Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ "Дніпропетровськгаз" в особі Павлоградського управління по експлуатації газового господарства про захист прав споживача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є споживачем послуг газопостачання, які надаються до квартири №6 у будинку №65 розташованому по вул. Миру у м.Павлограді Дніпропетровської області. Відповідачем на адресу позивача було надіслано лист, у якому повідомили про зміну режиму нарахування об'ємів природного газу з 20 липня 2016 року з визначенням фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними додатком 10 до Кодексу газорозподільних систем (надалі по тексту Кодекс ГРС). У вказаному листі зазначалося, що підставою для зміни було рішення комісії з розгляду актів про порушення Кодексу ГРС Павлоградського УЕГГ від 27 липня 2016 року у зв'язку з відмовою від встановлення будинкового лічильника газу, що здійснювався за ініціативою та за рахунок Оператора газорозподільних систем. Після цього відповідачем здійснювалися нарахування за газ по особовому рахунку позивача, квартира якого не обладнана індивідуальними приладами обліку, за граничними об'ємами споживання. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки вона не відмовлялася від встановлення індивідуального лічильника газу в квартиру. Відповідач взагалі не пропонував встановити позивачу індивідуальний прилад обліку. Покладення на споживача відповідальності за відмову від загальнобудинкового приладу обліку чинним законодавством не передбачено. Тому позивач просить визнати неправомірними дії відповідача по встановленню з 20 липня 2016 року режиму нарахування об'ємів природного газу з визначенням фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням у квартирі позивача; визнати неправомірними дії відповідача по направленню повідомлення про припинення газопоспоживання №1737 від 30.09.2016р.; зобов'язати відповідача припинити режим нарахування об'ємів природного газу за граничними об'ємами споживання у квартирі позивача; зобов'язати відповідача перерахувати нараховані об'єми природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу з 20 липня 2016 року у квартирі позивача, зобов'язати відповідача встановити у квартирі позивача індивідуальний лічильник газу. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно наданих заперечень позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ПАТ "Дніпропетровськгаз" в особі Павлоградського УЕГГ є оператором газорозподільних систем. Відповідно до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" споживачі, які використовують природний газ тільки для приготування їжі, повинні бути оснащені лічильниками газу в термін до 01 січня 2018 року. Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ "Дніпропетровськгаз" на 2016-2025 роки, затвердженим Постановою №391 від 24.03.2016р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та Інвестиційної програми газорозподільного підприємства ПАТ "Дніпропетровськгаз" на 2016р., будинок №65 по вул.Миру у м.Павлограді, підпадає під встановлення загальнобудинкового лічильника газу. 20 липня 2016 року протоколом №2 зборів правління ОСББ "Інтернаціональна,65" було прийнято рішення з якого вбачалася відмова від встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу за ініціативою та за кошти оператора ГРМ, на підставі чого відповідачем складено акт про порушення №1/67 від 20.07.2016р., який підписано головою ОСББ із зауваженням "мешканці будинку категорично проти встановлення загальнобудинкового лічильника, чекають встановлення індивідуальних лічильників на кожну квартиру". Відповідач вважає, що таким чином споживачі відмовилися від приладу обліку, тому 27.07.207р. комісією було розглянуто акт та на підставі частини 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС прийнято рішення змінити режим нарахування об'ємів природного газу з визначенням фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання. Відповідач вважає дії щодо зміни режиму нарахування правомірними у зв'язку з відмовою споживачів від загальнобудинкового приладу обліку. Представник третьої особи ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" згідно наданої заяви просить суд про розгляд справи без його участі. Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач є побутовим споживачем природного газу, який постачається до квартири №6, не обладнаної індивідуальним приладом обліку, розташованої за адресою: м.Павлоград, вул. Миру, буд.65 (назву вулиці змінено з вул. Інтернаціональна на вул. [PERSON]). Позивачем природний газ використовується тільки для приготування їжі. Відповідач по справі є оператором газорозподільної системи на території м.Павлограда та здійснює функції розподілу природного газу. На товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» від 01 жовтня 2015 року № 758, покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. 20 липня 2016 року представником відповідача було складено акт про порушення №1/67 на об'єкті - багатоповерховому будинку, за адресою: м.Павлоград, вул. Інтернаціональна, 65, у графі "встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем" зазначено - відмова від встановлення будинкового лічильника газу, що здійснюється за ініціативою та за рахунок оператора ГРМ. Вказаний акт складено у присутності голови ОСББ [PERSON], яка внесла зауваження до акту про те, що мешканці будинку категорично проти встановлення загальнобудинкового лічильника та чекають на встановлення лічильників на кожну квартиру /а.с.60/. 20 липня 2016 року протоколом №2 зборів правління ОСББ "Інтернаціональна,65", на якому були присутні голова ОСББ та чотири члени правління, було постановлено: вимагати від постачальника газу встановлення прибору обліку спожитого газу в кожну квартиру. Суд вважає, що зібрання правління ОСББ, яке постановило вимагати від постачальника газу встановлення приладу обліку до кожної квартири, не може розцінюватися як відмова конкретного побутового споживача від встановлення приладу обліку /а.с.71/. Комісією по розгляду актів про порушення Кодексу ГРС від 27 липня 2016 року було постановлено змінити режим нарахування об'ємів природного газу за граничними нормами по багатоповерховому будинку №65 за адресою: м.Павлоград, вул. Інтернаціональна, в квартирах без лічильників, в тому числі і квартирі позивача - №6 /а.с.69,70/. На підставі зазначеного рішення комісії, відповідачем було направлено лист на адресу позивача, яким повідомили, що на підставі абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, у зв'язку з відмовою від встановлення будинкового лічильника газу, за адресою позивача, змінено режим нарахування об'ємів природного газу з 20 липня 2016 року з визначенням фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними додатком 10 до Кодексу ГРС /а.с.63/. Згідно абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами) якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зміна порядку нарахування обєму спожитого газу по побутовому споживачу можлива лише у разі його відмови від встановлення саме йому лічильника газу, а не будинкового. Відповідачем не надано суду доказів відмови від встановлення лічильника газу (індивідуального або загальнобудинкового) саме позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, нарахування [PERSON] обсягів спожитого газу за нормами споживання вчинене у відповідності до абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС, тобто як санкція за порушення правил обліку та споживання природного газу, а саме відмова від встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника). Крім того, відповідачем також не підтверджено, що [PERSON] безпосередньо чинила перешкоди представникам відповідача у доступі до будинку. Як вбачається з розділу 5 Кодексу ГРС, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Тобто, Кодексом ГРС встановлено право оператора ГРМ на встановлення загальнобудинкового приладу обліку і цьому праву кореспондується норма, яка забороняє Балансоутримувачу чи управителю (не побутовому споживачу) відмовляти Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку. Таким чином, відносини з приводу організації та встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу виникають між балансоутримувачем (управителем) та оператором ГРМ. Окремий побутовий споживач не є учасником таких відносин, а тому на нього не може покладатися відповідальність за відмову від встановлення загальнобудинкового приладу обліку, оскільки наявність такої згоди чи заборона відмовлятися від його встановлення, взагалі не передбачена. При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що питання правомірності та наслідки відмови ОСББ "Інтернаціональна,65" від встановлення будинкового вузла обліку не є предметом розгляду даної справи. Отже, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про те, що застосування наслідків, передбачених абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС до позивача в даному випадку є безпідставним, а зміна порядку нарахування обсягів спожитого газу - неправомірною. Суд не приймає посилання відповідача на те, що ОСББ "Інтернаціональна,65", відмовляючись від будинкового вузла обліку газу діяло як представник позивача, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів делегування позивачем таких своїх прав ОСББ "Інтернаціональна,65". Так, відповідно до ст.16 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", обєднання має право відповідно до законодавства та статуту обєднання захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності. Проте, в даному випадку право об'єднання представляти інтереси не носить необмеженого характеру та не поширюється на випадки здійснення процедури оформлення акту про порушення. За таких обставин не є доведеним у встановленому порядку факт відмови [PERSON] від встановлення лічильника газу будь-якого типу, отже відсутні підстави для визначення їй обсягу спожитого газу згідно граничних об'ємів споживання природного газу населенням. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1418 від 11.08.2016р., яка набрала чинності 29.11.2016р., внесено зміни до абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС, якими передбачено відповідальність побутового споживача за відмову як від встановлення за рахунок оператора ГРМ як від індивідуального, так і від будинкового приладу обліку., Враховуючи викладене, суд вважає, що до 29.11.2016р. у відповідача не було законних підстав для зміни позивачу, як побутовому споживачу, режиму нарахування об'ємів природного газу з визначенням фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання, визначеними додатком 10 Кодексу ГРС. Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС передбачено, що відмова споживача від встановлення приладу обліку має підтверджуватися актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу. При цьому, із системного аналізу положень глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС "Порядок оформлення акта про порушення" вбачається, що акт про порушення складається щодо виявлених порушень, які допущені споживачем або несанкціонованим споживачем. Натомість акт №1/67 від 20.07.2016р. не містить відомостей про порушення, допущене конкретним побутовим споживачем. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача неправомірними; зобов'язання відповідача припинити такий режим нарахування спожитого газу за граничними об'ємами споживання та зобов'язання перерахувати нараховані об'єми спожитого газу саме за граничними об'ємами споживання. Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача встановити позивачу індивідуальний лічильник газу задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" N 3533-VI від 16.06.2011р. (надалі - Закон N 3533-VI) визначено правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону N 3533-VI, субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі до 1 січня 2018 року. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст. 5 Закону N 3533-VI, у разі відмови населення від встановлення субєктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі з 1 січня 2018 року. З метою забезпечення повного комерційного (приладового) обліку природного газу в побуті відповідно до вимог Закону N 3533-VI, розпорядженням Кабінету Міністрів України "Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу" було зобов'язано субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території розробити та затвердити графіки оснащення квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу в розрізі територій, на яких провадять господарську діяльність зазначені субєкти, та до 1 липня 2012 р. подати їх Кабінетові Міністрів України вжити заходів до оснащення в повному обсязі квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу, якщо природний газ використовується тільки для приготування їжі до 1 січня 2018 р. Таким чином, на підставі Закону N 3533-VI у відповідача виникло зобов'язання встановити лічильник газу, а строк виконання такого зобов'язання спливе 01 січня 2018 року. Тому позовні вимоги в цій частині є передчасними, оскільки на момент звернення до суду та розгляду справи строк виконання зобов'язання не настав. Також, позивачем заявлено вимогу у якій він просить визнати неправомірними дії відповідача по направленню Повідомлення про припинення газопостачання №1737 від 30.09.2016р. Проте у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову не зазначено у чому полягає протиправність дій відповідача та яку шкоду його правам та законним інтересам спричинило зазначене повідомлення. Крім того, позивачем не доведено факт направлення зазначеного повідомлення саме відповідачем. Навпаки, зі змісту повідомлення вбачається, що воно складено від імені ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», а не відповідача. Тому в цій частині позов не підлягає задоволенню з огляду на недоведеність та безпідставність позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви та суд прийшов до висновку про задоволення трьох позовних вимог немайнового характеру, тому згідно ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1653,60 грн. У задоволенні двох позовних вимог немайнового характеру позивачу було відмовлено, тому в цій частині судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: partial