Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтований тим, що відповідно до кредитного договору №010/0746/82/0065192 від 01.09.2011 року вона є власником кредитної картки [NUMBER] та має право на користування кредитними коштами ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 8000 грн.. Так нею 07.09.2012 року були внесені грошові кошти в розмірі 8000 грн. на кредитну картку, що підтверджується довідкою-витягом від 15.11.2012 року. Проте при перевірці 11.09.2012 року та 12.09.2012 року грошових коштів на кредитній картці вона не виявила. 13.09.2012 року при телефонній розмірі оператор їй пояснила, що з її кредитної картки грошові кошти були зняті в повному обсязі. У зв'язку з тим, що грошові кошти з кредитної картки вона не знімала, вона написала про це заяву у банк. Так в результаті проведеного досудового слідства за її заявою та заявою інших осіб було встановлено, що [PERSON] з початку червня місяця 2012 року по 29.10.2012 р., умисно підроблював банківські картки з метою їх подальшого використання для проведення незаконних переказів грошових коштів. Реалізовуючи свій злочинний намір [PERSON] розмістив перед банкомату Маріупольського відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", розташованого збоку приміщення "Будинок зв'язку" за адресою: проспект Леніна, 85 у Жовтневому районі міста Маріуполя, над його клавіатурою у верхній частині відеокамеру з метою збереження інформації про момент введення пін-коду користувачами банкомату. Також відповідачем була підроблена пластикова картка позивачки [NUMBER]. На підставі чого відповідачу було пред'явлено звинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.200 ч.2, ст.190 ч.2 КК України. Вироком суду [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочинів за ст.200 ч.2, ст. 190 ч.2 КК України. В ході досудового слідства банком була відшкодована, внесена нею на кредитну картку сума в розмірі 8000 грн., проте на протязі з 09.09.2012 року по 15.11.2012 року вона відповідно до умов кредитного договору здійснювала платежі за кредитним договором, які вона фактично не отримувала та не користувалась ними, на загальну суму 2900,00 грн., які вона просить стягнути з відповідача, а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн., обгрунтовуючи її розмір тим, що про неправомірні дії відповідача вона дізналась у день свого народження, у зв'язку з чим у неї погіршилось самопочуття, в результаті проведення досудового слідства їй неодноразово приходилось їздити у м. Донецьк, та відпрошуватись з роботи, також у неї був порушений звичний їй уклад життя. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням про розгляд справи в її відсутність та задоволенням позивних вимог. Відповідачі повідомлялись про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не спрямували, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.03.2014 року встановлено, що у період з початку червня місяця 2012 року по 29.10.2012 р., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у [PERSON] та особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, виник умисел на підробку банківських карток з метою їх подальшого використання для проведення незаконних (ініційованих не власником рахунка) переказів грошових коштів. Реалізовуючи свої злочинні наміри, [PERSON] та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, діючи у співучасті, за попередньою змовою групою осіб, для отримання інформації про пін-коди клієнтів банківської установи з магнітного поля їх платіжних карток, які отримують грошові перекази шляхом використання банківських карток, з метою їх подальшого використання для проведення незаконних (ініційованих не власником рахунка) переказів грошових коштів, розмістили перед картрідером банкомату Маріупольського відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", розташованого збоку приміщення "Будинок зв'язку" за адресою: проспект Леніна, 85 у Жовтневому районі міста Маріуполя, над його клавіатурою у верхній частині, пластикову накладку, забарвлену в колір з банкоматом, яка містить всередині цифрову відеокамеру з об'єктивом, спрямованим через спеціально обладнаний отвір в накладці таким чином, що поле відеофіксації камери охоплювало клавіатуру банкомату, а сама відеокамера, за своїми технічними можливостями, дозволяла здійснювати збереження на зйомний флеш-носій інформації відеоматеріалів момент введення пін-коду користувачами банкомату. Продовжуючи реалізацію своїх злочинних намірів, [PERSON] та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, у вказаному періоді, за попередньою змовою групою осіб, з метою проведення незаконних (ініційованих не власником рахунка) переказів грошових коштів клієнтів банку, невстановленим в ході досудового розслідування способом, використовуючи отриману незаконним шляхом за допомогою раніше встановленої ними на банкомат пластикової накладки з відеокамерою, інформації про платіжні картки Маріупольського відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], належні потерпілим: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], виготовили їх підроблені копії, після чого отримали з їх допомогою грошові кошти на загальну суму 39 780 грн.. Він же, в період з початку червня місяця 2012 року по 29.10.2012 р., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, реалізуючи мету незаконного використання (проведення незаконних - ініційованих не власником рахунка переказів грошових коштів) підроблених банківських карток клієнтів Маріупольського відділення ПАТ "Райффазен Банк Аваль" та єдиний продовжуваний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману з використанням підроблених платіжних карток, видаючи себе за власника платіжної картки, здійснили транзакцію по зняттю грошових коштів на загальну суму 39 780 грн.: Крім того [PERSON] в повному обсязі визнав себе винуватим, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив, що дійсно скоїв злочини за вищезазначених обставин. Цивільний позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" визнав у повному обсязі. На підставі чого вищевказаним вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.200 КК України, і призначено йому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді одного року виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків від заробітної плати, за ч. 2 ст.200 КК України у вигляді штрафу в розмірі 85000 гривень. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким остаточно призначено [PERSON] покарання у вигляді одного року виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків від заробітної плати. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в якості відшкодування матеріальної шкоди 37980 гривень. Вироком Апеляційного суду Донецької області від 22.05.2014 року вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.03.2014 року стосовно [PERSON] в частині призначеного покарання скасовано, призначено [PERSON] покарання за ч.2 ст.190 КК України у вигляді одного року виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків від заробітної плати, за ч.2 ст.200 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 85000 гривень. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання у вигляді одного року виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків від заробітної плати та штрафу в розмірі 85000 гривень, який відповідно до ст.72 КК України підлягає самостійному виконанню. В іншій частині вирок залишений без змін. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Скориставшись даним правом позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача. Позивачка посилається на порушення її прав відповідачем - завдання матеріальної та моральної шкоди через вчинення ним злочину. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За ст. 128 КПК України від 13.04.2012 № 4651-VI ч.7. особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачці матеріальною та моральною шкодою. Так сума матеріальної шкоди відповідно до наданих копій квитанцій про поповнення карткового рахунку та роздруківки по рахунку відповідно до суму внесених позивачкою грошових коштів становить 2900 грн., яка підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. Вирішуючи позивні вимоги, що стягнення з відповідача моральної шкоди суд враховує характер та обсяг моральних страждань позивачки, їх тривалість, інші конкретні обставини справи, а саме те, що дана шкоди були понесена нею в результаті злочинних та умисних дій відповідача, порушення в результаті кладу життя позивачки, вимоги розумності і справедливості, та вважає справедливою та співрозмірною відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог майнового та немайнового характеру ( відповідно 243,60 грн. та 243,60 грн. ) суд стягує в дохід бюджету з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved