Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського Одеської області, про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно, уточнивши свої позовні вимоги 10.01.2019 року остаточно просить суд: встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 140,6 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м. - [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 140,6 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м., літ. "Б" - сараю; літ. "В" - сараю, літ. "Г" - вбиральні; літ. "Д" - навісу, споруди № 2,3,5,6. Так, вимоги позивача мотивовані тим, що [INFO] померла його мати - спадкодавець [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді: - житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 140,6 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м.. До дня смерті матері він мешкав разом з нею, на даний час проводить ремонтні роботи в житловому будинку, сплачує комунальні платежі, фактично прийнявши спадщину. Вказує, що бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку із тим, що матір`ю за життя не було належним чином зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. На підставі вищевказаних обставин він і звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява, відповідно до якої просить розглядати справу без представника сільської ради, заперечень та зауважень до позову не має. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити , виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] / л.с. 12/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді: - житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 140,6 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м. Факт належності вищевказаного житлового будинку [PERSON] підтверджуються наступними доказами. Так, згідно довідки № 2807, виданої Старокозацькою сільською радою 13.12.2018 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис про смерть № 85 від 11.12.2006 року, на день смерті була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно записів в по господарській книзі за 2006-2010 роки № 14, особового рахунку [NUMBER]. /л.с.14/. Листом №8 від 03.01.2019 року з КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що станом на 31.12.2012 року власником житлового будинку [ADDRESS] області була [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.10.1997 року, яке було зареєстровано Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.10.1997 року за реєстровим №4 в реєстровій книзі №1. Дублікат правовстановлюючого документу КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не реєструвався. Самочинно збудовані будівлі, споруди та самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції та інші зміни щодо технічних характеристик, зокрема такі, які потребують попереднього погодження й отримання дозволів компетентних органів, відсутні. Окрім того, на ім`я [PERSON] був виготовлений технічний паспорт на садибний /індивідуальний/ житловий будинок /інвентаризаційна справа № 156/. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, в судовому засіданні на підставі вищезгаданих доказів достовірно встановлено факт належності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 140,6 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м, а тоиу позовні вимоги в цій частині є доведеними та підлягаючими задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є рідним сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /л.с.15/. Згідно довідки № 2808, виданої Старокозацькою сільською радою, дійсно гр. [PERSON] , [INFO] та його мати [PERSON] , яка померла [INFO] , а/з про смерть №85 від 11.12.2006 року, на момент смерті проживали разом та вели спільне господарство, за адресою: [ADDRESS] /л.с.13/. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті матері, звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П. з приводу заведення спадкової справи, проте листом № 497/01-16 від 18.12.2018 року, нотаріусом відмовлено йому у вказаному у зв`язку з пропуском ним встановленого строку для прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, окрім того звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, прийнявши до уваги доведений в судовому засіданні факт належності житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 140,6 кв.м., житловою площею 55,5 кв.м [PERSON] , яка померла [INFO] , також те, що інших спадкоємців судом не виявлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського Одеської області про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved