Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач був її чоловіком, шлюб з яким рішенням суду розірвано. Від даного шлюбу у них [INFO] народилася дочка - [PERSON]. Дитина проживає разом з нею, перебуває повністю на її утриманні. Відповідач вихованням дочки не займається, жодного з покладених законом на батьків обов»язків не виконує, участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться розвитком дочки, її здоров»ям та потребами, не проявляє батьківської турботи, не підтримує матеріально та не спілкується. Позивач зверталась в орган опіки та піклування та отримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої дитини. Разом з тим, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 15.09.2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення цього ж суду від 27.09.2017 року змінено розмір аліментів та присуджено стягувати в розмірі 1000 грн. Проте, вказані рішення суду не виконуються та у відповідача виникла заборгованість в сумі 23077,64 грн. станом на 01.05.2018 року. Відтак, просить змінити спосіб стягуваних аліментів з твердої грошової суми на ? частину від усіх видів заробітку відповідача та позбавити останнього батьківських прав відносно доньки. В судовому засіданні позивач підтримала позов, просила його задоволити. Додала, що три роки відповідач не цікавиться дитиною. 24.11.2014 року пішов з хати та не повернувся. Має сина від співмешканки. Представник позивача підтримав думку своєї довірительки, додав, що спосіб стягуваних аліментів обґрунтований тим, що в такому випадку ДВС перераховує кошти як для непрацюючих. Дитина позивача не бачиться з татом, вона його просто не знає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, проте про причини неявки суд не повідомив, а тому суд визнав його неявку в судове засідання неповажною і ухвалив проводити заочний розгляд справи. Представник третьої особи вказала про доцільність задоволення позову. Свідок суду показала, що живе по сусідству з позивачем, дуже рідко бачила відповідача у жінки. Вважає позов підставним. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2010 року, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 06.04.2015 року (справа №442/1566/15-ц) - розірвано. З оглянутого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.2012 року вбачається, що у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON]. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 15.09.2015 року) справа №442/4390/15-ц) з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання доньки в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 27.09.2017 року (справа №442/4946/17) змінено розмір аліментів та присуджено стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1000 грн. В зв»язку з несплатою аліментів, у відповідача наявна заборгованість по аліментах в розмірі 23077,64 грн. З оглянутого акту обстеження сім»ї [PERSON] від 12.04.2018 року, складеного комісією Вороблевицької сільської ради вбачається, що позивач проживає разом з донькою, батько дитини на протязі останніх трьох років в с.Вороблевичі не проживає та не зареєстрований, не веде спільного господарства з позивачем та не перебуває за вищезгаданою адресою. З оглянутої довідки від 13.04.2018 року, виданої завідувачем ДНЗ «Червона калина» в с.Вороблевичі вбачається, що донька сторін відвідує ДНЗ «Червона калина». За час відвідування дитиною садка, її батько жодного разу не був присутній на батьківських зборах, не відвідував відкриті заняття, святкові виступи, не цікавився рівнем знань дитини, також відсутній контакт батька з педагогами. Згідно висновку органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.164 СК України батьки або один із них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Даючи оцінку зібраним та дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки підставні та підлягають до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини [PERSON], протягом тривалого часу злісно, без поважних причин ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по вихованню та утриманні дитини, а тому його, відповідно до вимог ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, слід позбавити батьківських прав відносно даної дитини. Разом з тим, підлягає і до задоволення позовна вимога щодо міни розміру стягуваних аліментів, так як згідно ст.192 СК України, позивач вправі звернутися до суду з таким позовом. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. Враховуючи наведене та

Outcome: approved