Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Редакція газети "Вечірній Київ" про стягнення середнього заробітку. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він працював у відповідача на посаді редактора випускового, а наказом від 17 червня 2015 року був звільнений з займаної посади за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Однак, в день його звільнення відповідачем не було проведено повну виплату заробітної плати, а виплата у сумі 1 689 грн. 24 коп. була здійснена лише 14 серпня 2015 року, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість. Час затримки виплати заробітної плати становить 40 робочих днів (з 18.06.2015 року по 13.08.2015 року). Посилаючись на те, що відповідач порушив норми трудового законодавства, позивач просив стягнути на свою користь з КП "Редакція газети "Вечірній Київ" середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 7 000 грн. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності представника відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 02 червня 2015 року по 17 червня 2015 року працював на Комунальному підприємстві "Редакція газети "Вечірній Київ" на посаді редактора випускового. Згідно наказу від 17 червня 2015 року [PERSON] звільнений з посади редактора випускового КП "Редакція газети "Вечірній Київ" згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України. У силу ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як зазначив позивач у позовній заяві повний розрахунок з ним був проведений лише 14 серпня 2015 року. При обчисленні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. При цьому, суд виходить із нарахованої заробітної плати за червень 2015 року (2100 грн. ( а.с. 3)), а затримка розрахунку складає 40 робочих днів (з 18.06.2015 року по 13.08.2015 року). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 2100 грн../ 12 робочих днів = 175 грн. (середньоденна заробітна плата) х 40 днів (час вимушено прогулу) = 7 000 грн. Враховуючи те, що фактичний розрахунок по заробітній платі перед позивачами було проведено 14 серпня 2015 року, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 7 000 грн., а тому позов підлягає задоволенню. Згідно роз'яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд визначає зазначену суму без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 487,20 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved