Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Заявниця, звернувшись до суду з даною заявою посилається на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина за законом на земельну частку (пай). Прийнявши спадщину після смерті матері, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона не була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та пропустила строк її прийняття. Вказує, що її мати з осені 2005 року, в зв"язку із погіршенням стану здоров"я переїхала до неї із с. Хоросно і проживала без реєстрації у її житловому будинку по [ADDRESS] до дня смерті, де вона здійснювала за нею догляд. Просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Заявниця в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення заяви не заперечив. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заявниця, [PERSON] народилась [INFO] , про що 07 квітня 1959 року складено відповідний актовий заспи за № 9. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками заявниці були [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 19 квітня 1980 року заявниця одружилась із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та їй присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с.8). Із дослідженого вбачається, що на підставі сертифікату на право на землеьну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Коломийської районної ради № 164 від 22 квітня 1999 рокуГодованець [PERSON] належала земельна частка (пай) в КСП "Сідлищенське". [INFO] 2006 року мати заявниці померла, про що 03 травня 2006 року складено відповідний актовий запис за № 16 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказану земельну частку (пай). Прийнявши спадщину після смерті матері, заявниця звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову, так як не був зареєстрована разом із спадкодавцем час відкриття спадщини та не подала заяву про її прийняття у встановлений законом термін (а.с.6). Як вбачається із довідки Сідлищенської сільської ради № 121/02-34 від 18 березня 2019 року [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.11). У вказаному будинку спадкодавиця проживала разом із чоловіком, [PERSON] , який помер [INFO] та сином, [PERSON] , який помер [INFO] , що стверджується довідкою Сідлищенської сільської ради № 120/02-34 від 18 березня 2019 року (а.с.10). В 2005 році, після смерті сина та чоловіка, [PERSON] захворіла та не могла самостійно вести домашнє господарство, в зв"язку з чим заявниця перевезла матір проживати до себе в м. Коломию, де та і проживала до дня смерті. Стаття 256 ЦПК України передбачає, що суд може встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказує, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.1 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Встановлення такого факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадкування за законом. Таким чином беручи до уваги досліджені докази, суд вважає, що оскільки заінтересована особа, як представник органу влади, будучи добре обізнаною з місцем проживання спадкодавиці перед смертю, добровільно визнала факт спільного її проживання із заявницею у м. Коломиї, то у суду немає жодних підстав сумніватися у цьому, а тому заявлені вимоги слід задовольнити. На підставі навденого та ст.ст. 16, 256, 328, 392, 1217, 1268

Outcome: approved