Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 27.10.2011 року між публічним акціонерним товариством «Піреус банк МКБ» та приватним акціонерним товариством «Креатив» було укладено кредитний договір № WCLoan/05759, до якого в подальшому вносилися зміни, відповідно до додаткових договорів. Згідно з вказаним вище кредитним договором, Позичальнику було відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом з 27.10.2011 року по 26.08.2012 року 7 млн. доларів США, з 27.08.2012 року по 13.08.2013 року 10 млн. доларів США, з 14.08. 2013 року по 27.08.2015 року 15 млн. доларів США. У відповідності до п. 1.1 та п. 2.1 Додатку №6 «Графік зміни доступного ліміту Кредиту»: кредитні кошти надаються для оформлення грошового покриття за акредитивами та/або на оплату за товари такі як насіння соняшника, ріпаку продовольчого,сої, рослинних олій; 7 500 млн. доларів США, які Боржник зобовязався повернути до 26.07.2015 року, решту 7 500 млн. остаточно погасити Банку до 27.08.2015 року. За користування кредитними коштами, з урахуванням зміни ставки LIBOR Позичальник сплачує проценти 27 числа кожного календарного місяця. Ставка процентів складається з 9% річних маржі плюс процентна ставка LIBOR для трьохмісячних депозитів у доларах США. Відповідно до договору застави майнових прав від 07.07.2015 року № WCLoan/05759/S-9, укладеного між публічним акціонерним товариством «Піреус банк МКБ» та приватним акціонерним товариством «Креатив», позивач, як заставодержатель та третя особа, як заставодавець уклали вказаний вище договір, за яким третя особа в забезпечення виконання своїх зобовязань за Договором про надання акредитивів LC/05759 від 27.10.2011 року, передала заставодержателю в заставу майнові права (права вимоги), зазначені в ст. 2 цього договору, а Заставодержатель прийняв їх в заставу та набув право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета застави переважно перед іншими кредиторами Заставодавця. Аналогіний договір застави з договорами про внесення змін та доповнень між позивачем та третьою особою було укладено 27.08.2012 року. В забезпечення виконання умов вказаного вище кредитного договору між публічним акціонерним товариством «Піреус банк МКБ» та [PERSON] було укладено договір поруки № WCLoan/05759/guar-2 від 27.10.2011 року, з наступними змінами внесеними додатковими договорами до зазначеного договору поруки. Відповідач взяв на себе відповідальність відповідати за виконання зобовязань Позичальника перед Кредитором у солідарному порядку. Проте, як вказав позивач, за станом на 28.08.2015 року, у звязку з неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору накопичилася заборгованість, загальна сума якої склала 15 629 233 дол. США, 97 центів. З урахуванням зазначених обставин, позивач з даним позовом звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у судовому порядку. Представник позивача у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Надані представником позивача у судовому засіданні від 07.06.2016 року уточнення до позовної заяви, відповідно до яких просив стягнути з відповідача суму пені у гривнях, представник позивача відкликав. Представник відповідача у судове засідання з`явився, надав письмові заперечення проти позову та пояснення, відповідно до яких заявлений позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Представник третьої особи у судове засідання зявився, надав пояснення, згідно з якими позов вважав обґрунтованим. Заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи на стороні відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Зясуванням обставин справи встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Піреус банк МКБ» та приватним акціонерним товариством «Креатив» було укладено кредитний договір № WCLoan/05759, згідно з яким третя особа отримала від позивача кредит на загальну суму 15 000 000 доларів США, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося під час розгляду справи представником відповідача та представником третьої особи. Відповідно до п. 1.1 та п. 2.1 Додатку № 6 «Графік зміни доступного ліміту Кредиту»: кредитні кошти було надано позивачем приватному акціонерному товариству «Креатив» для оформлення грошового покриття за акредитивами та/або на оплату за товари такі як насіння соняшника, ріпаку продовольчого,сої, рослинних олій; 7 500 млн. доларів США, які Боржник зобовязався повернути до 26.07.2015 року, решту 7 500 млн. остаточно погасити Банку до 27.08.2015 року. 27.10.2011 року, з метою забезпечення виконання умов вказаного вище кредитного договору між публічним акціонерним товариством «Піреус банк МКБ» та [PERSON] було укладено договір поруки № WCLoan/05759/guar-2 від 27.10.2011 року, з наступними змінами внесеними додатковими договорами до зазначеного договору поруки. Згідно з умовами договору поруки № WCLoan/05759/guar-2 від 27.10.2011 року ( а.с. 76 т.2), Боржник зобовязаний повернути банку Кредит, наданий на умовах відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 7 000 000 млн. доларів США в строк не пізніше 27.02.2013 року, відповідно до Графіку повернення Кредиту, визначеного в Кредитному Договорі, та в порядку, відповідно до умов Кредитного Договору (п.1.1. Договору поруки). Відповідно до п. 1.2. Договору поруки від 27.10.2011 року, Поручитель засвідчує, що він ознайомлений з умовами Кредитного Договору та повністю погоджується з ними. Підписання цього Договору, Поручитель надає згоду на внесення будь-яких змін в Кредитний Договір, у т. ч. змін, що збільшують розмір зобовязань Боржника, а саме: щодо пролонгації Кредитного Договору, щодо змін розміру процентної ставки за Кредитним Договором тощо, в порядку та на умовах визначених Кредитним Договором та підтверджує, що така згода вважається наданою ним незалежно від того чи був він фактично ознайомлений із зміненими умовами Кредитного Договору. Поручитель, як солідарний боржник відповідає перед Банком за виконання Боржником в повному обсязі зобовязань за Кредитним Договором, включаючи повернення суми Кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, відшкодування збитків, та інших платежів, передбачених Кредитним Договором (п.2.1 Договору поруки). У відповідності до п. 3.1.1 Банк має право, у разі невиконання Боржником своїх зобовязань за Кредитним Договором, предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя; вимагати від Поручителя належного виконання своїх зобовязань за цим Договором ( п. 3.1.5 Договору поруки). Поручитель зобовязується виконати за Боржника зобовязання за Кредитним договором на умовах та в порядку, що встановлені Кредитним договором або в повідомленні Банку шляхом перерахування грошових коштів в рахунок погашення заборгованості Боржника після моменту отримання від Банку письмового повідомлення про невиконання Боржником зобовязань за Кредитним договором (п.3.4.1 Договору Поруки). Згідно з п.4.1 Договору поруки відповідальність Поручителя і Боржника перед Банком є солідарною. Поручитель відповідає за зобовязаннями, згідно з Кредитним Договором перед Банком в тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Причини невиконання Боржником своїх зобовязань за кредитним договором, жодним чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобовязань за цим Договором (п. 4.2 Договору поруки). Під час розгляду справи представником відповідача не заперечувалося щодо укладення відповідачем з позивачем вказаного вище Договору поруки та взяття відповідачем на себе зобовязань за зазначеним Договором поруки. 27 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було підписано Договір № 1 про внесення змін та доповнень до Договору Поруки від 27.10.2011 року, за яким в п. 1 вказаного Договору передбачено, що згідно умов Кредитного договору Боржник зобовязаний повернути Банку кредит в сумі 10 000 000 млн. дол.. США, в строк не пізніше 27.10.2013 року, відповідно до Графіку повернення кредиту, визначеному в кредитному Договорі, та в порядку, відповідно до умов Кредитного Договору, в тому числі у разі будь якого збільшення суми Кредиту, з платою за користування кредитом за ставкою ЗМ LIBOR + 9% річних у доларах США, в тому числі у разі будь якого збільшення процентів за користування кредитом, а також всі інші суми та інші платежів передбачені кредитним договором. У відповідності до укладеного між позивачем та відповідачем 14.08.2013 року Договором № 2 про внесення змін та доповнень до Договору Поруки від 27.10.2011 року, Боржник зобовязаний повернути Банку кредит в сумі 15 000 000 млн. дол. США, в строк не пізніше 27.10.2014 року, відповідно до Графіку повернення кредиту, визначеному в кредитному Договорі, та в порядку, відповідно до умов Кредитного Договору, в тому числі у разі будь якого збільшення суми Кредиту, з платою за користування кредитом за ставкою ЗМ LIBOR + 9% річних у доларах США, в тому числі у разі будь якого збільшення процентів за користування кредитом, а також всі інші суми та інші платежів передбачені кредитним договором. Згідно з Договором № 3 про внесення змін та доповнень до Договору Поруки від 27.10.2011 року, укладеним між сторонами 28.08.2014 року, Боржник зобовязаний повернути Банку кредит в сумі 15 000 000 млн. дол. США, в строк до 28.08.2015 року, та в порядку, відповідно до умов Кредитного Договору, в тому числі у разі будь якого збільшення суми Кредиту, з платою за користування кредитом за ставкою ЗМ LIBOR + 9% річних у доларах США, в тому числі у разі будь якого збільшення процентів за користування кредитом, а також всі інші суми та інші платежів передбачені кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом , так і від будь-кого з них окремо. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Разом з тим, суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо недотримання позивачем положень зазначеного вище Договору Поруки, а саме: п.3. 4. 1, відповідно до якого Поручитель зобовязується виконати за Боржника зобовязання за Кредитним договором на умовах та в порядку, що встановлені Кредитним договором або в повідомленні Банку шляхом перерахування грошових коштів в рахунок погашення заборгованості Боржника після моменту отримання від Банку письмового повідомлення про невиконання Боржником зобовязань за Кредитним договором, оскільки виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Такого висновку дійшов Верховний Суд України розглядаючи справу за позовом публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до [PERSON], [PERSON], приватного підприємства "Спільне виробниче підприємство "Арсенал" про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою приватного підприємства "Спільне виробниче підприємство "Арсенал" про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2013 року, (справа № 6-53 цс14). Отже, виходячи з зазначеного вище, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладання договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором, кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Під час розгляду справи представник позивача просив прийняти його відмову від уточнення позовних вимог, згідно з якими просив стягнути з відповідача суму пені у гривнях, а не в доларах як зазначено в позовній заяві. Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15 93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Згідно з ч. ч. 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. На день звернення позивача до суду, розмір пені позивачем було визначено в доларах США. Крім того, суд не бере до уваги наданий представником позивача висновок експертного економічного дослідження від 23.05.2016 року № 2-23/05 (т.2 а.с. 30), оскільки відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Виходячи з зазначеного вище висновок експертного дослідження є недопустимим доказом. Таким чином, знаючи про предявлену позивачем вимогу, а саме позов до суду щодо сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором, відповідач не вживав жодних заходів на виконання умов кредитного договору, чим порушив взяті на себе зобовязання стосовно солідарної з Позичальником відповідальності за несвоєчасне виконання кредитного договору, а тому з урахуванням зясованих обставин справи та досліджених доказів, у тому числі й стосовно нарахування пені, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial