від 25.11.2014 року в частині "зняття голови профкому та вибори голови профкому"; 15) стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. моральної шкоди заподіяної йому відповідачем незаконним звільненням Ухвалою суду від 1 червня 2016 року позовні вимоги про визнання неправомірним (незаконним) його звільнення за ч.3 ст. 40 КЗпП України за наказом № 532-к від 30.12.2014 року, визнання неправомірним подання керівника Бершадського МПД від 10.11.2014 року за № 655 від 10.11.2014 року за № 659 про введення посади інженера-теплотехніка 1 категорії у Бершадському МПД, визнання неправомірним наказ № 21/34 ДП "Укрспирт" генерального директора [PERSON] від 11.11.2014 року в частині виведення посади з штатного розпису Бершадського МПД ДП "Укрспирт" спеціаліста інженера-теплотехніка 1 категорії та скасувати даний наказ, стягнення з відповідача на його користь боргу по грошовим коштам по відрядженню в сумі 649 грн. 01 коп. по заборгованості станом на 01.09.2013 року, скасування розпорядження № 28 від 13.11.2013 року заступника керівника з виробничих питань Бершадського МПД [PERSON] "щодо режиму роботи неповного робочого тижня з 16.11.2013 року", визнання недійсним (незаконним) та скасування рішення за протоколом засідання профспілкового комітету від 20.11.2014 року в частині оголошення недовіри голові профспілкового комітету [PERSON] та призначення профспілкових зборів на 25.11.2014 року з порядком денним: 1) зняття голови профспілкового комітету, 2) вибори голови профспілки, визнання недійсним (незаконним) та скасування рішення за протоколом загальних профспілкових зборів від 25.11.2014 року в частині зняття голови профкому та виборів голови профкому залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач просить поновити його на посаді інженера-теплотехніка І категорії Бершадського місця провадження діяльності державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з часу звільнення - з 30 грудня 2014 року; стягнути з державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на його користь 96\~368.55 грн. заробітної плати за час затримки розрахунку, 95\~289 гривень 87 копійки втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 грудня 2014 року по 14 червня 2016 року; недоплачену заробітну плату за січень 2014 року 978.59 грн., лютий 2014 року 1 390.0 грн., листопад 2014 року 3 621 грн.24 коп., за 31.12.2014 року - 122.83 грн., 17 090.0 грн. передбачених колективним договором премій за червень-грудень 2014 року, та 5225.10 грн. передбачених колективним договором доплат та надбавок за липень-грудень 2014 року; стягнути з державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на його користь 25\~000 гривень моральної шкоди; стягнути з Бершадського місця провадження діяльності державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» понесені судові витрати по оплаті судового збору та витрат на правову допомогу. Представник відповідача державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмові заперечення, згідно з якими просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог, заперечує проти доводів позовної заяви, вважає їх безпідставними у повному обсязі, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. При винесенні рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а у випадку його невиконання позивач має право повторно звернутись до суду із відповідною заявою про стягнення з роботодавця середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання даного рішення. ДП «Укрспирт» неодноразово зверталося до [PERSON] як в усній, так і в письмовій формі з вимогою зявитись на підприємство для отримання розрахункових коштів по заробітній платі. Більше того, [PERSON] було запропоновано повідомити розрахунковий рахунок на котрий потрібно перерахувати дані кошти у випадку неможливості зявитись особисто. 17.12.2014 року на підставі наказу ДП «Укрспирт» від 12.12.2014 року № 523 «Про проведення службового розслідування» було затверджено склад комісії з проведення службового розслідування щодо перевірки інформації викладеної у зверненні трудового колективу Бершадського МПД ДП «Укрспирт». За результатами перевірки було встановлено, що інженер-теплотехнік Бершадського МПД ДП «Укрспирт» неодноразово ігнорував розпорядження керівника Бершадського МПД ДП «Укрспирт» та без будь-якого пояснення не зявлявся на робочому місці. Враховуючи дані обставини, члени комісії рекомендували генеральному директору ДП «Укрспирт» розглянути питання щодо звільнення [PERSON] з посади інженера-теплотехніка у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правила внутрішнього трудового розпорядку п.3 ст. 40 КЗпП України. 30.12.2014 року згідно наказу ДП «Укрспирт» № 532-к [PERSON] був звільнений з посади інженера теплотехніка Бершадського МПД ДП «Укрспирт» у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. [PERSON] не було надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, моральних або фізичних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача, не зазначено, з яких міркувань [PERSON] виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується, в тому числі не підтвердив і наявність причинного звязку між моральною шкодою і протиправним діянням ДП «Укрспирт». Позивач обґрунтував заподіяну йому шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації. Заслухавши пояснення позивача, його представника, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21.02.2013 року позивач працював у ДП «Укрспирт» Бершадське місце провадження діяльності на посаді інженера теплотехніка 1 категорії відповідно до наказу № 6/34-к від 20.02.2013 року. Відповідно до наказу № 532-к від 30.12.2014 року ДП «Укрспирт» його звільнено з роботи 30.12.2014 року за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим колективом (п.3 ст. 40 КЗпП України). Підставами для даного наказу були: наказ ДП «Укрспирт» від 12.08.2014 року № 304-к «Про дисциплінарну відповідальність», наказ від 24.09.2014 року «Про дисциплінарну відповідальність», акт про результати проведення службового розслідування від 17.12.2014 року. Позивач [PERSON] вважає своє звільнення незаконним, а тому правовідносини, що виникли між сторонами є трудовими та регулюються нормами Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON], вважаючи, що накази відповідача № 304-к від 12.08.2014 року та № 360-к від 24.09.2014 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за несвоєчасне і неякісне виконання службових обовязків та порушення виконавчої дисципліни, звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області із позовом про визнання протиправними наказів про застосування дисциплінарних стягнень та їх скасування, стягнення понесених судових витрат. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 05.03.2015 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази ДП «Укрспирт» № 304-к від 12.08.2014 року та № 360-к від 24.09.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 07.04.2015 року рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 05.03.2015 року змінено в частині розподілу судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.09.2015 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 07.04.2015 року в частині стягнення з державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь [PERSON] 2500 грн. витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката скасовано. В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Так, враховуючи скасування судом наказів відповідача ДП «Укрспирт» № 304-к від 12.08.2014 року та № 360-к від 24.09.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON], які слугували підставою для звільнення позивача із займаної ним посади, суд приходить до висновку, що позивач не здійснював систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За таких обставин, позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді інженера-теплотехніка І категорії Бершадського місця провадження діяльності державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з часу звільнення - з 30 грудня 2014 року підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про незаконність звільнення позивача з 30.12.2014 року, відповідно до ст. 235 КЗпП України, позивач має право на стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Часом вимушеного прогулу є період з 31.12.2014 року, тобто з наступного дня після звільнення позивача, по 14.06.2016 року, тобто по день ухвалення судового рішення. При розрахунку суми середнього заробітку суд виходить з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. У відповідності п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно з п.3 згаданої постанови, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Згідно з довідкою, наданою відповідачем від 14.03.2016 року за вих. № 84 (а.с. 47 т.2), середня заробітна плата позивача за два місяці до звільнення становила (листопад 2014 року - 2849.76 грн. + грудень 2014 року - 7439.04 грн. : 2 = 5144. 40 грн). Звідси середньоденний заробіток позивача буде становити 119.64 грн. (5144.40 грн. : 43 дні) Оскільки позовна заява [PERSON] про поновлення на роботі розглядалася більше одного року не з вини працівника, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В даному випадку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.12.2014 року по 14.06.2016 року включно. Відповідно до ст.ст.1,2,4. Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характер, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка ( до 1 січня 2016 року поріг індексації був 101 відсоток). Виходячи зі встановленого середньомісячної заробітної плати позивача до незаконного звільнення в розмірі 5144. 40 грн. та загальновідомих індексів інфляції за вказаний період (січень 2015 103.1, лютий 2015 - 105.3, березень 2015 - 110.8, квітень 2015 114.0, травень 2015 102.2, червень 2015 100.4, липень 2014 99.0, серпень 2014 99.2, вересень 2014 102.3, жовтень 2015 98.7, листопад 2015 102.0, грудень 2015 - 100.7, тобто за весь 2015 рік - 143.3, за січень 2016 року - 100.9, лютий 2016 99.6, березень 2016 - 101.0, квітень 2106 103.5, травень 2016 - 100.1) за період з 31.12.2014 року по 14.06.2016 року з відповідача на користь позивача з врахуванням вищевказаних індексів інфляції підлягає стягненню втрачений заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 85 078 грн. 54 коп. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 96\~368.55 грн., то суд виходить з наступного. Оскільки судом встановлено, що позивача з посади звільнено було незаконно, то в цьому випадку він набув право на стягнення з відповідача втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, а не право на розрахунок у випадку звільнення у законний спосіб. Тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Щодо стягнення на користь позивача розміру моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, його тривалості, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідач своїми неправомірними діями, дійсно завдав позивачу моральної шкоди, оскільки вони потягли за собою тривалу зміну нормального способу життя позивача, моральні переживання та страждання, позивач вимушений був звернутись до медичних установ за підтриманням свого здоровя у звязку з неправомірними діями відповідача. За час його незаконного звільнення у нього виникли фінансові проблеми в забезпеченні його та сімї. Разом із цим, суд вважає вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн. завищеною та приходить до висновку що розумним та справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20000 грн. Відповідно до п.48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial