Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У листопаді 2014 року Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» (далі - ПАТ «АІСЕ Україна») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 18 438,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПАТ «АІСЕ Україна», та [PERSON] 28 травня 2006 року було укладено договір - угоду № 124807 та підписано додатки 1 та 2, які є невід'ємною частиною вказаної угоди, на придбання автомобіля на умовах передбачених угодою. Відповідно до умов вказаної угоди [PERSON] зобов'язалась оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків у рахунок оплати вартості придбаного автомобіля. У забезпечення виконання умов угоди 15 березня 2007 року між позивачем та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого останні зобов'язалися солідарно відповідати перед позивачем в повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникають з угоди. 20 квітня 2007 року [PERSON] отримала автомобіль Daewoo Senc, 2007 року випуску і зареєструвала його на своє ім'я у ОРЕВ МРВ і ДАІ м.Тернопіль 20 квітня 2007 року. Проте [PERSON] своїх зобов'язань за вказаною угодою належним чином не виконує, оскільки починаючи з жовтня 2012 року припинила сплачувати щомісячні внески, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 18 438 грн 87 коп., що складається із чистих внесків в сумі 15481,24 грн. та адміністративних внесків в сумі 2 957,63 грн. Посилаючись на те, що вимога про повернення суми боргу виконана не була, позивач просить стягнути з боржника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку 18 438 грн. 87 коп. Представник позивач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов не визнав та у його задоволені просив відмовити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], позов не визнали, вказали, що договір поруки припинив свою дію. Зазначили, що згідно умов договору строк дії поруки до 31 травня 2013 року, а позивач пред'явив вимоги до суду 08.12.2014 року. Посилаючись на наведене, просили відмовити у задоволенні вимог до [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Судом встановлено, що 28 травня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПАТ «АІСЕ Україна», укладено договір № 124807 (далі - Угода), предметом якого є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в додатку 1 до угоди через систему «Автоплан», організовану фірмою. Опис діяльності вказаної системи міститься у правилах діяльності «Автоплану» (додаток 2 до угоди). Додатки 1 та 2 є невід'ємними складовими частинами угоди, що передбачена ст. 10 угоди. Відповідно до умов додатка 1, предметом угоди є система послуг, спрямованих на придбання автомобіля Daewoo Senc за ціною 40 835,0грн, в ціну якого було закладено сумарний розмір повних внесків, які, в свою чергу, включали в себе чисті внески, адміністративні витрати та страхові внески. Фактично ціна автомобіля складає ціну угоди. Згідно статті 4 угоди відповідач [PERSON] зобов'язалася оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84-х щомісячних повних внесків. Відповідно до термінології, визначеної у додатку № 2 до угоди, повний внесок - це платіж, що складається з суми чистого внеску, адміністративних витрат та страхового внеску, і підлягає сплаті учасником системи; чистий внесок - це частина повного внеску, розмір якої визначається шляхом ділення ціни автомобіля на кількість внесків, зазначених у графіку внесків; адміністративні витрати - це плата за послуги фірми з організації діяльності Автоплану. Як встановлено пунктом 3.1. статті 3 додатку № 2 до угоди, ціна автомобіля - це роздрібна ціна автомобіля, яка щомісячно встановлюється виробником та/або імпортером в останній робочий день кожного місяця. У забезпечення виконання умов угоди 15 березня 2007 року між позивачем та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого останні зобов'язалися солідарно відповідати перед позивачем в повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникають з угоди. Згідно умов п. 4.4. договору поруки встановлено, що сторони погодили строк дії поруки до 31 травня 2013 року. 20 квітня 2007 року [PERSON] отримала автомобіль Daewoo Senc, 2007 року випуску і зареєструвала його на своє ім'я у ОРЕВ МРВ і ДАІ м.Тернопіль 20 квітня 2007 року, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.04.2007 року. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] протягом червня 2006 року - вересня 2012 року сплачувала щомісячні внески, хоч і з порушенням строків та розміру сплати та здійснила сплату 71 внеску із 84 внесків. З жовтня 2012 року відповідачка припинила сплату внесків 21 травня 2013 року позивачем було направлено відповідачці вимогу про сплату всієї суми заборгованості в розмірі 18 438,87 грн. за Угодою, не пізніше 31 травня 2013 року. Вказану вимогу відповідачі отримала 23 травня 2013 року, про що свідчить чи відмітка на зворотному повідомленні. З наданого позивачем розрахунку слідує, що загальний розмір заборгованості відповідача за угодою становить розмірі 18 438,87 грн., з них чистих внесків в сумі 15481,24 грн. та адміністративні витрати в сумі 2 957,63 грн. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем відповідно до умов угоди, він приймається судом до уваги. Відповідача будь-якого іншого розрахунку суду не надано. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «АІСЕ Україна» підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час хувалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Положеннями ст.ст. 3,6,203,626,627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). В силу вимог ст.ст. 6,627 ЦК України, свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналіз умов угоди, додатків до неї та Правил діяльності «Автоплан», дає підстави вважати, що система придбання автомобіля «Автоплан», яка передбачена договором, полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості, зокрема автомобіль, які стають учасниками такої системи. Тобто товариство надає учасникам послуги, що спрямовані на придбання автомобіля на основі системи «Автоплан», які полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні у групах асигнаційних актів, та інших послуг, передбачених угодою. Таким чином, діяльність ПрАТ «АІСЕ Україна» щодо формування груп учасників, організації і проведення у групах асигнаційних актів та інших послуг, передбачених угодою, підпадає під поняття "фінансова послуга". Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" слід розуміти операцію з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 02 червня 2011 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 11, відповідно до положень якого до фінансованих послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідно до вказаного Закону Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на підставі розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 затверджено Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (далі - Ліцензійні умови). Вказаними Ліцензійними умовами було закріплено визначення, сутність, правовий статус учасників (та вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. Відповідно до умов п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що схемою придбання товарів у групах для кожного споживача відбувається, у тому числі і за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами - учасниками полягає тільки у часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому результаті товар одержать всі учасники, за умови виконання ними умов договору. Таким чином, якщо умовами договору передбачено одержання споживачем необхідного йому товару, визначено умови, за яких товар може бути одержаний, то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми", як того вимагав позивач за зустрічним позовом. Отже, в судовому засіданні встановлено факт правомірності надання товариством послуг з купівлі автомобілів у групах учасників відповідно до системи «Автоплан», у тому числі в [PERSON] Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що автомобіль за угодою № 124807 від 28 травня 2006 року відповідачем [PERSON] отриманий, а оплата за угодою проведена нею не у повному обсязі, заборгованість за угодою становить 18 438,87 грн., яка підлягає стягненню на користь ПАТ «АІСЕ Україна» з [PERSON] Разом з тим, суд вважає до задоволення не підлягають вимоги позивача про стягнення вказаної заборгованості солідарно із [PERSON] та [PERSON] виходячи із наступного. В забезпечення виконання умов угоди 15 березня 2007 року між позивачем та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого останні зобов'язалися солідарно відповідати перед позивачем в повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникають з угоди. Згідно умов п. 4.4. договору поруки встановлено, що сторони погодили строк дії договору поруки до 31 травня 2013 року. В силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Таким чином, порука [PERSON] та [PERSON] є припиненою, у зв'язку із закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а тому позовні вимоги до поручителів про стягнення із них як солідарних боржників суми боргу до задоволення не підлягають. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов ПАТ «АІСЕ Україна» підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «АІСЕ Україна» заборгованості за Угодою №124807 від 28 травня 2006 року у розмірі 18 438 грн. 87 коп.

Outcome: partial