Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Старокозацька сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про визнання державного акту втраченим, встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину за заповітом, просить суд: встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за ним право власності на житловий будинок, який в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 90, 1 кв.м., житловою площею 43, 9 кв.м, вбиральні літ. "Б", літньої кухні літ. "В", сараю літ. "Г", підвалу літ. "Д", навісу літ. "Є", споруд № 3-6, на земельну ділянку № [NUMBER] в масиві № [NUMBER] площею 6,29 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Старокозацької сільської ради Білгород - дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 042757, виданого 16 квітня 2002 року Старокозацькою сільською радою, визнати державний акт втраченим. Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько спадкодавець [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді : - земельної ділянки № [NUMBER] в масиві № [NUMBER] , площею 6,29 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Старокозацької сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 042757, виданого 16.04.2002 року; - житлового будинку [ADDRESS] . За життя 25.09.2013 року спадкодавцем було складено заповіт,\~ відповідно до якого все належне йому майно він заповідав йому Інші спадкодавці до майна померлого [INFO] [PERSON] відсутні. Маючи намір прийняти спадщину після померлого батька, він звернувся до нотаріальної контори стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Разом з тим,\~ вказує, що фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , адже своєчасно звернувся до нотаріальної контори з приводу спадщини, не заявляв відмови від неї. За таких обставин, вважає, що існують усі правові підстави для задоволення його позовних вимог, з приводу чого він і звернувся до суду з даним позовом. 10 червня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 22 вересня 2020 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у\~ відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав лист відповідно до якого просять справу розглядати за їх відсутності, заперечень та окремих зауважень не мають, просять розглядати справу відповідно до вимог чинного законодавства. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв. за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /л.с. 8/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки № 524, виданої Старокозацькою сільською радою 04.05.2020 року, згідно погосподарських книг за 2016-2020 роки № 20 о/р № 1966-1, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті, 19.04.2020 року був гр. [PERSON] , [INFO] . Станом на 04.05.2020 року змін щодо вищевказаних даних не відбулось. /л.с. 21/ Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, та у відповідності до вищезгаданої довідки № 524 від 04.05.2020 року, а також згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлям і спорудами, дійсно підтверджено належність спірного житлового будинку [PERSON] , отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,29 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Старокозацької сільської ради, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується архівною копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 042757, наявною в матеріалах справи. Позивач є рідним сином померлого [INFO] [PERSON] ,що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /л.с. 7/ Матеріалами справи встановлено, що за життя [PERSON] 25.09.2013 року склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповідав своєму сину [PERSON] , [INFO] . /л.с. 16/ Відповідно до довідки Старокозацької сільської ради № 528 від 05.05.2020 року, [PERSON] та його батько [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно на момент смерті проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, маючи намір прийняти спадщину після смерті батька, позивач звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Драченко А.Н., який надав довідку за № 31/01-16 від 07.05.2020 року про необхідність отримання оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які у позивача відсутні. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять\~ усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті /ст. 1233 ЦК України/. У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлого [PERSON] , який і фактично, і юридично прийняв спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцем, окрім того своєчасно звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, однак та обставина, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно перешкоджають йому у нотаріальному оформленні спадщини, взявши до уваги підтверджений факт належності спадкового майна спадкодавцю, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту належності житлового будинку [PERSON] та визнання за ним права власності на житловий будинок та земельну ділянку. До того ж, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на успадкування земельних ділянок при втраті правовстановлюючого документу, за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд вважає правомірним визнати державний акт серії ІІ-ОД № 042757 втраченим, а отже позовні вимог і в цій частині підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про визнання державного акту втраченим, встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину за заповітом підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved