Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №55, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму грошового вкладу згідно договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 370 днів, в національній валюті, № 300131/53414/370-14, в розмірі 1988676,33 грн. та 87236,08 грн. в рахунок відсотків за користування депозитом, втрачену вигоду та три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання. Також просить суд стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судовий збір. Згідно заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача 1988676,33 грн. банківського вкладу, 87236,08 грн. відсотків за користування депозитом, три відсотки річних в сумі - 20932,17 грн., 170945,63 грн. в рахунок втраченої вигоди В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 55, було укладено Договір-заяву № 300131/53414/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт». 30 квітня 2015 року та 01 червня 2015 року вона зверталася до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відділення № 55 із заявами про відсутність намірів продовжувати строк розміщення вкладів та видачу коштів по договору №300131/53414/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті з нарахованими відповідно відсотками. Проте станом на момент подання позовної заяви відповідач розрахунок не провів. Позивач зазначає, що за весь час невиконання відповідачем зобов'язань, їй були завдані моральні страждання. Дії банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали їй душевних страждань і переживань. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги довірительки підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, у зв'язку із неявкою відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд дослідивши докази належного повідомлення відповідача вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 55, було укладено Договір-заяву № 300131/53414/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів, в національній валюті, за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 500 грн. на строк з 26 травня 2014 року по 31 травня 2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за адресою: www.fcbznk.com.ua. Як вбачається із квитанцій від 26 травня 2014 року, 01 серпня 2014 року, 02 вересня 2014 року, 04 листопада 2014 року, 26 листопада 2014 року, 01 грудня 2014 року, 06 січня 2015 року, 09 січня 2015 року, 05 лютого 2015 року на депозитний рахунок позивачем було внесено 500 грн., 45000 грн., 801,23 грн., на 818,93 грн., 1743758,31 грн., 4784,25 грн., 31757,13 грн., 130000 грн., 31256,48 грн.Як вбачається із квитанцій від 26 травня 2014 року, 01 серпня 2014 року, 02 вересня 2014 року, 04 листопада 2014 року, 26 листопада 2014 року, 01 грудня 2014 року, 06 січня 2015 року, 09 січня 2015 року, 05 лютого 2015 року на депозитний рахунок позивачем було внесено 500 грн., 45000 грн., 801,23 грн., на 818,93 грн., 1743758,31 грн., 4784,25 грн., 31757,13 грн., 130000 грн., 31256,48 грн. Відповідно до п. 2 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 24,50 % річних, нарахування яких здійснюється у порядку, визначеному п. 4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий в банку [NUMBER]. Після закінчення строку, визначеного п.1 Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов (п. 6 Договору). Після закінчення строку дії вкладу позивач звернулася до відповідача із заявами від 30 квітня 2015 року та 01 червня 2015 року, з наміром припинити строкові вклади та повернення їй коштів з нарахованими відповідно відсотками. На дані вимоги 03.06.2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» надали відповідь, про готовність у відповідності до чинних нормативно правових актів вирішити всі питання. Відповідачем в супереч норм договору та норм чинного законодавства своїх вимог не виконано, кошти та відсотки за депозитом не повернуто. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Отже, з наведених норм закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума неповернутого вкладу згідно договору-заяви № 300131/53414/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 370 днів в національній валюті, та відсотки за його користування в розмірі з 2075912 (два мільйони сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот дванадцять) грн. 41 коп. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку розмір трьох відсотків річних становить: Пр = 3% : 360 : 100% х 121 день (з 01.06.2015 по 29.09.2015) х 2075912,41 грн. = 20932,17 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути упущену ним вигоду за укладеним з відповідачем договором, яка складає 24,5% річних, що згідно розрахунку позивача, становить: Пр. = 24,5% : 360 : 100% х 121день (з 01.06.2015 по 29.09.2015) х 2075912,41грн. = 170945,63 грн. Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками вважаються, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Неодержаний прибуток (не отриманий доход, упущена вигода) - це рахункова величина витрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим грошових сум. Відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Розміри збитків повинні підтверджуватись документально. Пред'явлена вимога про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на потерпілу сторону обов'язок довести, що ці доходи (вигода) є не абстрактними, а такими, що дійсно були б отримані в разі належного виконання боржником своїх зобов'язань. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Однак, позивач під час розгляду даної справи належними та допустимими доказами не довів, що він міг і повинен був отримати доходи саме в розмірі 170945,63 грн у разі неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за договором, тому вимога про стягнення з відповідача на користь [PERSON] втраченої вигоди не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить недоліки продукції (дефект товару) для позивача, не має. Тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди) відповідно до зазначеного Закону. Враховуючи те, що п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», не передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання договору банківського вкладу, відповідно до закону, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. Судом встановлено, що договором банківського вкладу укладеним між [PERSON] та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" від 26 травня 2014 року відшкодування моральної шкоди не передбачено. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 10 000 гривень моральної шкоди також не підлягає до задоволення. Згідно з п.7 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються споживачі за позовними заявами пов'язаними з порушенням їх прав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведених положень ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені частково та останній звільнений від сплати судового збору в порядку, передбаченому п.7 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір», то з відповідача по справі в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654 грн. На підставі ст. ст. 526, 530, 610, 1058, 1060 ЦК України,

Outcome: partial