Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що її батько [PERSON] працював на ш/у «Північне», яке було реорганізоване у ВП «Шахта Північна» ДП «Макіїввугілля» робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці, під впливом шкідливих факторів виробничого середовища. [INFO] з її батьком [PERSON] трапився нещасний випадок на виробництві - був смертельно травмований, що підтверджується актом № 54 про нещасний випадок, свідоцтвом про смерть, довідкою про причини смерті, протоколом засідання комісії роботодавця. У смерті її батька [PERSON] винен роботодавець, який не забезпечив йому належні та безпечні умови праці. Провина її батька [PERSON] у нещасному випадку, який трапився, відсутня, що підтверджується п.13 акту № 54 про нещасний випадок. Смерть батька, який трагічно загинув у шахті, заподіяла їй фізичні та моральні страждання, оскільки на день його смерті їй виповнилося лише 9 років. Отже, вона змушена була здійснювати додаткові зусилля для організації свого повсякденного життя. Вона переносила, та продовжує переносити і буде переносити особливі моральні страждання у зв'язку з самим фактом смерті свого рідного батька. Через смерть батька вона не мала можливості вести повноцінне сімейне життя, були частково порушені її відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені її плани на подальше життя, в зв»язку з чим вона звернулася до суду та просить стягнути з ДП «Макіїввугілля» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000000,00грн. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судове засідання не з»явились. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивачка суду надала письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача ДП "Макіїввугілля" - Харченко Є.О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала частково та надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені нею в письмових запереченнях проти позову, з яких вбачається, що відповідно до п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням ним трудових обов»язків, затверджених Постановою КМУ від 23 червня 1993 року №472, які діяли на той час, коли трапився нещасний випадок на виробництві, можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням ним трудових обов»язків, передбачалась за рахунок роботодавця на підставі рішення суду. Визначаючи розмір моральної шкоди, необхідно керуватися саме цим пунктом в редакції, яка діяла на час нещасного випадку, тобто, на [INFO], на думку відповідача - ДП «Макіїіввугілля», право на відшкодування моральної шкоди виникає з моменту загибелі [PERSON] Відповідно до абз. 2 п.11 Правил, в редакції, що діяла на час нещасного випадку, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь - яких виплат. Відповідно до Постанови ВРУ від 25.11.1993 р. №3653-ХІІ мінімальний розмір заробітної плати на час виникнення спірних правовідносин становив ( з 01.12.93-29.02.96) 60000крб. Просить при вирішенні спору, врахувати характер і ступень страждань позивачки [PERSON], які зовсім не відображені в позові. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивачки [PERSON] народилася [INFO] та її батьками в свідоцтві зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON]/а.с.4/. Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві № 53 від 22.08.1995 року, складеного за формою Н-1, встановлено, що під час виконання [PERSON] своїх трудових обов'язків з останнім стався нещасний випадок, а саме 16.08.1995 року у початку ІУ зміни гірничий майстер [PERSON] та заступник начальника [PERSON] візуально визначивши на робочому місці ознаки нестійких порід крівлі та заколи в ній по лінії забою, дали наряд [PERSON] та [PERSON] на установку додаткової крепі на комбайновій дорозі. Після встановлення додаткових рам крепі, закінчивши монтаж комбайну, бригада гроз приступила до виїмки вугілля комбайном, а [PERSON] направився на обстеження верхньої частини лави та перевірку якості установки рам додаткової крепі. Коли [PERSON] наблизився до комбайну, трапилось раптове осідання плити породи з крівлі пласту через неякісне розклинювання рами додаткової крепі та її зміщення. Плитою породи, що опустилася гірничий майстер [PERSON] був смертельно травмований /а.с.5-6/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.08.1995 року причиною смерті [PERSON], який помер [INFO], були багаточисельні переломи ребер/а.с.9/. Згідно з протоколом засідання комісії по матеріальному забезпеченню родини загиблого від 22.08.1995 року, було вирішено надати матеріальну допомогу членам сім'ї загиблого [PERSON], а саме дружині [PERSON], дітям [PERSON] та [PERSON], а також матері загиблого/а.с.7-8/. Згідно до вимог ст. 440-1 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час смерті [PERSON], моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду, незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Таким чином, за нормами цивільного законодавства, що діяли на момент смерті [PERSON], позивач мала право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої був не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати і ця заподіяна їй моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем ДП «Макіїввугілля», як особою, яка заподіяла таку шкоду, внаслідок того, що загиблий батько позивачки перебував з відповідачем у трудових відносинах, під час виконання яких, з ним трапився нещасний випадок, в результаті якого він загинув. Відповідачем, згідно до положень ст. 440-1 ЦК України(1963р) суду не доведено, що моральна шкода заподіяна не з його вини. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і ступень страждань позивачки [PERSON], яка втратила близьку їй людину - рідного батька, внаслідок чого вона переносила і продовжує переносити особливі моральні страждання у зв'язку з самим фактом смерті близької їй людини. Виходячи з зазначених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - ДП «Макіїввугілля» на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю її батька у розмірі 30000,00грн.. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Отже, зазначення в позовній заяві правових підстав для задоволення позову ЦПК України не передбачено, а тому при вирішенні спору, суд повинен враховувати лише обставини справи, якими позивач обґрунтував свої вимоги і у разі посилання не на ту норму права, застосувати ту норму права, яка відповідає цим правовідносинам, незалежно від відсутності посилань на це в позовній заяві. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивач, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивачки [PERSON] являють собою вимоги немайнового характеру, тому з огляду на вимоги ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судові витрати у вигляді судового збору, що покладаються на відповідача та стягуються до Державного бюджету України, мають складати 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто 243,60грн., оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" станом на 1 січня поточного року встановлено розмір мінімальної заробітної плати на рівні 1147 грн..

Outcome: partial