Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про повернення банківського вкладу по договору-заявці №300131/121414/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" від 20 жовтня 2014 року,що знаходяться на рахунку [NUMBER] в сумі 5084,78 доларів США. В обгрунтування позовних вимог вказував, що 20 жовтня 2014 року уклав договір-заявку №300131/121414/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 3 місяці в іноземній валюті з ПАТ "Банк "Фінанси та кредит". Згідно п.1 Договору Банк прийняв в нього кошти в іноземній валюті з правом поповнення на вкладний рахунок [NUMBER] на строк з 20 жовтня 2014 року по 20 січня 2014 року. З метою виконання Договору Банком було відкрито рахунок [NUMBER] для розміщення вкладу та №2638.9.166322.003 для зарахування процентів. 20 жовтня 2014 року та 21 жовтня 2014 року ним було внесено кошти в сумі 10 034 доларів США,які в подальшому частково повертались. Залишок коштів на рахунку в банку становить 5084,78 доларів США. 06 лютого 2015 року на його письмове звернення про повернення суми вкладу Банк кошти не повернув. Оскільки відповідач порушує взяті на себе зобов"язання, просив позов задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з"явився. Від його представника [PERSON] поступила заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в судове засідання не з"явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 20 жовтня 2014 року уклав договір-заявку №300131/121414/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 3 місяці в іноземній валюті з ПАТ "Банк "Фінанси та кредит". Як вбачається із квитанцій від 20 жовтня 2014 року,21 жовтня 2014 року [PERSON] на рахунок в АТ "Банк "Фінанси та кредит" було внесено 100 доларів США, 9934 доларів США. Відповідно до п.6 Договору Банк зобов"язаний повернути [PERSON] вклад в порядку,строки та на умовах,передбачених п.5.2 Основних умов. На вимогу [PERSON] від 06 лютого 2015 року повернути вклад Банк не відреагував,кошти не повернув. Згідно виписки по особовому рахунку за 18 лютого 2015 року вклад [PERSON] на рахунку [NUMBER] становить 5084,78 доларів США. Статтями 1058, 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Також ст.ст. 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Оскільки відмова відповідача у видачі депозиту є незаконною, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову щодо повернення банківського вкладу. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню вказані грошового зобов'язання, а саме 5 084,78 доларів США,що в еквіваленті курсу НБУ гривні до долара США станом на день подання позову до суду 05 березня 2015 становить 117 410 грн. 44 коп. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача,на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином,до стягнення з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.526,625,1058,1060 ЦК України,

Outcome: partial