Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.08.2021 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Сімпл Мані", ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" про визнання недійсним пунктів договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SM-00008692 від 01.12.2017, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Сімпл Мані". Позов обґрунтовано тим, що у вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Сімпл Мані" про визнання договору №SM-00008692 від 01.12.2017 недійсним, справа №170/733/19. Ухвалою суду від 26.02.2020 до участі в розгляді справи залучено ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів",як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Заочним рішенням суду від 11.08.2020 в позові відмовлено повністю. Постановою Волинського апеляційного суду від 27.10.2020 апеляційну скаргу позивача задоволено частково, змінено мотивувальну частину рішення суду. Постановою Верховного Суду від 16.06.2021 касаційну скаргу позивача задоволено частково, змінено мотивувальну частину рішення суду апеляційної інстанції. Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, з урахуванням внесених в ході апеляційного перегляду справи змін, ухвалив правильне по суті рішення про відмову в позові, проте підставою для відмови у задоволенні позову є неналежний суб`єктний склад учасників. Тому, враховуючи висновок Верховного Суду, позивач звернувся з позовом до двох відповідачів ТОВ "Сімпл Мані" та "ФК"Європейська агенція з повернення боргів", в порядку захисту прав споживача, про визнання окремих пунктів кредитного договору №SM-00008692 від 01.12.2017 недійсними, оскільки на думку позивача умови договору є несправедливими. Позивач посилається на те, що в порушення приписів частини третьої статті 12 Закону України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII) текст кредитного договору було надруковано надміру дрібним шрифтом, що ускладнило його прочитання, а відтак він не зміг ознайомитися з його умовами, які вважав незаконними та несправедливими. Так, зокрема, умовами кредитного договору передбачено плату за оформлення кредиту (пункти 2.2 та 2.8 кредитного договору), що прямо заборонено положеннями абзацу 2 частини другої статті 14 Закону №1734-VIII, та сплату страхового платежу в сумі 11 700 грн (пункт 2.3.1 кредитного договору). Позивач вказує, що укладення договору добровільного страхування життя не є обов`язковим для позичальника при укладенні кредитного договору, однак страхування було нав`язано кредитором, що суперечить вимогам статті 17 Закону України від 12 травня 2016 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII), та статтям 5, 7 Закону України від 07 березня 1996 року №85/96-ВР «Про страхування» (далі Закон №85/96-ВР). Примірний договір страхування йому не наданий. Пунктом 2.5 спірного договору встановлено загальну суму кредиту 63 170 грн, до якої незаконно включено страховий платіж 11 700 грн за незаконно нав`язаним договором страхування життя. Пункт 2.7 кредитного договору суперечить пункту 2.9 того ж договору щодо визначення річної та місячної процентної ставки. Положення пунктів 3.5, 4.10 кредитного договору надали можливість відповідачу штучно створювати прострочення повернення кредиту з метою додаткового незаконного збагачення. Пунктом 3.7 кредитного договору позивачу було нав`язано невигідний ануїтетний спосіб повернення кредиту, при якому сукупна його вартість є вищою, ніж при класичному диференційованому способі повернення кредиту. Згідно з пунктом 4.3 кредитного договору, при розрахунку процентів кількість днів у місяці приймається за календарну, а у році - 360 днів, що має наслідком приховане збільшення фактичного розміру річної процентної ставки. Пунктом 4.5 спірного договору встановлено, що орієнтовна вартість (практично безпроцентного - 0, 001 % річних) кредиту розміром 50 000 грн за трирічний строк кредитування становить 153 908, 25 грн, що більше 100% річних. Разом з тим, реальна процентна ставка зазначена в розмірі 48,66% річних. Вважав, що такий набір цифр вказує на арифметичний обман споживача, а відтак ці умови договору є незаконними. В порушення приписів статті 19 Закону №1734-VIII пунктом 4.12 кредитного договору передбачено право відповідача на односторонню зміну черговості погашення платежів, що надає можливість незаконного додаткового збагачення відповідача шляхом обману позичальника (споживача). Пункт 5.6 кредитного договору суперечить вимогам статей 608, 1218, 1219 ЦК України, пункт 6.1 - положенням статей 252, 631 ЦК України, частині першій статті 12 Закону №1734-VIII, а пункт 8.2.2 кредитного договору не узгоджується з вимогами частини першої статті 110 ЦПК України 2004 року та частини п`ятої статті 28 чинного ЦПК України. Пунктом 7.3 кредитного договору передбачено сплату упущеної вигоди, без визначення, в чому вона полягає, а пунктом 7.4 - сплату неустойки (штрафу) за порушення строків виконання зобов`язань, порядок нарахування якої не відповідає приписам частини другої статті 549 ЦК України. Всупереч вимогам ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII відповідач не видав йому паспорт кредиту, а пунктами 10.5 кредитного одговору передбачено розсилання відповідачем через засоби зв`язку споживача нав`язливої реклами (спаму), а також вимагання з боку третіх осіб (організованих злочинних угрупувань), що за певних обставин має ознаки кримінального правопорушення (статті 182, 189 КК України) і становить небезпеку для позивача. Встановлене пунктами 10.7 та 10.8 кредитного договору право кредитора передати персональні дані позивача на власний розсуд будь-яким третім особам є грубим порушенням банківської таємниці та законодавства у сфері захисту персональних даних. Крім того, безстрокове зберігання персональних даних позивача суперечить вимогам п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України від 01 червня 2010 року №2297-VI «Про захист персональних даних» (далі Закон №2297-VI). Посилаючись на те, що включенням до спірного кредитного договору ряду незаконних та несправедливих умов відповідач вчинив обман, позивач на підставі статті 230 ЦК України, просив суд визнати недійсним окремі пункти договору №SM-00008692 укладеного 01.12.2017 між ним та ТОВ "Сімпл Мані". Ухвалою суду від 17.08.2021 позивачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження в частині звернення з позовом до ТОВ "Сімпл Мані", відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" про визнання договору недійсним. Не погоджуючись з позовом, відповідач ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" подано суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовна заява [PERSON] є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач у вересні 2019 року вже звертався до суду з позовом до ТОВ "Сімпл Мані" про визнання договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SM-00008692 від 01.12.2017 недійсним. Шацьким районним судом Волинської області 11.08.2020 у справі №170/733/19 ухвалено заочне рішення, яким відмовлено в позові повністю. Вказане рішення суду було оскаржене позивачем в апеляційному та касаційному порядку. Враховуючи правові позиції та рішення судів усіх інстанцій у цивільній справі №170/733/19, відповідач вважає, що оскаржуваний договір було укладено відповідно до норм чинного законодавства, окремі його пункти не суперечать Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про споживче кредитування", саме з цих підстав договір не скасовано в цілому, а окремі його пункти не визнано недійсними. Крім того, відповідач вказує на те, що належним суб`єктним складом у справі про визнання пунктів договору недійсним є ТОВ "Сімп Мані", як належний відповідач, первісний кредитор, який є безпосередньою стороною договору, що оскаржується, а ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" виступає в якості співвідповідача, оскільки ТОВ "Сімпл Мані" відступивТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" право грошової вимоги за кредитним договором. Крім того, відповідач вказує, що позичальник, ознайомившись з умовами кредитного договору №SM-00008692 від 01.12.2017 та Додатком 1 "Графік платежів", в якому детально розписані щомісячні платежі, протягом всього строку кредитування з сумою щомісячного платежу та із зазначенням частин, з яких складається щомісячний платіж, самостійно та добровільно підписав документи, тим самим погодившись з умовами договору. Зауважень щодо умов кредитування з боку позичальника чи щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, чи умов сплати - не було. На час укладення кредитного договору [PERSON] не висловлював зауважень та додаткових вимог щодо змісту цього правочину або умов договору, протягом певного часу виконував свої обов`язки за договором із повернення коштів та сплати процентів за користування кредитом, що свідчить про прийняття таких умов. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому випадку, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. [PERSON] надіслав на адресу суду відповідь на відзив, де заперечує доводи представника відповідача ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" з тих самих підстав, що викладені у позові. Представником відповідача подано суду заперечення на відповідь на відзив. У запереченні представник ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" звертає увагу суду на те, що основні доводи позивача зводяться до незгоди з позицією відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог, а безпідставність застосування норм чинного законодавства для визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору призведе до уникнення відповідальності взятих на себе зобов`язань позивачем. Відповідач звертає увагу суду на те, що ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" не є стороною договору №SM-00008692 від 01.12.2017, який укладався між [PERSON] та ТОВ "Сімпл Мані", а отже не може надавати правову оцінку та пояснення щодо укладеного та погодженого сторонами договору, в тому числі щодо визначення розміру відсоткових ставок, методів розрахунків, нарахування відсотків, щомісячних платежів тощо. Відповідач зауважує, що в провадженні Шацького районного суду Волинської області перебуває цивільна справа №170/609/19 за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №SM-00008692 від 01.12.2017, відповідно до укладеного договору факторингу від 12.03.2019 між ТОВ "Сімпл Мані" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не здійснювало жодних нарахувань по даному договору, всі нарахування здійснювались первинним кредитором. Відповідач вказує, що у справі №170/733/19 судом ухвалено 11.08.2020 рішення, яким [PERSON] відмовлено в позові про визнання договору №SM-00008692 від 01.12.2017 недійсним. Твердження позивача про те, що висновки, викладені у постанові Волинського апеляційного суду від 27.10.2020 у вказаній справі скасовано постановою Верховного Суду від 16.06.2021, не відповідають дійсності, оскільки Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, з урахуванням внесених в ході апеляційного перегляду справи змін, ухвалив правильне по суті рішення про відмову в позові. Рішення Шацького районного суду від 11.08.2020 та постанову Волинського апеляційного суду від 27.10.2020 змінено в мотивувальній частині, та підставою для відмови в позові [PERSON] вказано неналежний суб`єктний склад учасників справи. Отже, належним відповідачем у даній справі є ТОВ "Сімпл Мані" як первісний кредитор та безпосередня сторона договору, який оскаржується, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" повинно бути співвідповідачем у справі. З огляду на те, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не є стороною кредитного договору, то й не є належним відповідачем у справі, тому суб`єктний склад у даній справі неналежний та не відповідає висновкам постанови Верховного суду від 16.06.2021 у цивільній справі №170/733/19, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Учасники справи в судове засідання не прибули. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник позивача [PERSON] адвокат Ніколаєв Л.Ф. подав суду клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування клопотання посилається на те, що в Шевченківському районному суді м. Києва перебуває цивільна справа №170/129/21 за позовом [PERSON] до ТзОВ "Сімпл Мані", ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про визнання договору факторингу частково недійсним, розгляд якої, на думку представника позивача, тісно пов`язаний з розглядом вказаної справи, оскільки в разі задоволення позову у справі №170/129/21, участь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" як відповідача у даній справі виключатиметься. Розглянувши дане клопотання, на підставі статей 223, 240 ЦПК України суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні причини неявки в судове засідання позивача та його представника, і відповідно причини відкладення розгляду справи, є неповажними, тому неявка належним чином повідомлених про дату, час і місце цього засідання позивача та його представника не перешкоджає розгляду справи по суті. Представник відповідача ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" Ревунов Р.О. подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, у клопотанні вказано, що представник просить відмовити в позові повністю. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши письмові докази, оцінивши можливість вирішення спору по суті за відсутності позивача та його представника, суд дійшов висновку, що в позові [PERSON] слід відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що у вересні 2019 року позивач [PERSON] звертався до суду з позовом до ТОВ "Сімпл Мані" про визнання договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SM-00008692 від 01.12.2017 недійсним. Шацьким районним судом Волинської області 11.08.2020 у справі №170/733/19 ухвалено заочне рішення, яким відмовлено в позові повністю. Суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Сімпл Мані» не допущено порушення законодавства при укладенні оспорюваного кредитного договору з позивачем, оскільки про всі істотні умови кредитного договору [PERSON] був повідомлений та прийняв їх, що підтвердив своїм підписом на відповідних документах та частковою сплатою коштів в рахунок погашення кредиту. За результатами апеляційного розгляду Волинський апеляційний суд у постанові від 27.10.2021 дійшов висновку, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про недоведеність позивачем фактів порушення законодавства при укладенні оспорюваного договору. Однак з наведеними судом першої інстанції мотивами відмови у позові колегія суддів не погодилася, оскільки всупереч приписам ч. 4 ст. 265 ЦПК України суд не зазначив в мотивувальній частині мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасником справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, обмежившись узагальненим висновком про його недоведеність. На думку колегії суддів, вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог не можуть бути задоволені, оскільки оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли домовленостей з усіх істотних його умов, доказів того, що дії відповідача при укладенні оспорюваного правочину суперечили волевиявленню сторін та вимогам закону позивачем не надано; позивач не навів ні фактичних, ні правових підстав для визнання недійсним кредитного договору. Тому мотивувальну частину рішення Шацького районного суду Волинської області від 11.06.2020 змінено та викладено її в редакції постанови апеляційного суду. Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 за результатами касаційного розгляду дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, з урахуванням внесених в ході апеляційного перегляду справи змін, ухвалив правильне по суті рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] , однак допустив помилку при його мотивуванні. ТОВ «ФК «ЄАПБ» було залучено до участі у розглядуваній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, однак процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків.При цьому, за відсутності відповідної заяви позивача про залучення ТОВ «ФК «ЄАПБ» до участі у справі в якості співвідповідача, суд не вправі був самостійно вчинити такі процесуальні дії.Встановивши, що на час подання позову та розгляду справи, кредитором у зобов`язанні, що виникло із договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SМ-00008692 від 01 грудня 2017 року єТОВ «ФК «ЄАПБ», а позивачем не заявлено клопотання про залучення цього товариства до участі у справі в якості співвідповідача, суди мали відмовити у задоволенні позову саме з цих підстав.За таких обставин заочне рішення Шацького районного суду Волинської області від 11 серпня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року змінено шляхом зміни мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень з урахуванням висновків про те, що підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] є неналежний суб`єктний склад учасників справи. Тому заочне рішення Шацького районного суду Волинської області від 11 серпня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 жовтня2020 року змінено, викладено їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови Верховного Суду. Під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі Шацьким районним судом було встановлено, що заочним рішенням Шацького районного суду Волинської області від 11 серпня 2020 року, яке набрало законної сили 27 жовтня 2020 року, вирішено спір у цивільній справі №170/733/19 за позовом [PERSON] до ТОВ "Сімпл Мані", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів", про визнання недійсним пунктів договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SM-00008692 від 01.12.2017, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Сімпл Мані". Саме з тих підстав, що є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, судом у справі, що розглядається, було відмовлено у відкритті провадження в частині звернення [PERSON] з позовом до ТОВ «Сімл Мані». Провадження у справі відкрито в частині звернення [PERSON] з позовом до ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" про визнання договору недійсним і розгляд справи проводиться судом лише в цій частині позову [PERSON] . Судом встановлено, що 01 грудня 2017 року між позивачем та ТОВ «Сімпл Мані» укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SМ-00008692 (далі - кредитний договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кошти на умовах фінансового кредиту позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Сума кредиту становить 50 000 грн. Кредит надається строком на 36 фактичних місяців. Дата повернення кредиту до 01 грудня 2020 року включно. 12 березня 2019 року між ТОВ «Сімпл Мані» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20190312, відповідно до умов якого ТОВ «Сімпл мані» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (загальна сума кредиту), плату за кредитом (щомісячні та річні проценті: неустойки у вигляді штрафу за порушення клієнтом строку погашення (повернень, кредиту, річних та щомісячних процентів, повного або часткового прострочення чергового платежу передбачених кредитним договором, та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Сімпл мані», в тому числі по кредитному договору № SМ-00008692 від 01 грудня 2017 року. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 вказано, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Судом встановлено, що оспорюваний кредитний договір 01 грудня 2017 року укладено між ТОВ «Сімпл Мані» та [PERSON] . На підставі договору факторингу №20190312, укладеного 12 березня 2019 року між ТОВ «Сімпл Мані» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги, у тому числі за кредитним договором, який позивач просить визнати недійсним. На час розгляду справи в матеріалах справи відомості про визнання недійсним договору факторингу № 20190312 від 12 березня 2019 року відсутні. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується судом під час розгляду справи. З урахуванням правових позицій та рішень судів усіх інстанцій у цивільній справі №170/733/19 за позовом [PERSON] до ТОВ "Сімпл Мані" про визнання договору з надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SM-00008692 від 01.12.2017 недійсним, судом установлено, що оскаржуваний договір укладено відповідно до норм чинного законодавства, а окремі його пункти не суперечать Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про споживче кредитування". Саме з цих підстав договір не було скасовано в цілому, а окремі його пункти не було визнано недійсними. ТОВ "Сімпл Мані" є первісним кредитором та безпосередньою стороною договору, що оскаржується. ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" не є стороною кредитного договору №SM-00008692 від 01.12.2017, тому не є належним відповідачем у справі. Таким чином суб`єктний склад у даній справі є неналежний, що є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" про визнання договору недійсним. На підставі ст.ст. 203, 526, 626, 629, 638 ЦК України,

Outcome: dismissed