Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON], представник позивача: [PERSON], звернувся до суду із вказаним позовом та з уточненням до нього, в якому зазначає, що 15.11.2015 в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області помер його рідний брат [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 2,89 умовних кадастрових гектарів відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 039739 на імя [PERSON], яка була ним фактично успадкована без юридичного оформлення після смерті матері [PERSON], яка померла 16.02.2004 в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області. Позивач являється спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON], однак оформити спадкові права на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ на імя спадкодавця, крім того, у документах, що підтверджують їх родинні стосунки, маються розбіжності в написанні прізвищ, що потребує встановлення певних юридичних фактів у судовому порядку. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить суд позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача Дмитрівської сільської ради [PERSON] району у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу у Великописарівському районі міжрайонного управління у Великописарівському та Краснопільському районах головного управління Держгеокадастру у Сумській області у судове засідання не зявився, також надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Великописарівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судовому засіданні з вимогами позивача погоджується. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо, що [PERSON], яка померла 16.02.2004 в с.Лукашівка В.Писарівського району, була рідною матірю [PERSON], який помер 15.11.2015 в с.Лукашівка, та позивача [PERSON], та відповідно [PERSON] був рідним братом [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника заінтересованої особи, свідків, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії МА № 092112 (а.с.4-5) позивач [PERSON] народився 29 березня 1964 року в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.17) «Колесник Алексей Иванович» народився 29.03.1964 в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області, мати «Колесник Антонина Васильевна», батько «Колесник Иван Иванович». Зі свідоцтва про народження (а.с.19) вбачається, що «Колесник Александр Иванович» народився 28.08.1961 в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області, мати «Колесник Антонина Васильевна», батько «Колесник Иван Иванович». [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України (а.с.18) 27 березня 1974 року народився [PERSON], мати [PERSON], батько [PERSON]. Отже, в документах, що можуть підтвердити родинні стосунки між померлими [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачем [PERSON], маються розбіжності в написанні їх прізвищ. Позивач просить встановити факти родинних відносин між ним та померлими [PERSON] та [PERSON]. Дані факти необхідні йому для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до п.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Той факт, що [PERSON], яка померла 16.02.2004 в с.Лукашівка В.Писарівського району, була рідною матірю [PERSON], який помер 15.11.2015 в с.Лукашівка, та позивача [PERSON], та відповідно [PERSON] був рідним братом [PERSON], підтверджується свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] 16 лютого 2004 року в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-БП № 268175 від 14.09.2016 (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,89 га відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 039739, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 217 від 23.04.1996 на імя [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки виконкому Дмитрівської сільської ради (а.с.15) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46400131 від 11.01.2017 (а.с.48). Як слідує з цієї ж довідки, на день відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] проживали та були зареєстровані її сини: [PERSON] та [PERSON], які в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка померла 16.02.2004 (а.с.15). [PERSON] помер 17.08.2012 в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 128257 (а.с.16), та після його смерті спадщина була прийнята [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. 15 листопада 2015 року в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 248925 (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,89 га відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 039739, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 217 від 23.04.1996 на імя [PERSON] (а.с.14), яка була ним фактично успадкована без юридичного оформлення після смерті матері [PERSON], яка померла 16.02.2004 в с.Лукашівка В.Писарівського району Сумської області. З довідки виконкому Дмитрівської сільської ради (а.с.12) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46400181 від 11.01.2017 (а.с.45). Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст.1258 ЦК). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З повідомлення завідувача [PERSON] ДНК [PERSON] після смерті [PERSON], який помер 15.11.2015, за заявою рідного брата [PERSON] відкрита спадкова справа №208 від 28.11.2016, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46400199 від 11.01.2017 (а.с.43,44). Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З повідомлення завідувача [PERSON] ДНК [PERSON] (а.с.10) вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через відсутність правовстановлювального документа на спадкове майно. Втрата Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 039739 на імя [PERSON] підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 81 від 08.10.2016, що мається в матеріалах справи (а.с.20-21). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved