Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , з посиланням на те, що відповідно до погосподарських книг Розумницької сільської ради за 1980-1985, 1991-1995, 1996-200 років та довідки Розумницької сільської ради [ADDRESS] відносився до майна колгоспного двору та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживала та не втратила права на нього [PERSON] , його мати, яка набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв він, як спадкоємець за заповітом, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, що знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області площею 2,5786 га. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживала [PERSON] , яка згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула права на житловий будинок, як майно колгоспного двору. Зареєстрований в житловому будинку його син [PERSON] на час припинення колгоспного двору був неповнолітнім, та покинув його в 1992 році, а тому не має права власності на частину вказаного будинку. Розумницька сільська рада свідоцтва про право власності на ім`я померлої не видавала. Приватний нотаріус Ставищенського районного нотаріального округу Кошинська JI.O. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої та відсутність правовстановлюючого документа. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , загальною 54,0 м2, житловою площею 33,3 м2, інвентаризаційною вартістю 133484 гривень. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської областів судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи дана сільська рада повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнано, справу просить розглядати без участі представника ради (а. с. 57). Третя особа: [PERSON] судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що відповідно до погосподарських книг Розумницької сільської ради за 1980-1985, 1991-1995, 1996-200 роки (а.с. 27-29, 32-37) та довідки Розумницької сільської ради № 150 (а.с. 48) будинок [ADDRESS] відносився до майна колгоспного двору та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживала та не втратила права на нього [PERSON] , яка набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач, як спадкоємець за заповітом, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, що знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області площею 2,5786 га (а.с. 23). На час припинення колгоспного двору [INFO] в ньому проживала [PERSON] , яка згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула права на житловий будинок, як майно колгоспного двору. Розумницька сільська рада свідоцтва про право власності на ім`я померлої не видавала (а.с. 30), що позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Відповідно до технічного паспорта на земельній ділянці по [ADDRESS] розташовані: житловий будинок «А-1» прибудовою «а» (1961 року побудови), погріб з шийкою «В/пг» (1961 року побудови), сарай «Б-1» (1961 року побудови, ворота № 1 з хвірткою №2 та огорожа № 3 (1965 року побудови) (а.с. 39-42). 23.02.2016 року рішенням шостої (позачергової) сесії сьомого скликання Розумницької сільської ради Ставищенського району № 36 перейменовано вулицю «Леніна» на вулицю «Миру (а.с. 31). Приватний нотаріус Ставищенського районного нотаріального округу Кошинська Л.О. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а.с. 43). Реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] до 01.01.2013 року не проводилася, що підтверджується довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації». В реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо будинку відсутня, що підтверджується інформацією з реєстру (а.с. 38, 59). Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як видно з частини 2 етапі 123 ЦК УРСР (1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як видно із статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що [PERSON] за життя набула право власності на вказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору, а тому право власності на нього увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої, а позивач отримав право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок. Понесені витрати по справі позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved