Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У травні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви від 08.02.2019 р., просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 25.09.1999 р. Никонівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 5, змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON], за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2011 р., та стягувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. Крім того, зазначає, що законодавством України було збільшено мінімальний розмір аліментів для дитини, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В підготовче судове засідання сторони не з"явилися. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримує. [PERSON] позов визнав, про що зазначив у заяві від 08.02.2019 р.. Відповідно до вимог ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального Кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Никонівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області 25.09.1999 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 5, вони є батьками дитини - [PERSON], який народився [INFO]. та, як вбачається з позовної заяви, проживає з [PERSON](а. с. 11, 12). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхнього сина, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом з'ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2011 р. у справі № 2-284/11/0603 було, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], який народився [INFO]., у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.06.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 15). Зазначене рішення набрало законної сили 29.01.2011 р.. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що з часу ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2011 р. у справі № 2-284/11/0603 змінився сімейний стан [PERSON]. Враховуючи викладене, Суд вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2011 р. у справі № 2-284/11/0603. Визначаючи новий розмір аліментів, Суд враховує висновок, наведений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі N 6-143цс13: "З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Під час розгляду позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі")". Частиною першою та другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визнання [PERSON] позову вказує на те, що він може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить [PERSON]. Таким чином позов [PERSON] в частині зміни способу стягнення аліментів підлягає задоволенню. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплаченого при поданні позову. Крім того, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved