Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Служба у справах дітей [PERSON] міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що вона та [PERSON] є рідними сестрами, а їх батьком був [PERSON], який був власником1/2 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під №15 по вул. Кооперативній в м. Вінниці. Власником решти ? частини даного домоволодіння була їх баба та мати батька позивача [PERSON], яка померла 08.12.2004 [PERSON] прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті своєї матері та отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Так як, бабі належала ? частина домоволодіння, то 5/12 від даної його частини, які успадкував [PERSON], становлять 5/24 часток від цілого домоволодіння, з розрахунку: 1/2?5/12 = 5/24. Однак, як виявилось право власності на дані успадковані батьком позивача 5/24 часток домоволодіння не було зареєстроване у державних реєстраційних органах. [PERSON] зазначає, що 05.02.2013 року помер її батько [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] був складений заповіт яким він все своє майно заповів позивачу та своєму онуку [PERSON], 04.07.2005р.н., який є сином відповідача [PERSON], в рівних долях по ? часині кожному з них. Оскільки [PERSON] є малолітнім, то його інтереси по справі представляє його мати [PERSON], як законний представник. В зв'язку з тим, що реєстрація права власності на 5/24 часток домоволодіння батьком позивача не була проведена, то позивач не має можливості оформити спадщину на 5/48 часток, тому вона змушена була звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що помер 05.02.2013 року в м. Вінниці, на 5/48 часток від цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під № 15 (13), що знаходиться по вул. Кооперативній в м. Вінниці, переданих йому у власність відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.07.2008 року, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-2649. Ухвалами суду до початку розгляду справи по суті та під час розгляду було залучено до участі в справі третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили його задовольнити та залишити за позивачем судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], позов визнала та не заперечила щодо його задоволення. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні справи поклалась на думку суду. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Служба у справах дітей [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву з прохання розглядати справу у її відсутність та при ухваленні рішення врахувати та захистити житлові права дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] при вирішенні справи поклалась на думку суду. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася 04.06.1983 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 293909, виданим повторно 23.10.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 156510 від 13.01.2015 року, виданого повторно відділом ДРАЦС реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що 30.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 12363. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 7). З свідоцтва про народження серії 1-АМ № 016554, виданого 14.07.2005 року відділом РАЦС [PERSON] міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що [PERSON] була матір?ю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 82, 82 зворіт). З матеріалів справи вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями в рівних частках кожному, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою від 22.03.1978р., за р. № 2-316 (а.с. 60) та договору про порядок користування реальними частками житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] міського нотаріального округу від 28.01.2004р. за р. № 188 (а.с. 61). Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.1978 року, спадкоємцями майна [PERSON], померлого 10.04.1977 року, є в рівних долях кожний: дружина [PERSON] та син [PERSON], проживаючі в [INFO] (а.с. 126). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З свідоцтва про смерть, виданого повторно 18.07.2014 року Відділом ДРАЦС [PERSON] МУЮ у Вінницькій області, встановлено, що баба позивача та мати [PERSON], [PERSON] померла 08.12.2004 року (а.с. 81). З матеріалів спадкової справи № 40/2005, заведеної після смерті [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] 07.02.2005 року (а.с. 78), [PERSON] 07.02.2005 року (а.с. 79) та [PERSON] 28.03.2005 року (а.с. 84 зворіт) звернулися до Другої вінницької держнотконтори про прийняття спадкового майна після смерті 08.12.2004 року матері [PERSON] за заповітом від 21.07.2004 року (а.с. 87) та у відповідності до ст.ст. 1269,1270 ЦК України вважаються особами, які прийняли спадщину. Також судом встановлено, що після смерті баби позивача [PERSON], батько позивача [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.07.2008 року, посвідчене дежавним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, на 5/12 частку житлового будинку з відповідною часткою, господарських будівель та споруд № 15 (13) по вул. Кооперативній у м. Вінниці (а.с. 10). Право власноті на спадщину не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до заповіту від 24.05.2011 року серії ВРІ № 743549, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом дочці [PERSON] та онуку [PERSON], в рівних частках кожному (а.с. 9). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З свідоцтва про смерть, виданого 05.02.2013 року Відділом ДРАЦС [PERSON] МУЮ Вінницької області, встановлено, що батько позивача, [PERSON] помер 05.02.2013 року (а.с. 11). З матеріалів спадкової справи № 142/2013, заведеної після смерті [PERSON]., судом встановлено, що [PERSON] 14.05.2013 року (а.с. 43) та [PERSON] 23.05.2013 року (а.с. 48) звернулися до Другої вінницької держнотконтори про прийняття спадкового майна після смерті 05.02.2013 року батька [PERSON] за заповітом від 24.05.2011 року (а.с. 58) та у відповідності до ст.ст. 1269,1270 ЦК України вважаються особами, які прийняли спадщину. Також судом встановлено, що після смерті батька позивача [PERSON], його дочка -позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.05.2015 року, посвідчене дежавним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, на 1/2 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівелями та спорудами № 15 (13) по вул. Кооперативній у м. Вінниці (а.с. 10). Право власності на спадщину зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.17). З постанови Другої вінницької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, судом встановлено, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами №15, що знаходиться по вул. Кооперативній в м. Вінниці, після померлого 05.02.2013 року її батька [PERSON] відмовлено в зв'язку з відсутності реєстрації права власностості на вищезазначений будинок (а.с. 20). З листа КП "ВМБТІ" № 3366 від 11.08.2015 року суд вбачає, що станом на 29.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частку на житловий будинок з господарськими будівлями на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою від 22.03.1978р. за р. №2-316. Крім того, згідно додатку №3/71 до рішення виконкому [PERSON] міської ради від 04.06.1987р. за № 200 будинку з існуючим номером 13 по вул. Кооперативній в м. Вінниці присвоєно №15 (а.с. 130). З листа державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] № 1319/01-16 від 07.09.2015 року встановлено, що заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на обов'язкову частку. 21.07.2004 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений заповіт від імені [PERSON] в рівних частках на ім'я [PERSON] та [PERSON] Спадкоємець [PERSON] за оформленням спадкових прав на 1/6 частку з 1/2 частки після смерті [PERSON] не звертався, а [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 часток з 1/2 частки спадкового майна - житлового будинку №15 по вул. Кооперативній в м. Вінниці. Також [PERSON] подала документи для оформлення своїх спадкових прав на 5/12 часток з 1/2 частки, але у зв'язку з чергами у Другій вінницькій державній нотконторі видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом буде пізніше (а.с. 143). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч.ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ст. 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч.ч. 1, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак з наведеного вище свідоцтва та матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] за життя не здійснила реєстрацію права власності на вищевказану частку майна у встановленому законом порядку. Згідно ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved