Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

01 вересня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року, однак подружні стосунки між ними припинені. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає та знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, офіційно працевлаштований, а тому, на, її думку, він має можливість, відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно на дитину на її користь, але не менше 30% прожиткового мінімуму передбаченого на дитину відповідного віку. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Підтвердила, що з відповідачем вони не підтримують подружніх стосунків з серпня 2014 року. Відповідач дитині не допомагає. Вона отримує соціальну допомогу на дитину у сумі 960 гривень та аліменти від першого чоловіка на дитину від першого шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вважає, що розмір аліментів в 1/3 частці від його доходу є завищеним та необґрунтованим. Пояснив, що позивачка не дає йому бачитися з дитиною, проте він допомагає дитині добровільно. В нього також є дитина від першого шлюбу, якій він також добровільно допомагає. Крім того на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити, оскільки позивач вигнала відповідача з дому, а через декілька днів подала на аліменти. Позивачці потрібні лише гроші. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.06.2011 року, який був зареєстрований Корабельним відділом ДРАЦС Миколаївського МУЮ, актовий запис № 174. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач у справі. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою КП ДЄЗ "Океан" № 4841 від 28.08.2014р. Відповідно до ст.182 СК України, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працює в ДП "Спеціалізований морський порт "Октябрськ" слюсарем- сантехніком та його дохід за півроку склав 30650,09 гривень, що підтверджується довідкою підприємства від 01.10.2014р. Враховуючи стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан відповідача, який офіційно працює та має стабільну зарплатню, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) на дитину на користь позивача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не бере до уваги вимоги позивача щодо збільшеного розміру стягнення аліментів, оскільки нею не надано доказів на підтвердження того, що дитина потребує додаткових витрат. Суд також не знаходить обґрунтованими заперечення відповідача та його представника щодо неспроможності надання матеріальної допомоги через наявність другої неповнолітньої дитини та непрацездатних батьків, так як на підтвердження цього не було надано належних та допустимих доказів. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. в зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: partial