Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

01 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Вознесенської міської ради, ЖБК "Україна" про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в якому вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем після її смерті є позивач який, прийнявши спадщину шляхом управління та володіння спадковим майном, так як проживав у вказаній квартирі та був зареєстрований. У листопаді 2013 року позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Але при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, яка входить до складу спадщини, а також наявні розбіжності в написанні по-батькові матері позивача в свідоцтві про її смерть вказано «[PERSON] її батько [PERSON]» а в свідоцтві про народження позивача «[PERSON]». Посилаючись на те, що на сьогоднішній день в адміністративному порядку отримати правовстановлюючий документ та встановити факт родинних відносин не можливо у зв'язку зі смертю власника, позивач змушений реалізувати своє право на отримання спадщини в судовому порядку, тому просив про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідача ЖБК "Україна" в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, допитавши свідків, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] "имя отца - [PERSON]" (свідоцтво про смерть - а.с. 6, видане 22 серпня 2001). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартир [ADDRESS], яка зареєстрована за нею на праві власності на підставі Реєстраційного посвідчення на підставі довідки ЖБК "Україна" від 26 листопада 1993 року № 29. Вказана обставина підтверджується відповіддю КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації від 27 серпня 2014 року № 208. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, як син померлої. (свідоцтво про народження - а.с. 8). За даними Першої вознесенської ДНК спадкова справа після смерті спадкодавця не заведена, але згідно п.1 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР [PERSON] вбачається спадкоємцем, який спадщину прийняв. (відповідь нотаріуса від 15.11.2013 року - а.с.4). Також ця обставина була встановлена і в судовому засіданні, оскільки спадкоємець зареєстрований та постійно проживає в квартирі [ADDRESS]. ( а.с. 15,16-21). Однак при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, нотаріусом було встановлено, що в свідоцтві про народження позивача по батькові його матері зазначено як "[PERSON]", тоді як в свідоцтві про смерть по батькові спадкодавці зазначене «її батько [PERSON]». (довідка державного нотаріуса № 2378/02-31 від 15.11.2013 року.) Крім цього нотаріусом також було встановлено, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Встановивши вказані обставини, нотаріусом було рекомендовано спадкоємцю звернутися до суду з питання визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON]. (а.с.4) Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] народився [PERSON]. В свідоцтві про народження в графі батьки зазначено на російській мові «отец [PERSON]» та мать "[PERSON]". (а.с.5). В свідоцтві про смерть, що було видане 22 серпня 2001 року Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль зазначено, що [PERSON] имя отца [PERSON] померла [INFO] в м. Натанія Ізраїль. Факт родинних відносин між [PERSON], як сином та [PERSON] "имя отца - [PERSON]" як матір'ю в судовому засіданні підтвердився наступними доказами: Поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що знали позивача і його мати з 1996 року, вони разом мешкали по сусідству в квартирі [ADDRESS], в 1991 році [PERSON] виїхала до Ізраїлю, де і померла. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] "имя отца - [PERSON]", іншого порядку встановлення цього факту немає, то його необхідно встановити на підставі п. ч.1 ст. 256 ЦПК України. Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки дає їй можливість реалізувати свої спадкові права. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що за життя спадкодавиця [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS]. Відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації, від 26 листопада 1993 року за [PERSON] зареєстрована на праві особистої приватної власності на підставі довідки житлового кооперативу «Україна» від 22.11.1993 року [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Таким чином, оскільки [PERSON] була членом кооперативу «Україна» і повністю сплатила вартість квартири в 1994 році , що підтверджується довідкою кооперативу від 25.02.1994 року, то до неї відповідно до діючого законодавства перейшло право власності на вищевказану квартиру. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд враховуючи неможливість оформлення позивача у спадкових правах у державній нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на вищевказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved