Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

28 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті матері позивача, [PERSON], померлої [INFO] року, права власності на: житловий будинок, позначений на плані під літ. „А,а" загальною площею - 72,1 кв.м., жилою - 33,4 кв.м., підсобною - 22,0 кв.м.; під літ. „Б" - сарай; під літ. „В" - літня кухня; під літ. „в" - веранда; під літ. „Г" - гараж, під „1-4" - спорудження, розташованого за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0909 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву від 12 березня 2014 року, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача по справі в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року, померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07 квітня 2009 року), після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з: житлового будинку, позначеного на плані під літ. „А,а" загальною площею - 72,1 кв.м., жилою - 33,4 кв.м., підсобною - 22,0 кв.м.; під літ. „Б" - сарай; під літ. „В" - літня кухня, під літ. „в" - веранда; під літ. „Г" - гараж, під „1-4" - спорудження, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Овідіопольської селищної ради від 12.09.1977 року, записаного в реєстрову книгу за № 6-811, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого [PERSON], державним нотаріусом Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстроване в реєстрі за №3077 від 12.12.1987 року; двох земельних ділянок: площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); та площею 0,0909 га, для ведення особистого селянського (підсобного) господарства, що належали померлій на підставі державного акту про право власності на землю серії І-ОД №083911, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13-95 від 20 липня 2000 року, розташованих за адресою: [ADDRESS]. 03 листопада 1983 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований за реєстровим №983, яким заповіла [PERSON] все майно. Інших спадкоємців немає. Відповідно до положень ч. 1 ст.1268 ЦК України, 18 вересня 2009 року, позивач звернувся до Овідіопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак 14 травня 2010 року листом за № 860/02-14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на згадане майно, посилаючись на технічну помилку, здійснену Овідіопольською селищною радою Овідіопольського району Одеської області у зазначеному державному акті про право власності на землю, в частині назви населеного пункту, а саме: замість смт.„Овідіополь" вказано смт."Овішополь". Фактично позивач прийняла вказану спадщину, володіє, та користується цим майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності та право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст. 1235 спадкодавець має право призначити своїми спадкоємцями одного чи декількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, споріднених відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved