Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Рябинівської сільської ради Великописарівського району, третя особа: відділ Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Харків, на земельну частку (пай) площею 3,75 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах Рябинівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], фактично успадковану нею в порядку ст.ст. 529,549 ЦК УРСР (1963р.) після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, однак на яку юридично свої права [PERSON] не оформила. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - Рябинівської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області Ароян С.Х. - у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в м.Харків померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,75 умовних кадастрових гектарів, розташована в межах Рябинівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], успадкована нею в порядку ст.ст. 529,549 ЦК УРСР (1963р.) як спадкоємцем за законом першої черги (донька) після смерті [PERSON] (мати), яка померла [INFO] року в с.Рябина В.Писарівського району Сумської області. Факт родинних стосунків між [PERSON] та померлою [PERSON] (онука - рідна баба по материнській лінії) встановлений рішенням В.Писарівського райсуду Сумської області від 21.07.2016 року, яке набрало законної сили 01.08.2016 року (а.с.94). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43732814 від 27.04.2016 року вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.41-47). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являється її донька - позивач [PERSON]; їх родинні стосунки підтверджуються відповідними матеріалами справи (а.с.12,13). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43732843 від 27.04.2016 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа 19.10.2007 року за №748/2007, видані свідоцтва про право на спадщину на майно, належне спадкодавцеві на праві власності (а.с.40). Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Таким чином, в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та подальшим поданням заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У зв'язку із втратою правовстановлюючого документа (Сертифіката) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Втрата Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла», що мається в матеріалах справи (а.с.17). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved