Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності діє [PERSON], звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], в якому просить: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати за надання правової допомоги адвокатом у складенні позову та за участь адвоката у судових засіданнях під час розгляду справи в суді. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS], що розташований на приватизованій нею земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. На правах члена її сім'ї, [PERSON], з її згоди та відому, поселився та став проживати з 27 травня 2005 року в належному їй вищевказаному будинковолодінні, де і було зареєстроване його постійне місце проживання. В її будинковолодінні [ADDRESS] відповідач [PERSON] постійно проживав до листопада 2009 року, після чого, забравши всі свої особисті речі, з власної ініціативи, вибув з будинковолодіння позивача в інше місце проживання і більше ніколи не повертався, участі в його утриманні не приймає. Позивач та члени її сім'ї ніколи жодних перешкод відповідачу в користуванні житловим будинком не чинили. Вищевказані обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] більше року без поважних причин в її будинку не проживає, а тому , відповідно до ст.405 ЦК України, він втрачає право на користування житловим приміщенням у ньому. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням щодо зняття з реєстрації в її будинку, на що він погоджувався лише на словах, обіцяючи зробити це, однак, до цього часу зареєстрований в домоволодінні позивача. На даний час відповідач категорично відмовився в добровільному порядку знятись з реєстрації в її будинку, що свідчить про неможливість врегулювання даного спору в позасудовому порядку. Своєю бездіяльністю відповідач порушує її права, як власника вищевказаного будинку, зокрема, на одержання субсидії та на розпорядження ним, в зв'язку з чим вона звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 жовтня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Представник позивача - адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила визнати [PERSON], який являється онуком позивача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. При цьому, вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останньою судових витрат на правничу допомогу віднесла на розсуд суду та просила врахувати при вирішенні даного питання позицію представника позивача за довіреністю [PERSON] Представник позивача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила визнати [PERSON], який являється онуком позивача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Крім того, звернулась до суду з письмовим клопотанням, в якому просить не стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. При цьому зазначив, що дійсно зареєстрований, як член сім'ї позивача, в будинку [ADDRESS], однак, з 2009 року в ньому не проживає. На даний час він проживає в [ADDRESS]. Просив прийняти до уваги клопотання представника позивача за довіреністю та не стягувати з нього понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що вона проживає в [ADDRESS], та являється сусідкою [PERSON] Їй відомо, що в будинку [ADDRESS], власником якого являється [PERSON], раніше проживав [PERSON], якого остання вважає своїм онуком, який зареєстрований в зазначеному будинку до цього часу. З 2009 року [PERSON] у вищевказаному будинку не проживає, та з вказаного часу вона його не бачила. Крім того, у травні та вересні 2018 року за її участю були складені акти, якими, під час обстеження будинку [ADDRESS], встановлено факт, що [PERSON] не проживає у вищевказаному будинку та його речей в ньому немає. Суд, заслухавши доводи представників позивача, врахувавши позицію відповідача та покази свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку: Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно листа №605, виданого виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області 10 грудня 2018 року, житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], після смерті чоловіка успадкувала його дружина - [PERSON] (а.с.74). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 27 листопада 1989 року, після смерті [INFO] року [PERSON], будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS], успадкувала його дружина - [PERSON] (а.с.75). Згідно виписки №1154 з погосподарської книги №10 за 2016-2020 роки Балаклеївської сільської ради, виданої Балаклеївською сільською радою Смілянського району Черкаської області 19 серпня 2017 року, [PERSON] являється головою домогосподарства в [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER], сформованого виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області 28 серпня 2017 року, [PERSON], РНОКПП [NUMBER], 21 серпня 2017 року зареєструвала право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS], 16 (а.с.8). Як вбачається з виписки №1154 з погосподарської книги №10 за 2016-2020 роки Балаклеївської сільської ради, виданої Балаклеївською сільською радою Смілянського району Черкаської області 19 серпня 2017 року, будинок по [ADDRESS], головою домогосподарства якого являється [PERSON], розташований на земельній ділянці, яка перебуває в приватній власності, згідно державного акта серії [NUMBER] від 14 грудня 2012 року (а.с.7). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області 14 грудня 2012 року, [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], є власником земельної ділянки площею 0,1685 га, кадастровий номер [NUMBER], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Таким чином, власником будинковолодіння [ADDRESS], та земельної ділянки, на якій розташоване вказане будинковолодіння, являється [PERSON] - позивач по справі. Як вбачається з листа №605, виданого виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області 10 грудня 2018 року, [PERSON] (невістка), [INFO], разом з [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були зареєстровані [ADDRESS] 07 грудня 1995 року на правах членів сім'ї власниці будинку - [PERSON]. Громадянка [PERSON] вибула з вищевказаного житлового будинку 29 березня 2005 року, громадянин [PERSON] вибув 06 вересня 2006 року, [PERSON] зареєстрований в цьому будинку до цього часу, його місце проживання було зазначено з моменту одержання ним паспорта в 2005 році. Громадянин [PERSON] постійно проживав за вказаною адресою з 1995 року до листопада 2009 року, ведучи спільне господарство з власницею [PERSON] (а.с.74). Під час судового розгляду представники позивача зазначили, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], як член сім'ї позивача. Позивач [PERSON] вважає його своїм онуком, оскільки її син - [PERSON] був одружений з матір'ю відповідача [PERSON] - [PERSON]. Вищевказані обставини відповідачем не заперечуються та повністю визнаються. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, вищезазначені обставини, викладені представниками позивача під час судового розгляду, підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 20 червня 1992 року, відповідно до якого, [PERSON], [INFO], зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO], після чого остання змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.61). Відповідно до абз.3 ч.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року, постановленого за результатами розгляду справи №5-рп/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї"), членами сім'ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи, за умови постійного проживання разом з суб'єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] був зареєстрований у 2005 році в будинку [ADDRESS], як член сім'ї власника вказаного будинку - позивача [PERSON]. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки №2726, виданої виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, [PERSON], [INFO], з 27 травня 2005 року по теперішній час зареєстрований в [ADDRESS], але, згідно актів від 11 травня 2018 року та 25 вересня 2018 року, за даною адресою не проживає (а.с.16). Як вбачається з актів від 11 травня 2018 року та 25 вересня 2018 року, депутат сільської ради [PERSON], сусіди: [PERSON], що зареєстрований та проживає в [ADDRESS], та [PERSON], яка зареєстрована в [ADDRESS], підтверджують що [PERSON], [INFO], який зареєстрований в [ADDRESS], за даною адресою не проживає, його особистих речей в даному домоволодінні не має. Справжність підписів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вказаних актах засвідчена секретарем виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.10,11). Відповідно до листа №576, виданого виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області 22 листопада 2018 року, обстеження матеріально-побутових умов проживання жительки [ADDRESS], [PERSON], проводились представниками сільської ради 10 серпня 2015 року, 21 листопада 2016 року, 26 вересня 2017 року та 16 листопада 2017 року за заявами позивача, з метою підтвердження факту постійної відсутності [PERSON], [INFO], який був зареєстрований в її будинку, але фактично в ньому не проживав. Такі акти необхідні були [PERSON] для їх надання у відділ субсидії для її призначення. Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] 10 серпня 2015 року, 21 листопада 2016 року, 26 вересня 2017 року та 16 листопада 2017 року було підтверджено, що вона у своєму будинку проживає одна, [PERSON] з нею не проживав і, з її слів, проживав в м. Сміла. Фактично, зі слів самої [PERSON], в її будинку [PERSON] не проживає з листопада 2009 року по даний час і місце його перебування не відоме (а.с.63). Як вбачається з актів обстеження матеріально - побутових умов проживання від 10 серпня 2015 року, 21 листопада 2016 року, 26 вересня 2017 року та 16 листопада 2017 року, складених представниками Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. В будинку, на час складення актів від 10 серпня 2015 року та 21 листопада 2016 року позивач проживала одна. На час складання актів від 26 вересня 2017 року та 16 листопада 2017 року, позивач в будинку проживала разом з донькою. В господарстві власника будинковолодіння - [PERSON] в [ADDRESS], зареєстрований онук - [PERSON], який (зі слів позивача) проживає в місті Сміла (а.с.12, 13, 14, 15). Як вбачається з копії документа серії [NUMBER], виданого Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 18 травня 2005 року на ім'я [PERSON], [INFO], на сторінці №11 в графі «місце проживання» наявна відмітка про місце його реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Дата реєстрації - 27 травня 2005 року (а.с.79-80). Доказів, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] після звернення позивача до суду з даним позовом знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS], матеріали цивільної справи не містять. Крім того, відповідачем [PERSON] не надано жодного доказу, який свідчить про його проживання в [ADDRESS] з 2009 року, або вчинення перешкод будь-якими особами у проживанні за зареєстрованим місцем проживання. При цьому, допитана під час судового розгляду в якості свідка [PERSON], яку у встановленому чинним законодавством порядку було приведено до присяги та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, надала суду покази, якими підтвердила факт постійної відсутності відповідача - [PERSON] в будинку [ADDRESS] з 2009 року до часу надання нею показів у суді. Також, відповідно до заяви [PERSON] від 09 листопада 2018 року, остання зазначила, що перебуваючи неодноразово, як депутат сільської ради, протягом останніх трьох років в домоволодінні [PERSON] в [ADDRESS], громадянина [PERSON], [INFO], вона не бачила, його власних речей також немає, місце його фактичного проживання їй невідомо. Справжність підпису [PERSON] в заяві засвідчена секретарем виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.50). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем та її представниками доведено факт постійної відсутності члена сім'ї, а саме: відповідача [PERSON], [INFO], без поважних причин, понад один рік в будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її законного представника, та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. У справі Sejdiж and Finci v. Bosnia and Herzegovina (№27996/06 34836/06, рішення від 22 грудня 2009) ЄСПЛ визнав порушенням наявність законодавчо обумовлених передумов, які б перешкоджали Заявнику реалізувати свої права у разі, якщо останній виявить бажання реалізувати свої права у майбутньому. Суд виходив з того, що сукупність об'єктивних обставин справи дозволяє зробити припущення, що існує реальна можливість того, що Заявник може забажати реалізувати свої права у майбутньому (пар. 29). Таким чином, у відповідності до практики ЄСПЛ, порушенням права особи є наявність усіх законодавчо обумовлених передумов для такого порушення, навіть у разі коли потенційне порушення пов'язується із гіпотетичною обставиною, що може настати або не настати. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що факт реєстрації відповідача в будинку [ADDRESS], який належить на праві власності позивачу - [PERSON], порушує право останньої на володіння та користування своїм майном, викликає необхідність сплати комунальних послуг за відсутнього відповідача та неможливість отримання субсидії. Вищевказані обставини перешкоджають позивачу [PERSON] реалізувати свої права, що є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене та позицію відповідача [PERSON], який позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Під час судового розгляду, представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулась до суду з письмовим клопотанням, в якому просить не стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача витати на правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається з пенсійного посвідчення, виданого на ім'я [PERSON], [INFO], остання являється інвалідом ІІ групи (а.с.6). Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.41 Конституції України, згідно ст.ст.15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150 ЖК Української РСР та

Outcome: approved