Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чопик Ірина Ярославівна про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме на 2/5 частини майна житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, [INFO] померла її мама [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входять і права на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який має статус колгоспного двору. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] заповіла позивачу. 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок та відсутністю правовстановлюючих документів. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно: на 2/5 частини майна житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] 13 жовтня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача - адвоката Кметика Я.С. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача - Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника відповідача, з позовними вимогами погоджується та просить їх задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чопик Ірина Ярославівна в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05 лютого 2020 року, виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 22 травня 1996 року, який було посвідчено секретарем виконкому Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Висоцькою Г.Я., згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] . У справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №33/2020 за заявою [PERSON] до майна померлої [INFO] [PERSON] 11 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса, де постановою державного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу від 03 вересня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації житлового будинку. Згідно довідки № 1 від 19 січня 2021 року, виданої виконкомом Смиковецьким старостинським округом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] з в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] разом з померлою були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1956 р.н., [PERSON] , 1953 р.н., [PERSON] , 1976 р.н., [PERSON] ,1980 р.н. Відповідно до довідки №345 від 02 вересня 2020 року, виданої Смиковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить колгоспному двору і станом 01 липня 1991 року, членами якого були: голова двору [PERSON] ,1918 року народження, [PERSON] , 1956 року народження, [PERSON] ,1953 року народження, [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] ,1980 року народження. Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна від 11 березня 2020 року, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації №382від 11 березня 2020 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] рахується зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 12 жовтня 1988 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстрованим № 203. Відповідно до\~прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року\~(пункти 4, 5),\~норми Цивільного кодексу\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.\~\~Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.\~\~Правила книги\~шостої Цивільного кодексу України\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч, 1\~ст. 120 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року колгоспний двір\~- це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу), Відповідно до\~ст. 563 ЦК УРСР\~1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня\~\~1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст.\~120,\~123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року, головою двору була [PERSON] , членами колгоспного двору були [PERSON] , 1956 року народження, [PERSON] ,1953 року народження, [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] ,1980 року народження, а тому кожному з них належало по 1/5 частці на житловий будинок [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6\~постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила\~ст. 563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Нормами\~статті 328 Цивільного кодексу України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п, 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено\~Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами\~ст.1223 Цивільного кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності членів колгоспного двору на вказаний будинок підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 12 жовтня 1988 року. Відповідно до ст. 3 Закону України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До часу набрання чинності ЦК та Законом України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270\~ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладені вимоги законів та досліджені у судовому засіданні письмові докази суд дійшов висновку, що 1/5 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] , яка померла [INFO] , як частка у майні колишнього колгоспного двору, а тому суд приходить до висновку, що право позивача слід захистити шляхом визнання за позивачем права власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , таким чином, слід задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, при цьому суд вважає, що відсутні підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на 2/5 частини вищевказаного житлового будинку після смерті [PERSON] , оскільки померла не мала права на 2/5 частини вказаного нерухомого майна.

Outcome: partial