Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Оскоріп Я.М. пред`явили до суду позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора в якому просять визнати за [PERSON] : право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 103,1 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , а також право власності на 3/16 частин житлового будинку загальною площею 103,1 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/16 частину житлового будинку загальною площею 103,1 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить також 1/4 частина житлового будинку, загальною площею 103,1 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за №564-2012 за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Чоловік померлої [PERSON] та дочка померлої [PERSON] відмовилися від одержання обов`язкової частки у спадщині та від прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. З цих підстав вважають, що 1/4 частка житлового будинку, яка належала [PERSON] , повинна належати [PERSON] як її спадкоємцю першої черги за законом, яка прийняли спадщину. [INFO] помер їх ( [PERSON] та [PERSON] ) батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 103,1 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . За Життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку на якому розташований даний будинок, а [PERSON] - 3/4 частини вищевказаного житлового будинку. Спірний житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON] та членами колгоспного двору були: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син та [PERSON] . З цих підстав, позивач [PERSON] вважає, що набула право на спадкування 3/4 частин із належної померлому [PERSON] 1/4 частини житлового будинку, відтак, вказує, що її частка повинна становити 3/16 спірного житлового будинку. При цьому, позивач [PERSON] вважає, що після померлого батька [PERSON] набула право на спадкування 1/16 частини у даному житловому будинку, оскільки повинна успадкувати 1/4 частку із належної померлому 1/4 частки житлового будинку. Однак, звернувшись у нотаріальну контору із заявоми про прийняття спадщини, держаним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] та за заповітом після померлого батька [PERSON] , а також відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька [PERSON] . З цих підстав, позивачі позбавлені у нотаріальному порядку реалізувати свої спадкові права, тому змушені звернутися до суду із позовом. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2020 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак їх представник - адвокат Оскоріп Я.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, кожен окремо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1270 виданої 12 жовтня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Відповідно до Інформаційної довідки №1271 виданої 12 жовтня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого Тернопільською районною радою 30 грудня 1988 року на підставі рішення виконкому №310 від 30 грудня 1988 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №42. Згідно довідки №617 виданої 31 липня 2019 року Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , станом на [INFO] - двір колгоспника, членами двору були: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дружина; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка. [INFO] померла [PERSON] , про що складено актовий запис №12 Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 23 травня 2012 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Як убачається із довідки №619 виданої 31 липня 2019 року Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , разом із нею в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] ; [PERSON] - дочка померлої; [PERSON] - онучка померлої; [PERSON] - зять померлої. Відповідно до Інформаційної довідки №1272 виданої 12 жовтня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Як убачається із матеріалів спадкової справи №564/2012 заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлої [INFO] [PERSON] , у встановлений законом строк, [PERSON] та [PERSON] подали у нотаріальну контору письмові заяви про відмову від обов`язкової частки у спадщині після померлої [PERSON] . При цьому, позивач [PERSON] подала у нотаріальну контору відповідні заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис №12 Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 09 липня 2014 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки №587 виданої 15 липня 2019 року Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , разом із ним в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] - дочка померлого; [PERSON] - внучка померлого; [PERSON] - зять померлого; [PERSON] - дочка померлого. [INFO] у с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] склав заповітне розпорядження, згідно якого належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку на якій розташований даний будинок заповів: [PERSON] 1/4 частину вказаного житлового будинку; [PERSON] - 3/4 частини даного житлового будинку. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Почапинської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області Мудрою Г.С. та зареєстровано в реєстрі за №148. Як убачається із матеріалів спадкової справи №585/2014, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого [INFO] [PERSON] , у встановлений законом строк позивачі [PERSON] та [PERSON] подали у нотаріальну контору заяви про відмову від обов`язкових часток у спадщині після померлого батька [PERSON] та прийняття спадщини за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2019 року за №1983/02-14 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] та відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Як убачається із вказаної постанови нотаріуса, підставою для відмови у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину є відсутність правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок. 08 жовтня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, будинковолодіння [ADDRESS] складається із: А - житлового будинку, 1960 року побудови; а - прибудови, 1986 року побудови; А1 - житлової прибудови, 1990 року побудови; Б - хліва, 1968 року побудови; пд.б - підвалу, 1968 року побудови; В - хліва, 1966 року побудови; Г - вбиральні, 1990 року побудови, 1 - огорожі; 2 - огорожі; 3 - воріт; 4 - хвіртки. Як убачається із Експлікації приміщень до плану житлового будинку під літ. «А», загальна площа житлового будинку складає 103,1 кв.м., житлова площа - 63,3 кв.м. Судом установлено, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] . Позивач [PERSON] є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 08 серпня 1972 року Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. 19 жовтня 2000 року [PERSON] вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 19 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського Тернопільської міської ради. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістомст.123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Як установлено судом, після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України "Про власність" майно вказаного колгоспного двору не змінилося. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Відтак, з огляду на те, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON] та членами двору були: [PERSON] - дружина; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка, отже кожному із них належало по 1/4 частині вказаного житлового будинку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відтак, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частину зазначеного житлового будинку. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відтак, позивач [PERSON] набула право на спадкування належної померлій [PERSON] 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , як така, що на момент смерті спадкодавця проживала разом із нею та подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. При цьому, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] подали у нотаріальну контору заяви про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому, як голові колгоспного двору 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , з якої, згідно складеного ним заповіту від 18 червня 2008 року, 1/4 частину він заповів [PERSON] та 3/4 частини заповів [PERSON] . Відтак, позивач [PERSON] набула право на спадкування 3/16 частин житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] та позивач [PERSON] набула право на спадкування 1/16 частин житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] : права власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 103,1 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , а також права власності на 3/16 частин житлового будинку загальною площею 103,1 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] ; визнання за [PERSON] права власності на 1/16 частину житлового будинку загальною площею 103,1 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved