Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приват Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.08.2008 [PERSON], отримала кредит у розмірі 4800 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісія за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 16.12.2018, має заборгованість в сумі 13503,07 гривень, що складається з наступного: 775,11 грн. - заборгованість за кредитом; 5694,10 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 6152,76 гривень - заборгованість за пенею, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 631,10 грн. - штраф (процентна складова). На підставі наведеного, просили стягнути з відповідачки, в їхню користь заборгованість за кредитним договором б/н від 21.08.2008 в сумі 13503,07 гривень та судові витрати понесені банком при подачі даної позовної заяви до суду. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Жодна з сторін не надала суду клопотання про їх виклик в судове засідання. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 13.02.2019 відповідачці був наданий строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. 28.02.2019 до суду надійшли письмові пояснення від відповідачки [PERSON] У вказаних поясненнях відповідачка зазначає, що позовні вимоги визнає частково. Просить суд взяти до уваги практику Верховного Суду щодо неможливості одночасного стягнення штрафів та пені та не стягувати з неї пеню в розмірі 6152,76 грн. Також при винесенні рішення просить врахувати її важкий матеріальний та сімейний стан. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що, відповідно до укладеного договору б/н від 21.08.2008, [PERSON] отримала кредит у розмірі 4800 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісія за користування кредитом та інших витрат. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 16.12.2018, має заборгованість в сумі 13503,07 гривень, що складається з наступного: 775,11 грн. - заборгованість за кредитом; 5694,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6152,76 грн.- заборгованість за пенею, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 631,10 грн.- штраф (процент-на складова). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При вирішенні позовних вимог про стягнення штрафів та пені суд керується таким. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору, а саме - п.п.1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з п.п.1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15 та у постанові від 11.10.2017 №347/1910/15-ц. За таких обставин, суд прийшов до висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені в розмірі 6152,76 гривень та штрафів (фіксованої частини в розмірі 250 грн. та процентної складової в розмірі 631,10 грн.). При вирішенні питання що саме слід стягнути з відповідачки, пеню чи штрафи, суд виходить з наступного. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов відповідачки [PERSON] та довідки про склад сім'ї, виданої виконкомом Рахівської міської ради № 1168 від 28.02.2019, відповідачка [PERSON] має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. На даний час ніде не працює, веде догляд за двома малолітніми дітьми. Її сім'я проживає в складних матеріально-побутових умовах та потребує додаткової матеріальної допомоги. Тому, враховуючи важке матеріальне становище відповідачки, суд прийшов до висновку що з неї, в рахунок неустойки, слід стягнути штраф в сумі 250 гривень (фіксована частина) та 631,10 гривень (процентна складова). Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачкою умов договору, а відповідачкою жодних доказів на протилежне не представлено, а також враховуючи вищенаведені обставини щодо неможливості одночасного стягнення з боржника штрафу та пені, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення а саме, в сумі 7350,31 грн., що складається з наступного: 775,11 гривень - заборгованість за кредитом; 5694,10 гривень- заборгованість по процентам за користування кредитом; 250 гривень - штраф (фіксована частина), 631,10 гривень - штраф (процентна складова). На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати в сумі 1921 гривень судового збору.

Outcome: partial