Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 23917,32 грн. та судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи позов тим, що відповідно до укладеного договору від 19.12.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 470,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку складає договір, що підтверджується його підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, при цьому відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, у звязку з чим відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість 23917,32 грн., з яких 4699,80 грн. - заборгованість за кредитом, 15365,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2236,48 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1115,11 грн. - штраф (процентна складова). Судом встановлено, що 22.10.2015 року [PERSON] помер та згідно копії спадкової справи №224/2015, наданої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON]. 01.08.2016 року представник позивача подав уточнений позов, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору від 19.12.2012 року, яка станом на 30.09.2015 року становить 17984,30 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Протокольною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира, суд замінив відповідача по справі [PERSON] його правонаступником - [PERSON] Представник позивача у судове засідання не зявився, у матеріалах справи міститься заява представника позивача, у якій він просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та вказав, що відсутні докази, які підтверджують те, що [PERSON] дійсно брав кредит, оскільки у анкеті заяві не вказано, яку саме карту було видано, який бажаний кредитний ліміт, відсутні відомості про ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та відсутні відомості про те, що банк виконав зобовязання та надав [PERSON] кредит та видав карту, строк її дії, у звязка з чим просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у її задоволенні, вказала, що їй нічого не відомо про кредитні зобовязання [PERSON], останній їй нічого не говорив, а тому це носить сумнівний характер, при цьому належних доказів стороною позивача не надано. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.12.2012 року [PERSON] складена та підписана Анкета-Заява про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Приватбанк", де зазначено, що відповідач виявляє бажання оформити на своє ім'я платіжну картку, та підтверджує, що ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом [PERSON] підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування [PERSON] акціонерним товариством «Комерційний банк "Приватбанк». (а.с. 6) Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зістаттею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 610 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Позивач у заяві вказує, що ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредитну карту зі встановленими кредитним лімітом, однак [PERSON] допустив неналежне виконання договору, у звязку з чим, станом на 31.01.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Враховуючи, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з правонаступника [PERSON] заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 19.12.2012 року в розмірі 17984,30 грн., з яких 4699,80 грн. - заборгованість за кредитом, 11348,02 грн. - заборгованість за відсотками, 1936,48 грн. - заборгованість з пені та комісії (а.с. 91-93). Згідно ч. 1\~ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як убачається з матеріалів справи, позивач, як доказ укладення з відповідачем [PERSON] кредитного договору, посилається на [PERSON] та Правила надання банківських послуг [PERSON] акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", за змістом яких, [PERSON] акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, вказані в Анкеті-Заяві та в Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом, та таким чином Клієнт надає свою згоду, що заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає укладений Догорів про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 [PERSON] та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.\~\~ Згідно п. 2.1.1.5.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п. 1.1.2.7 [PERSON] та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою». Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Згідно п. 1.1.3.2.2 «[PERSON] та правил надання банківських послуг» У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6. [PERSON] за користування кредитом і овердрафтом [PERSON] нараховує відсотки у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів. У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню. Розмір нарахування пені зазначається у пунктах 2.1.1.12.6.1; 2.1.1.12.6.2. вказаних [PERSON]. Частиною 1 та 2\~ст. 639 Цивільного кодексу України\~визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Виходячи зі змісту поданого [PERSON] акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" позову, останній вказує на те, що Заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг. Верховний Суд України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, суд критично відноситься до приєднаних позивачем [PERSON] та правил надання банківських послуг, оскільки їх не можна достовірно вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі [PERSON] не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці [PERSON] розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, при цьому позивачем [PERSON] акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" не доведено, що долучені до позову [PERSON] і Правила надання банківських послуг у Приватбанку дійсно являються складовою частиною укладеного 19.12.2012 року між сторонами договору у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг. Разом з тим, Анкета-Заява про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг підписана клієнтом [PERSON] не може вважатись договором, в розумінні положень\~ст. 626 Цивільного кодексу України, оскільки не містить відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, відомостей про зобов'язання банку надати грошові кошти (кредит), розміри кредиту та умови кредитування, зобов'язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, який ліміт кредитування та яку картку клієнт бажає отримати та на який термін. Зміст зазначеної Анкети-Заяви зводиться до того, що клієнт [PERSON] лише висловив бажання на отримання кредиту, що не може вважатись обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору та ознайомився з [PERSON] та Правилами. Також, п. 1.1.1.45 [PERSON], які долучені позивачем до позову, визначено, що кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений в договорі, на умовах платності та повернення. Згідно п. 1.1.1.46 [PERSON] кредитна карта платіжна карта з встановленим кредитним лімітом. Пунктом 2.1.1.2.1 [PERSON] передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначений у памятці клієнта або довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послух. Датою укладення договору є дата отримання карти, вказаної у заяві (а.с. 9-32). Разом з тим, судом встановлено, що позивачем не дотримані вказані умови, а тому є всі підстави для сумніву що складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору є приєднанні до позову [PERSON] і Правила надання банківських послуг у Приватбанку. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача неодноразово викликався до суду, його явка була визнана обовязковою, однак представник позивача в суд не зявився, в той же час, заявляючи клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки позов є необґрунтованим та не доведеним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається позивача. На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed