Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач, ПрАТ «СГ «ТАС», звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в загальній сумі 26 946 грн.. Зазначав, що 13.07.2013 р. о 22 год. 40 хв. в с. Лебедин, по вул. Заводська, 17 сталась дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON], який керував транспортним засобом «Камаз», д.р.н. СА 62-72 ВА, з причіпом «ГБК», д.р.н. СА 93-56 ХТ, що належать [PERSON], внаслідок якого інший транспортний засіб «Камаз», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], отримав механічні пошкодження. Зазначені обставини підтверджують довідкою ДАІ про обставини ДТП, первинною довідкою ДАІ, актом огляду пошкодженого ТЗ від 23.07.2013 р.. Відповідно до постанови Ватутінського міського суду Черкаської області від 16.09.2013 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним п. 23.1 ПДР України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 350 грн. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Камаз», д.р.н. СА 62-72 ВА, забезпечена договором обовязкового страхування №АС/3312033 від 05.07.2013 р., укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС», із строком дії з 06.07.2013 р. до 05.07.2014 р. включно. На виконання умов договору, відповідно до ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплатили потерпілій стороні страхове відшкодування в розмірі 26\~946 грн., що підтверджується платіжним дорученням №124\~790 від 24.12.2013 р. та відомістю виплат №1241213 від 24.12.2013 р.. Довідкою №9229985 від 04.09.2013р., виданою Шполянським ВДАІ, визначено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення [PERSON] правил буксирування, а саме п. 23.1 ПДР України. 25.03.2014 р. направили відповідачу лист №337 ТАС з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, яка залишена без відповіді та виконання. Просили позов задовольнити, стягнути з відповідача на їх користь в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в сумі 26946 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання повноважний представник позивача на підставі довіреності, [PERSON], не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, на заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не зявився, поважність причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 16.09.2013 р. встановлено, що «[PERSON] 13.07.2013 р. о 22 год. 40 хв. в с. Лебедин по вул. Заводська, 17 керував Камазом з номерним знаком СА6272ВА буксерував причіп ГБК з номерним знаком СА9356ХТ з несправним зчіпним пристроєм в результаті чого скоїв ДТП завдавши механічних пошкоджень автомобілю [PERSON] з номерним знаком ВН4298АН, чим порушив вимоги п.23.1 ПДР України», у звязку з чим відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 350 грн. (а. с.6). Відповідач, [PERSON], при розгляді справи про адміністративне правопорушення свою вину визнав. Відповідно до полісів №№АС/3312032, АС/3312033 від 05.07.2013, укладених між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС» було забезпечено обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме «Камаз», д.р.н. СА 62-72 ВА, та причепа і полупричепа «ГБК 8328», д.р.н. СА 93-56 ХТ, із визначенням строку їх дії з 06.07.2013 р. до 05.07.2013 р. (а. с. 4-5). На підставі заяви про настання випадку (ОСЦПВ) від 17.07.2013 р., висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 23.07.2013 №99, за яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КАМАЗ-5410, д.р.н. ВН 42-98 АН, [PERSON], станом на 23.07.2013 р. становила 48760 грн. (вартість відновлювального ремонту 27456 грн.), було складено страховий акт №27702Р/34/2013 від 20.12.13 р. і прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 26946 грн. [PERSON], водію пошкодженого транспортного засобу (а. с. 9-12, 39-40, 26-38). За платіжним дорученням №124790 від 24.12.2013 р. позивач здійснив переказ коштів на рахунок «[PERSON] Аваль м. Київ» за договором №11/43-4-1/129 від 01.02.08 р. в загальній сумі 49621 грн. 55 коп., і відповідно до відомості №1241213 виплат від 24.12.2013 р., як додаток №1 до зазначеного договору, виплатив [PERSON] суму в розмірі 26946 грн. (а.с. 41-42). Таким чином, позивач виконав умови договору страхування у повному обсязі. Положенням статті 38 (п.38.1 п.п. 38.1.1 (г)) ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Як вбачається з п.23.1. ПДР України буксирування повинно виконуватися механічним транспортним засобом без причепа і з технічно справними зчіпними пристроями як у буксированого транспортного засобу, так і у транспортного засобу, що буксирує. Суд, з урахуванням положень ч.4 ст. 61 ЦПК України, вважає доведеними обставини порушення відповідачем п.23.1 ПДР України, і як наслідок його обовязок відшкодувати завдану шкоду внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу, а саме причепу «ГБК», д.н.з. [NUMBER] з несправним зчіпним пристроєм, існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Враховуючи викладене, суд вважає, що ПрАТ "СГ "ТАС" набула права регресної вимоги до [PERSON]. Відповідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. ПрАТ "СГ "ТАС" 24.12.2013 р. виплатило страхове відшкодування [PERSON] в загальній сумі 26946 грн., а тому [PERSON] повинен відшкодувати суму в розмірі виплаченого відшкодування позивачу. Враховуючи, що перебіг строку позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування (24.12.2013 р.), а позовна заява надійшла до суду лише 10.01.2017 р., проте в матеріалах справи міститься конверт із відміткою поштового відправлення 23.12.2016 р., а тому строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку (ч.6 ст. 70 ЦПК України), і виходячи з цього положення відсутні підстави для відмови у задоволенні позову з підстав спливу позовної давності, що передбачено ст. 267 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на їх користь суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в загальній сумі 26 946 грн., - доведені та підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ними та документально підтверджені витрати від справи судового збору в розмірі 1378 грн.. \~\~\~На підставі наведеного, ст.ст. 267, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved