Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2020 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 21.11.2000 року по 31.03.2020 року, остання професія - машиніст гірничих виїмкових машин, був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується доданою до позовної заяви копією трудової книжки. Був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, згідно якому зазначено, що йому були встановлені діагнози: пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. (один-два) за змішаним типом, хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами - захворювання професійні, були також встановлені обставини та причини професійного захворювання. Згідно довідці МСЕК позивачу вперше встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково, третю групу інвалідності, визначено потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. Він тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійного захворювання продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Він вимушений постійно приймати ліки, його переслідують кашель і задуха, болі в грудній клітині та в попереку, що посилюються навіть при незначному фізичному навантаженні, оніміння в правій нозі, судоми в ногах, шум та дзвін у вухах, головні болі, запаморочення голови, які завдають йому суттєві незручності. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 60000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійного захворювання, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати з надання правничої допомоги адвокатом в розмірі 2500,00 грн. 03 вересня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 04 вересня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 15 вересня 2020 року до суду надійшли пояснення третьої особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, в яких представник третьої особи просить суд розглянути справу за відсутності представника та винести рішення на розсуд суду. 18 вересня 2020 року представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При винесенні рішення просив суд врахувати вимоги розумності та справедливості. Зазначив, що позивач щорічно проходив медичні огляди. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я у позивача не було під час медичних оглядів виявлено професійних захворювань та він не був своєчасно усунутий від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є іншими обставинами, про які йдеться в ст. 23 ЦК України та які повинен суд врахувати при визначенні розміру моральної шкоди. Крім того, у відзиві зазначено, що вимога позивача про стягнення з відповідача 60000 грн моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості. Достатнім розміром грошових коштів, якою можуть бути відшкодовані моральні страждання [PERSON] є 35000 грн., із умовного розрахунку 500 грн за кожний відсоток втрати працездатності. Також представник відповідача просив відмовити позивачу в частині стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Одночасно представник відповідача надав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 500 грн. з урахуванням критерію ре6альності таких витрат. 30 вересня 2020 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське», в яких він просить з метою уникнення непорозумінь зі стягувачами в майбутньому зазначити в судовому рішенні, що присуджені до стягнення суми з вирахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, одержувачем яких є Державний бюджет України. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» з 21.11.2000 року по 31.03.2020 року, останнім часом працював машиністом гірничих виїмкових машин, був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6-9). 22 липня 2020 року був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, згідно якому зазначено, що позивачу були встановлені діагнози: пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. (один-два) за змішаним типом, хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами - захворювання професійні, були також встановлені обставини та причини професійного захворювання (а.с. 10-13). Згідно довідці МСЕК від 18.08.2020 року позивачу вперше встановлено 60% втрати професійної працездатності довічно, третю групу інвалідності, визначено потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні (а.с. 14-15). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 18.08.2020 року позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням та трудовим каліцтвом, він визнаний інвалідом 3 групи довічно (а.с. 14-15). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 60% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Позивач тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійного захворювання він продовжує і зараз (а.с. 16-23). Стан здоров`я позивача залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивачу внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Він вимушений постійно приймати ліки, його переслідують кашель і задуха, болі в грудній клітині та в попереку, що посилюються навіть при незначному фізичному навантаженні, оніміння в правій нозі, судоми в ногах, шум та дзвін у вухах, головні болі, запаморочення голови, які завдають йому суттєві незручності. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 60 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи довічно. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до наданого договору про представництво інтересів особи в суді (надання правничої допомоги) (а.с. 24, акту виконаних робіт № 03-ц/п-20 від 03 вересня 2020 року підтверджено факт оплати адвокату 2500,00 грн., з яких за вивчення документів, наданих замовником, та складання позовної заяви (5 годин) 1000,00 грн., за участь в судових засіданнях - 1500,00 грн. (а.с. 25). Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач [PERSON] був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи, що справа не представляє значної складності, те, що позовні вимоги задоволені частково, те, щовсі необхідні матеріали були в наявності і збирати їх не було необхідності, складання позовної заяви також не представляло складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом Варцаба О.Д. на користь [PERSON] з відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» має бути стягнуто 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial