Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що є донькою, померлого 05 січня 1913 року, [PERSON]. Після смерті останнього залишалось спадкове майно у вигляді будинку з прибудовами, який розташований за адресом: м. Дружківка, вул. Потьомкіна, б. 54. Вона є єдиним спадкоємцем. На цих підставах вона звернулась з заявою про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу. В тім документів на земельну ділянку, на який розташовано будинок, вона не знайшла. Згідно даних ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, станом на 01 січня 2013 року обліковується державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресом: м. Дружківка, вул. Потьомкіна, б. 54, площею 0, 0709 га, за [PERSON]. Нотаріус, відповідно, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була мотивована тим, що відсутні документи підтверджуючи право власності померлого на земельну ділянку, на якій розташований будинок. На підставі вищевказаного просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на будинок з прибудовами, який розташований за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Потьомкіна, б. 54, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0709 га. В судове засідання позивач не зявилась, була повідомлена належним чином, проте, в судовому засіданні яке було відбулось 07.02.14 року була присутня, на позові наполягала, просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Надала заяву слухати справу без її участі на позовних вимогах наполягала (а.с. 58). В судове засідання представник позивачки не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні 07.02.14 року підтримав позов, просив задовольнити (а.с. 59) Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 60). З огляду на це, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе справу розглядати за відсутності сторін, без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив. Позивачка по справі, [PERSON], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження IV-НО № 397791, виданого 26 січня 1980 року Дружківським міським відділом РАЦС (а.с. 3). [PERSON]М помер 05 січня 2013 року, про що свідчить свідоцтво про смерть ІІ-НО № 007023, видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського МУЮ в Донецькій області (а.с. 8). Судом установлено, що [PERSON] придбав у власність житловий будинок у [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 06.10.2004 року (а.с. 6). Житловий будинок з господарськими прибудовами розташований у місті Дружківка, Донецької області, по вул. Потьомкіна, б. 54. Було проведено державну реєстрацію права власності на вищезазначений будинок, згідно витягу власником будинку за адресом м. Дружківка, Донецької області, вул. Потьомкіна, б. 54 вказано [PERSON] (а.с. 7, 51). Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 16.06.17 р., державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: вул. Потьомкіна, б. 54, м. Дружківка, площею 0,0709 га обліковується за [PERSON] (а.с. 12). Також право власності [PERSON], на зазначену земельну ділянку, також підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ДН № 048835, який було витребувано судом з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с. 35). Судом установлено, що [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Дружківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно відповіді Дружківської нотаріально контори ГТУЮ у Донецькій області було заведено спадкову справу № 204/2013, заяв від інших спадкоємців за законом чи заповітом не надходило, свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавались (а.с. 23). Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресом: Донецька область, м. Дружківка, вул. Потьомкіна, б. 54, у звязку з відсутністю документів підтверджуючих право власності [PERSON] на вищезгадану земельну ділянку (а.с. 13). Відповідно до\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 1216, 1218, 1225 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. За п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). \~\~ Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. У п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Установлено, що вбачається, що позивачка є спадкоємцем першої черги. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Після смерті [PERSON] у строк, передбачений\~ст.1270 ЦК України\~до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулась його донька,\~позивачка по справі, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину не подання правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.\~\~ Згідно ч.5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Судом установлено, що за своє життя [PERSON] придбав у власність, згідно договору купівлі-продажу з [PERSON], житловий будинок разом з господарськими спорудами. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, що була чинною на момент укладення договору) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно сит. 120 Земельного кодексу України (в редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Відповідно, право власності на земельну ділянку до [PERSON] перейшло при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку, а відтак, земельна ділянка входить до складу спадщини. Суд встановив, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Позивач виконав всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини. Але вона позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від неї не залежать. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~статті 41 Конституції України, частини першої статті\~319, частини першої статті\~321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статті 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу. Відповідно до\~статті 1 Конституції\~Україна є правовою державою. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 3 Конституції України). Суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. На підстав вищевикладеного та

Outcome: approved