Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

У позовній заяві з урахуванням уточнених в порядку ст.49 ЦПК України позовних вимог позивач просить постановити рішення про зміну способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми на 1/4 частки усіх його видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням Любомльського районного суду від 17.08.2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 гривень. Дитина продовжує проживати разом із нею і перебуває на її утриманні. Із часу присудження аліментів матеріальне становище відповідач покращилось, оскільки він працює поліцейським в Департаменті патрульної поліції в місті Києві і отримує регулярний дохід. У зв`язку із цим вважає, що стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу в розмірі 1/4 буде відповідати інтересам дитини, її рівню життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Провадження в справі відкрито ухвалою від 12.04.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В межах встановленого судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому вказав, що з листопада 2017 року з позивачкою проживають окремо і з цього часу у них почали виникати непорозуміння щодо його участі у вихованні дитини. Намагання мирним шляхом налагодити відносини призводили лише до конфліктів. Після присудження аліментів він в добровільному порядку перераховував на картковий рахунок позивачки кошти в сумі 1 200,00 гривень та, окрім цього, неодноразово, відвідуючи дитину, купував одяг, продукти харчування, іграшки. Проте позивач, отримавши по перерахунку кошти в рахунок сплати аліментів, свідомо подала до виконавчої служби виконавчий лист, за яким з його заробітної плати було стягнуто 7 000,00 гривень. Вважає визначений позивачем розмір аліментів на рівні 1/4 частки його доходів для нього непосильним, оскільки він має власні витрати на проживання. Зокрема, з середини травня буде вимушений винаймати житло для проживання по місцю роботи в місті Києві, де ціни у порівнянні значно вищі; виплачує кредит за ноутбук, який ним був придбаний для виконання посадових обов`язків. Враховуючи розмір своєї середньомісячної заробітної плати, а також рівність батьківського обов`язку утримувати дитину, вважає розумним і справедливим стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частки його доходу, який хоча й перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак не поставить його у скрутне матеріальне становище. Представник позивача подала відповідь на відзив, у якому вказала, що дитину відповідач відвідує вкрай рідно, одягу не купує, а з продуктів харчування - лише фрукти і солодощі. Його доводи про вимушеність витрат на оренду житла і придбання ноутбука саме в службових цілях жодним доказом не підтверджені. Враховуючи відсутність у відповідача інших утриманців, вважає 3/4 частки його доходу після відрахування аліментів достатнім для свого матеріального забезпечення. Позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує лише соціальну допомогу, яку витрачає на утримання дитини і своє утримання. Крім цього, позивач навчається в Луцькому НТУ, за яку здійснює оплату. У зв`язку із доглядом за дитиною інших джерел не має, тому заощадити кошти на навчання і забезпечити належне матеріальне утримання дитини їй вкрай тяжко. Заперечень на відповідь на відзив відповідач не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно із довідкою відділу ЦНАП виконкому Любомльської міської ради від 21.03.2019 року син сторін проживає разом з матір`ю, позивачем [PERSON] , по [ADDRESS] . Рішенням Любомльського районного суду від 17.08.2018 року з відповідача в користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] присуджено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається зі змісту цього рішення, на момент його ухвалення відповідач мав нерегулярний дохід від заробітків за кордоном і це було враховано при визначенні розміру і способу стягнення аліментів. Із наданих відповідачем копій платіжних квитанцій АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що після ухвалення вказаного рішення він на рахунок позивача неодноразово перераховував кошти: 12.09.2018 року в сумі 1 200,00 гривень; 28.09.2018 року - 2 412,06 гривень, 30.10.2018 року - 2 160,80 гривень; 29.11.2019 року, 26.12.2018 року, 30.01.2019 року, 27.02.2019 року, 27.03.2019 року - по 1 206,03 гривень. Тобто всього упродовж указаного періоду ним перераховано 11 803,01 гривень, що фактично відповідає розміру присуджених з нього аліментів за 10 місяців, починаючи з червня 2018 року по березень 2019 року, сума яких становить 12 000,00 гривень (1200х10). Позивач у поданих письмових поясненнях не оспорює факту перерахування відповідачем цих коштів на її рахунок і не заперечує доводи відповідача, що вони надавалися ним на утримання дитини. Копіями довідок про доходи від 25.03.2019 року та від 26.04.2019 року стверджено, що відповідач працює поліцейським Департаменту патрульної поліції. Розмір нарахованої йому заробітної плати, в тому числі в натуральній формі, за останні шість місяців (листопад 2018 року - квітень 2019 року) складає 84 390,07 гривень, з яких утримано 1 265,86 гривень військового збору. Отже, середньомісячна сума його доходу становить 13 854,04 гривень. Із довідки від 26.04.2019 року також встановлено, що в квітні 2019 року із заробітної плати відповідача утримано 7 100,01 гривень в рахунок сплати аліментів. Із наведеного слідує, що за період з червня 2018 року по квітень 2019 року відповідачем на утримання сина [PERSON] сплачено аліментів в загальній сумі 18 903,02 гривень. Відповідно до копії договору № 33945 від 01.03.2019 року Національною академією внутрішніх справ відповідачу надано в тимчасове користування з 01.03.2019 року по 16.05.2019 року ліжко-місце у гуртожитку в місті Києві, плата за проживання у якому становить 1 080,00 гривень на місяць. Суд не приймає до уваги подані відповідачем копії видаткової накладної від 30.11.2018 року, кредитного договору від 30.11.2018 року з графіком платежів щодо придбання ним у кредит ноутбука, оскільки жодних доказів, які б зумовлювали цю покупку службовою необхідністю, відповідачем не надано, а відтак правового значення у спірних правовідносинах не мають. При цьому такі особисті витрати не повинні обмежувати права дитини на її належне утримання зі сторони відповідача як батька. Також відповідачем не підтверджено жодним доказом наймання ним житла для проживання після 16.05.2019 року. Додана до відповіді на відзив представником позивача копія додаткової угоди №6341з від 24.09.2016 року до договору про навчання у Луцькому НТУ в якості передбаченого ч.2 ст.76, ст.77 ЦК України належного письмового доказу на увагу суду також не заслуговує, оскільки вона не відповідає вимогам ст.95 ЦПК України, а її зміст не підтверджує навчання позивача у цьому навчальному закладі саме на даний час. Тим паче, сама представник позивача у відповіді на відзив вказувала про перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною. Виходячи із досліджених письмових доказів і заявлених позовних вимог щодо розміру аліментів, наявні підстави вважати, що позивач фактично просить не лише змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів, а й збільшити їх розмір з огляд на офіційну працевлаштованість відповідача і наявність у нього регулярного доходу. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами даної норми право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу) належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина - одержувачу аліментів. Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 143цс13. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує матеріальне становище платника аліментів. Дослідженими у справі доказами доводиться те, що відповідач з часу ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів офіційно працевлаштувався і має регулярний дохід, а розмір його заробітної плати беззаперечно свідчить про зміну його майнового стану в сторону покращення і дає підстави для зміни способу стягнення присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню у частці, суд враховує наступне. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. У частині 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сину сторін Матвію виповнилось 2 роки. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Безумовно, утримання дітей є обов`язком двох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів), так і в моральному (виховання дитини, навчання, дозвілля тощо). Тому, враховуючи проживання дитини разом із матір`ю, обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Виходячи із вищенаведених норм сімейного законодавства, матеріального становища відповідача, потреб малолітньої дитини згідно її віку, здійснення позивачем догляду за дитиною, що унеможливлює отримання нею додаткового доходу і це є очевидним в силу віку дитини, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти у розмірі, наближеному до ч.2 ст.182 СК України рекомендованого розміру, для чого достатнім є його заробіток (дохід). Таким чином, враховуючи середньомісячну суму доходу відповідача (13 854,04 гривень), до стягнення з нього підлягають аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку. Такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить виконання відповідачем батьківського обов`язку по утриманню дитини і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. В той же час, визначений позивачем розмір аліментів на рівні 1/4 частки доходу відповідача, суд вважає завищеним, оскільки не має достатнього обґрунтування та підтвердження належними і допустимими доказами. Наявності передбачених п.1, 31, 32 ч.2, ч.3 ст.182 СК України обставин позивачем також не доведено. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із розглядом справи позивач понесла судові витрати, які складаються із 768,40 гривень судового збору та 1 300,00 гривень належним чином підтверджених витрат на правничу допомогу. У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 67% таких вимог.

Outcome: partial