Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, мотивуючи позов тим, що між АТ "Укрексімбанк" та [PERSON] 29.05.2009 року укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку №0202009728 з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. Також 05.05.2014 р. між банком та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту №0202009728БН/2014-05, відповідно до п. 2.1 якого відповідачу надано кредит з лімітом не більше 10000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням пластикової картки, на строк до 30.04.2016 року зі сплатою 40% річних. Відповідач не виконав умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом станом на 03.01.2018 року в загальній сумі 16370,91 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1762,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ "Укрексімбанк" та [PERSON] 29.05.2009 року укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку №0202009728 з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. Також 05.05.2014 р. між банком та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту №0202009728БН/2014-05, відповідно до п. 2.1 якого відповідачу надано кредит з лімітом не більше 10000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням пластикової картки, на строк до 30.04.2016 року зі сплатою 40% річних. Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" свої зобов'язання за договором виконано, а [PERSON] тривалий час свої зобов'язання за договором не виконував та станом на 03.01.2018 року має заборгованість за цим договором в загальній сумі 16370,91 грн., яка складається з наступного: з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 5959,99 грн., простроченої заборгованості за процентам в сумі 7181,07 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (за період з 04.01.2017 р. по 03.01.2018 р.) в сумі 1574,91 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом ( за період з 04.01.2017 р. по 03.01.2018 р) в сумі 1654,94 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості перевіреним в судовому засіданні. 17.11.2016 року банком направлено відповідачу рекомендований лист з повідомленням про наявність несплаченої заборгованості за кредитним договором з вимогами здійснити повне погашення заборгованості, однак відповідачем зазначений лист проігноровано. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~ 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань.\~ Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання\~настають правові наслідки, встановлені\~ договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1762 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved