Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

29 грудня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" про стягнення боргу на суму 108443,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 27 травня 2019 року між ним та Приватним акціонерним товариством "Горлівськтепломережа" був укладений договір позички, згідно з яким позивач отримав у безоплатне користування майно, розташоване на території бази відпочинку " [INFO] ", розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зазначене майно складається з трьох будинків з усіма прибудовами, трансформаторної підстанції та автостоянки. На заяву позивача про узгодження витрат позивача на невіддільні поліпшення майна вдповідач листом від 01 червня 2019 року надав погодження на здійснення невіддільних поліпшень на загальну суму, що не може перевищувати 150000,00 гривень. При цьому зазначив, що сума поліпшень повинна бути документально підтверджена. Позивачем були здійснені роботи та створені невіддільні поліпшення нерухомого майна на загальну суму 108443,00 грн. Зазначені витрати позивача на суму 108443,00 грн були прийняті відповідачем, однак відповідач повідомив про неможливість відшкодування понесених позивачем витрат через скрутне фінансове становище, та відшкодування буде здійснено у 2020-2021 роках. Однак протягом 2020 року відповідач не відшкодував позивачу витрачені ним кошти на поліпшення стану майна. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача витрати на невіддільне поліпшення майна в розмірі 108443,00 грн та судові витрати. Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 січня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання, відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов, а позивачу - відповідь на відзив (а.с. 19-20). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 лютого 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 29-30). Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його уачсті, та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку у разі неявки в судове засідання представника відповідача, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 27). Представник відповідача ПрАТ "Горлівськтепломережа", належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розмішення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засіданні не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотння про розгляд справи без його участі суду не надав, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 12 березня 2021 року від [PERSON] та Голови правління ПрАТ "Горлівськтепломережа" Сокіл О.В. надійшла письмова заява про укладення мирової угоди, згідно з якою відповідач визнає заборгованість у сумі 108 443 грн. та в рахунок погашення заборгованості передає позивачу право власності на нерухоме майно, яке належить відповідачу. Проаналізувавши заяву про укладення мирової угоди суд зазначає таке. Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє. Надавши правову оцінку умовам мирової угоди, суд вважає, що її положення суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновником ПрАТ "Горлівськтепломережа" є Спільне українське - російське підприємство ТОВ "Оркус", також до складу входять фізичні особи - акціонери, які не надавали згоди на відчуження майна підприємства, що в подальшому може порушувати їх майнові права чи охоронювані законом інтереси. Враховуючи вищенаведене, мирова угода не може бути затвердженою. Разом з тим, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~положень\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 Цивільного процесуального Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 27 травня 2019 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством "Горлівськтепломережа" був укладений договір позички нерухомого майна, згідно з яким позивач [PERSON] прийняв від відповідача Приватного акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" у безоплатне користування майно: будинок літ. У-2 з усіма прибудовами; будинок літ. Ф-2 з усіма прибудовами; будинок літ. Г-1 з усіма прибудовами, трансформаторну підстанцію та автостоянку літ. № 1, що розташоване на базі відпочинку " [INFO] " за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці, кадастровий номер 1413300000:07:002:0738 (а.с. 10-11). Строк дії зазначеного договору визначений п. 3.6, згідно з яким договір позички нерухомого майна, укладений 27 травня 2019 року діє до 31 грудня 2021 року та не підлягає розірванню в односторонньому порядку за виключенням випадків, передбачених п. 3.5 цього договору, тобто у разі якщо: строк дії цього договору закінчився та договір не був продовжений або укладений на новий строк; користування майном не відповідає його призначенню та умовам даного договору, що встановлено судовим рішенням; внаслідок недбалого поводження з майном воно може бути знищене або пошкоджене, що встановлено судовим рішенням (а.с. 11). Пунктом 2.3 зазначеного Договору позички нерухомого майна від 27 травня 2019 року визначено, що користувач майна зобов`язаний використовувати майно виключно за його призначенням, а також за свій рахунок проводи поточний ремонт майна, нести витрати по його поточному утриманню. При цьому невіддільні поліпшення користувач зобов`язаний проводити за згодою позичкодавця (а.с. 10). Пунктами 2.4, 3.2 зазначеного Договору визначено, що користувач майна має право в тому числі здійснювати поліпшення майна, ставити питання перед позичкодавцем про відшкодування узгоджених витрат на здійснення невіддільних поліпшень. Користувач може поліпшити майно позичкодавця на власний розсуд без додаткового погодження. Якщо поліпшення майна зроблено за згодою позичкодавця, користувач має право на відшкодування варстості необхідних витрат (а.с. 10 зворот). 28 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про узгодження витрат позивача на невіддільні поліпшення майна, а саме: витрати на забезпечення енергопостачання майна, орієнтовано на суму 25000,00 грн; витрати на забезпечення водовідведення майна, орієнтовано на суму 100000,00 грн; витрати на капітальний ремонт, орієнтовано на суму 25000,00 грн. В обґрунтування зазначеної суми зазначив, що на даний час визначене у договорі позички від 27 травня 2019 року майно не може використовуватись за призначенням через відсутність освітлення, водопостачання та санітарних умов для проживання (мешкання) людей, в зв`язку з чим існує необхідність у здійсненні витрат на приведення майна у відповідність санітарним та житловим нормам (13). Відповідач листом від 01 червня 2019 року № 111/01/01.06-15 надав згоду на здійснення невіддільних поліпшень майна, яке складається з будинку літ. У-2 з усіма прибудовами; будинку літ. Ф-2 з усіма прибудовами; будинку літ. Г-1 з усіма прибудовами, трансформаторної підстанції та автостоянки літ. № 1, що розташоване на базі відпочинку " [INFO] " за адресою: [ADDRESS] , на суму, що не може перевищувати 150000,00 грн, та зазначив, що відшкодуванню підлягатимуть виключно документально підтверджені витрати (а.с. 12). 20 червня 2019 року на адресу ПАТ "Горлівськтепломережа" позиавчем була надіслана заява про відшкодування витрат, в якій повідомив, що ним було здійснено невіддільне поліпшення майна, розташованого на базі відпочинку " [INFO] " за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 108443,00 грн, з яких: 17972,00 грн - витрати на забезпечення енергопостачання майна; 90471,00 грн - витрати на забезпечення водопостачання та водовідведення майна, та просив відшкодувати пнесені ним витрати (а.с. 15). Листом від 25 червня 2019 року № 132/14/01.09-22 відповідач ПАТ "Горлівськтепломережа" прийняв суму понесенех позивачем [PERSON] витрат на невіддільне поліпшення майна у повному обсязі на суму 108 443,00 грн, та посилаючись на скрутне матеріальне становище повідомив, що відшкодування понесених позивачем витрат буде здійснене протягом 2020-2021 років (а.с. 14). За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положенням статті 631 ЦК України визначено, договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу. Частинами 2 та 2 статті 828 ЦК України визначено, що договір позички між юридичними особами, а також між юридичною та фізичною особою укладається у письмовій формі. Договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до статті 793 цього Кодексу. Так, відповідно до положень ч 2 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років. Статтею 833 ЦК України передбачені обов`язки користувача, а саме користувач несе звичайні витрати щодо підтримання належного стану речі, переданої йому в користування. Користувач зобов`язаний: користуватися річчю за її призначенням або відповідно до мети, визначеної у договорі; користуватися річчю особисто, якщо інше не встановлено договором; повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання. Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Відповідно до ст. 509, 525 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що невіддільні поліпшення майна, яке прийняв у безоплатне користування позивач [PERSON] , було здійснене безпосередньо за згодою відповідача ПАТ "Горлівськтепломережа". Відповідно до положень ст. 82 ЦК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже сума витрат, понесених позивачем на невіддільні поліпшення майна, в розмірі 108443,00 грн не підлягає доказуванню, оскільки відповідач прийняв зазначену суму, що підтверджується листом ПАТ "Горлівськтепломережа" від 25 червня 2019 року № 132/14/01.09-22 (а.с. 14). Враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд зазанчає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір\~ включено до складу судових витрат. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Згідно п. п. 1 п. 1 ч. 2ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При зверненні до суду з цим позовом позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1084,44 грн, що підтверджується квитанцією № 6160347 від 29 грудня 2020 року (а.с. 16). Враховуючи, що судом позовні вимоги позивача задоволенні повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved