Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

14 серпня 2020 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 17.08.2020 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 21.09.2020. Позивач [PERSON] вказував, що був членом КСП «Жовтнева Зоря». При розпаюванні земель зазначеного КСП його було внесено до списку громадян-членів під № 378, але в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай) і не виділено її в натурі. Оскільки на час видачі та реєстрації державного акту позивач був членом вказаного вище господарства, то набув права на земельну частку (пай), тому прохав суд захистити його порушене право та визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 2,38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити. 18.09.2020 від позивача надійшла уточнена позовна заява. Представник відповідача сільський голова Сухинівської сільської ради Рябека І. Б. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, заперечень щодо визнання права власності на земельну частку(пай) за рахунок земель державної власності не мав. Вказав, що земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва в комунальній власності сільської ради відсутні. Від представника відповідача Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області Бут Я. В. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому вона вказала, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. В матеріалах є відомості про те, що в серпні 1993 року [PERSON] за його заявою було прийнято в члени Колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтнева Зоря» Кобеляцького району Полтавської області. Позивач працював в колгоспі та була його членом з серпня 1993 року по 2000 рік, що підтверджується архівною довідкою від 13.03.2020 № Є-01-09/110 (а.с. 9) та записами в трудовій книжці серія [NUMBER] , дата початку заповнення книжки 21.08.1993 ( а.с.10). 05.11.1995 Колективному сільськогосподарському підприємству «Жовтнева Зоря» було видано Державний акт на право колективної власності на землю щодо передачі земель у колективну власність 2105,05 га землі для виробництва сільськогосподарської продукції. За довідкою відділу Держгеокадастру у Кобеляцькому районі від 16.03.2020 № 32/137-20 позивачу повідомлено, що згідно з наявним в архіві відділу Додатком 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00015 «Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтнева Зоря» на території Сухинівської сільської ради, громадянин [PERSON] внесений в список під № 378 ( а.с.11). Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Кобеляцькому районі Полтавської області від 04.08.2020 № 59/137-20, розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Жовтнева Зоря», становить 2,38 умовних кадастрових гектарів, загальною вартістю - 55 495,71 гривень ( а.с.12). Хоч позивача при розпаюванні земель КСП «Жовтнева Зоря» і було внесено до вказаного списку громадян-членів під № 378, але в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай) і не виділено її в натурі. Як передбачено п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до «Практики розгляду судами земельних спорів» Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01.09.2003: «До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.» [PERSON] , як член господарства, мав право на земельну частку (пай), адже заяви про вихід із членів колективного господарства не подавав і рахувався членом КСП "Жовтнева Зоря", відповідно до Закону "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992р. № 2114-12 та статутних документів господарства. Відповідно до ст. 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням її місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до пункту 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Як зазначив Пленум Верховного суду України у п.п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 (із змінами та доповненнями внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 19 березня 2010 року № 2), згідно зі статтею 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акту. Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 05 червня 2003 року № 899-IV (із змінами та доповненнями), цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Маючи чіткий запис в трудовій книжці, що позивач був прийнятий в члени КСП "Жовтнева Зоря" серпні 1993 року, [PERSON] , як новоприйнятий член такого підприємства, мав право на земельну ділянку з резервного земельного фонду в розмірі, встановленому відповідними рішеннями місцевої ради. Оскільки на час видачі та реєстрації державного акта позивач був членом господарства, то вважав, що набув права на земельну частку(пай) у колективній власності на землю КСП "Жовтнева Зоря". Однак, за отриманням сертифіката не звертався. Законодавством не встановлено строку, протягом якого потрібно отримати сертифікат на земельну частку (пай). Для оформлення права на належну земельну частку (пай) позивач звернувся у серпні 2020 року до Сухинівської сільської ради із заявою з проханням надати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю сертифіката на земельну частку ( пай) (а.с.13). Про своє порушене право позивач дізнався у 2020 році, але на той час КСП «Жовтнева Зоря» було ліквідовано, що підтверджується довідкою № Є-01-53/252 від 30.07.2020 з архівного витягу протоколу № 1 від 19.02.1993 про реорганізацію колгоспу "Жовтнева Зоря" в колективне сільськогосподарське підприємство (а.с. 14), архівною копією розпорядження голови районної державної адміністрації № 210 від 10.03.2000 про перереєстрацію КСП "Жовтнева Зоря" в приватне сільськогосподарське підприємство "Лісне" (а.с. 15), довідкою головного управління статистики у Полтавській області від 16.08.2019 № 03.3-21/478-19 про ліквідацію приватного сільськогосподарського підприємства " Лісне" у зв`язку з визнанням його банкрутом ( а.с. 16). Згідно з довідкою № Є 02-19/296 від 26.08.2020, виданою виконавчим комітетом Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області : "... на території Сухинівської сільської ради є в наявності вільні земельні ділянки з цільовим призначенням 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), що розташовані за межами населених пунктів Сухинівської сільської ради". Відповідно до відповіді відділу у Кобеляцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 67/137-20 від 31.08.20 року: " Станом на 01.01.2016 на території Сухинівської сільської ради обліковувалось земель запасу всього 1743,1012 га, з них: 1) В межах населених пунктів 39,4323 га, в тому числі сільськогосподарські землі - 24,4 га, з них рілля 7,3 га; 2) За межами населених пунктів 1664,9486 га, в тому числі сільськогосподарській землі - 1247,1366 га, з них рілля 33,2917 га" . Взявши до уваги викладене вище, суд вважає за потрібне визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) в розмірі 2,38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель запасу, яка розташована на території Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved