Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON], інтереси якого представляє адвокат [PERSON], звернувся в суд із позовом до [PERSON], Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. У позовній заяві зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], яка була власником домоволодіння по [ADDRESS]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивача. Крім того, є інший спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадщині - його брат [PERSON], який був непрацездатним на момент смерті матері, оскільки є пенсіонером. Таким чином, його обов'язкова частка у спадщині складає ? спадкового майна. Позивач по справі фактично прийняв спадщину, звернувся до Рогатинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено через відсутність документа, який посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на домоволодіння. Представник позивача позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, пояснила, що оскільки спадкодавцем [PERSON] за життя не було оформлено право власності на нерухоме майно, позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав, не заперечував проти визнання за [PERSON] права власності на 3/4 частини домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. Представник відповідача - Нижньолипицької сільської ради позовні вимоги визнав повністю, направив на адресу суду заяву про визнання позову, слухання справи у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] в с. Нижня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 січня 2018 р. виконавчим комітетом Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Нижньолипицької сільської ради № 185 від 02.08.2018 р., [PERSON] постійно, до дня смерті проживала одна в [ADDRESS]. Домоволодіння відносилося до суспільної групи «колгоспні двори», станом на 01.07.1990 року в зазначеному домоволодіння була зареєстрована та проживала лише [PERSON] Заповіт посвідчений у виконавчому комітеті Нижньолипицької сільської ради від імені [PERSON] не змінений і не скасований. Згідно заповіту, посвідченого Пакулою М., секретарем виконавчого комітету Нижньолипицької сільської ради 14.08.2007 р. за реєстровим номером 34, [PERSON] все належне їй майно і все майно на яке вона матиме право на день смерті, заповіла [PERSON] Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. 03.08.2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на домоволодіння. Відповідно до довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації № 95 від 19.06.2018 р., домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS], має наступні технічні характеристики: "А" житловий будинок загальною площею 78,2 м2, житловою площею 38,6 м2, "Б" літня кухня загальною площею 48,9 м2, "В" стайня-стодола загальною площею 56,3 м2, № 1 криниця загальною площею 13,0 м/п. Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" не проводилася. На вказані домоволодіння ТзОВ «Західбудексперт» 30.05.2018 р. виготовлено технічний паспорт. Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, ринкова вартість зазначеного домоволодіння, без врахування вартості земельної ділянки, становить 40300 грн. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Стаття 1 протоколу до Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод"1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved