Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Встановлення даного факту необхідно позивачці для реалізації свого права на одержання одноразової допомоги в разі смерті потерпілого, так як відповідно до ч.6 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї. Однак, дізнавшись про смерть [PERSON] бажання скористатись ситуацією виявила [PERSON], колишня дружина [PERSON], яка звернулась із заявою про одержання одноразової допомоги в разі смерті потерпілого, при цьому вона посилалась на те, що колись між нею і померлим був зареєстрований шлюб. Проте її право на одержання вказаної допомоги спростовується рішенням Білоцерківського міського суду Київської області від 20.11.2002р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відповідно до якого було вирішено: «Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20.11.1999року Золотоніським Черкаської області, актовий запис № 233, розірвати». На даний час позивач не має можливості встановити факт проживання однією сім'єю у позасудовому порядку, тому звернулася до суду з даною позовною заявою. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник по довіреності [PERSON] у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог, при цьому пояснили, що починаючи з 01 червня 2010 року позивач [PERSON] та [PERSON] постійно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в 1/2 частині будинку за адресою: [ADDRESS]. Вони з [PERSON] вели спільне господарство, обробляли городи, вирощували овочі та фрукти, робили запаси на зиму, проводили поточний ремонт будинковолодіння по [ADDRESS], придбавали техніку, мали спільний побут, спільний бюджет, важливі рішення приймали завжди разом, піклувались одне про одного, працювали на благо та добробут своєї родини, разом проводили час і влаштовували відпочинок, були дружньою сім'єю та мали плани на майбутнє. Приблизно у 2013 році вони з [PERSON] вирішили використати спільно зібрані кошти та зробити ремонт у належному йому будинку за адресою: [ADDRESS]. Для цього за спільні кошти вони придбавали будівельні матеріали, разом там фізично працювали та здійснювали будівельні і ремонті роботи. Привівши будинок у придатний стан, вони почали там проживати, придбавали меблі та предмети домашнього вжитку, обробляли там присадибну ділянку. За час їх із [PERSON] спільного проживання у них не було ні сварок ні непорозумінь, вони жили як повноцінна сім'я, необхідності у здійсненні державної реєстрації шлюбу вони не бачили. Таким чином, позивач вважає, що вона та [PERSON], не реєструючи шлюбу, створили сім'ю внаслідок їх спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного побуту, спільного бюджету, взаємних прав та обов'язків і праці на благо та добробут своєї родини, що відповідало нормам ст.ст. 3,74 СК України. [INFO] [PERSON] помер у віці 41 року, як вбачається з Акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 23.09.2015р., смерть [PERSON] наступила внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався [INFO] У зв'язку з цим, позивач вирішила реалізувати своє право на одержання одноразової допомоги в разі смерті потерпілого, передбачене ч.6 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Однак для цього їй необхідно у судовому порядку встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, при цьому пояснили, що у них є сумніви щодо сумісного проживання позивача та [PERSON] останні 5 років. Можливо у них були позашлюбні відносини, однак [PERSON] по відношенню до позивачки годувальником не являвся. Покази свідків, на які посилається позивач, мають протиріччя, свідок [PERSON] пояснила, що вона не видавала довідок позивачці. Крім того, встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можливе лише у тому разі, коли вони не перебувають у будь-якому іншому шлюбі. Шлюб [PERSON] та [PERSON] не розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи. Щодо рішення про розірвання шлюбу за 2002 рік, пояснили, що відповідно до чинного на той час законодавства, шлюб вважався розірваним з моменту реєстрації розірвання шлюбу у органах РАЦС. Відповідно до вказаного рішення актовий запис щодо розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] та [PERSON] не вчинявся, отже шлюб не є розірваним. У зв'язку з викладеним вважають, що позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Представники третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Золотоноша [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що 15.10.2015 року до відділення Фонду в м. Золотоноша звернулась гр. [PERSON] з заявою про призначення страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника [PERSON]. До заяви [PERSON] додала рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2015 року по справі № 695/3226/15-ц, яким встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її з [PERSON] При цьому суд встановив даний факт лише на підставі показів свідків та довідки, виданої головою квартального комітету, згідно якої [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом та вели спільне господарство. 12.05.2016 року ухвалою Апеляційного суду Черкаської області вказане рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2015 року скасоване, а заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю залишено без розгляду, так як повинна розглядатися в позовному провадженні, оскільки є спір про право. 28.09.2015 року до відділення Фонду у м. Золотоноша надійшов лист № 10/331 від відділення Фонду в Білоцерківському районі, в якому зазначалось, що до них звернулась [PERSON], що проживає в м. Біла Церква та є дружиною [PERSON], який загинув, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Артбудкомфорт» для формування справи на страхові виплати та просило надати їм копії актів Н-5, Н-1 та інших документів. На вказаний лист відділення в м. Золотоноша направила відповідь №883/01-22 від 16.10.2015р. року, в якому було зазначено про звернення до відділення [PERSON] та додано копію рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2015 року. Також, з метою унеможливлення подвійного призначення страхових виплат заявницям, у листі було прохання повідомити чи призначалися відділенням Фонду у Білоцерківському районі страхові виплати [PERSON]. 16.10.2015року до відділення Фонду в м. Золотоноша надійшов лист № 10/441 від відділення Фонду в Білоцерківському районі, в якому зазначалось, що враховуючи рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2015 року ними прийнято документи тільки для оформлення страхових виплат на дитину [PERSON], яка проживає з мамою [PERSON], у зв'язку з втратою годувальника. У зв'язку з тим, що [PERSON] є неповнолітньою, то виплати буде отримувати мати [PERSON] 23.10.2015 року відділення Фонду в м. Золотоноша винесло постанову про призначення [PERSON] одноразової допомоги в разі смерті потерпілого його сім'ї в розмірі - 121 800 грн. 05.11.2015 року до відділення Фонду в м. Золотоноша надійшов лист № 10/468 від відділення Фонду в Білоцерківському районі, в якому зазначалось, що відповідно до ухвали Білоцерківського міського суду Київської області від 19.08.2002 року №2-7703 справу про розлучення [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду та надано копію свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON], яке видане 23.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Таким, чином на момент смерті [PERSON], [PERSON] була його дружиною. У зв'язку з вищевикладеним, 09.11.2015 року відділенням Фонду в м. Золотоноша було винесено постанову про припинення страхових виплат [PERSON], оскільки згідно наявних документів [PERSON] на момент смерті [PERSON] була його дружиною, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі, на відміну від [PERSON] Оскільки відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON], яке видане 23.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області між ними зареєстровано шлюб, у задоволенні позову просить відмовити. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні ствердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Однак свідок [PERSON] спростувала факти, викладені у виданих нею довідках. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні спростовували твердження позивача [PERSON] та пояснювали про короткочасний характер її відносин з [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторони позивача, заперечення сторони відповідача, позицію третьої особи, пояснення свідків, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступних підстав. Відповідно ч.4 ст. 3 Сімейного Кодексу України передбачає, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно статті 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до статті 25 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Стаття 27 Сімейного Кодексу України передбачає, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Ст. 180 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяла на час винесення рішення Білоцерківським міським судом Київської області - 20.11.2002 року, передбачала, що реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться по пред'явленні подружжям або одним з них копії судового рішення, що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої судом суми. Тобто, до липня 2010 року розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, підлягало реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою колишньої дружини або чоловіка. Але у зв'язку з прийняттям 1 липня 2010 року Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», яким було внесено зміни до Сіменого кодексу України, цей порядок було змінено. Відповідно до перехідних положень вказаного закону рішення про розірвання шлюбу прийняті судом до 27 липня 2010 року, підлягають реєстрації в органі РАЦС. Рішенння ж суду про розірвання шлюбу, прийняті після 27 липня 2010 року, що набрали законної сили, є документами, що посвідчують факт розірвання шлюбу і додаткової реєстрації не потребують. Тому особам, шлюб між якими розірвано у судовому порядку після 27 липня 2010 року, свідоцтво про розірвання шлюбу не видається. Відповідне свідоцтво видається лише особам, які розривають шлюб у позасудовому порядку шляхом звернення до органів РАЦС. П.п. 1-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України (254к/96-ВР) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. II "Прикінцеві положення" СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Таким чином, рішення Білоцерківського міського суду Київської області від 20.11.2002 року, хоча і набрало законної сили, але не було зареєстровано в органах РАЦС, тому реєстрація розірвання шлюбу не була здійснена, не було видано свідоцтво про розірвання шлюбу і саме тому, 23.10.2015 року була видана копія свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON] Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Суд також враховує конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка (стаття51 Конституції України). Судом встановлено, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не був припинений до смерті [PERSON], який помер [INFO], оскільки хоча й існувало рішення Білоцерківського міського суду Київської області від 20.11.2002 року про розірвання шлюбу, однак свідоцтво про розірвання в органах реєстрації актів цивільного стану жодним з подружжя отримано не було, як того вимагали норми чинного на час ухвалення вказаного рішення Кодексу про шлюб та сім'ю, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 30.09.2017р. Разом з тим, згідно з нормами чинного до 01.01.2004 Кодексу про шлюб та сім'ю, так і відповідно до СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Право на новий повторний шлюб виникає тільки у разі припинення попереднього шлюбу у зв'язку зі смертю одного з подружжя чи розірвання шлюбу. Частина 1 статті 21 Сімейного кодексу України встановлює, що на території України дійсним визнається лише шлюб, який належним чином зареєстрований. Одним із принципів регулювання сімейних відносин визнання шлюбу, укладеного лише в органах реєстрації актів цивільного стану. Лише зареєстрований в органах РАЦСу шлюб породжує правові наслідки, в чому полягає конститутивне (правостворююче) значення реєстрації шлюбу. Саме від дня державної реєстрації шлюбу у подружжя виникає цілий комплекс взаємних прав та зобов'язань. Оскільки закон визнає лише зареєстрований (цивільний або світський) шлюб, укладений в органах РАЦСу, перебування громадян у фактичних шлюбних відносинах або укладення ними шлюбу за релігійним обрядом є особистою справою кожного громадянина, але не тягне жодних правових наслідків законного шлюбу. Встановлення обов'язкової державної реєстрації шлюбу означає, що фактичні шлюбні відносини, незалежно від того, наскільки вони є тривалими, не являються шлюбом в юридичному значенні та не породжують правових наслідків. Проживання однією сім'єю (що неправомірно у побуті іменується "цивільним шлюбом") містить лише одну ознаку шлюбу - ознаку сімейного союзу жінки та чоловіка, а відсутність державної реєстрації не робить такий союз актом цивільного стану, тобто шлюбом, як правової категорії. Жінка та чоловік у такому союзі набувають статус сім'ї, але не набувають статус подружжя, а отже проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Судом фактично встановлено факт того, що позивач [PERSON] і [PERSON] проживали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. При цьому, суд, враховуючи викладене вище, зазначає, що фактичні шлюбні відносини, незалежно від того, наскільки вони є тривалими, не являються шлюбом в юридичному значенні та не породжують правових наслідків. За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, до задоволення не підлягає, тому відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed