Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 13.11.2015 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис на кредитному договорі, укладеному між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" № MKTWSK0415 від 03.06.2004 р., за яким їй було надано кредит у сумі 8000 грв. строком до 01.06.2006 р. включно. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус в порушення ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не врахував і не перевірив факту про безспірність заборгованості або наявність іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та момент виникнення у стягувача права вимоги. Нотаріус не врахував вказані у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вимоги до документів, на підставі яких здійснюється виконавчий напис - наявність оригіналу кредитного договору та засвідченої виписки з розрахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження приватним нотаріусом [PERSON] посвідчено виконавчий напис на копії кредитного договору № MKTWSK0415 від 03.06.2004 р. Згідно п. 3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку. З виписки розрахунку боржника станом на 05.11.2015 р., яка знаходиться у матеріалах виконавчого провадження убачається, що останній платіж був вчинений 05.06.2006 р. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував строк позовної давності передбачений ч. 1 ст. 257 ЦК України та спеціальний строк позовної давності щодо неустойки (штрафу, пені) передбачений ст. 258 ЦК України. Отже, на момент видачі виконавчого напису у ПАТ КБ "Приватбанк" сплив строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, оскільки між нею та банком був спір щодо суми заборгованості. Представник ПАТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не зявився. Надіслав до суду заперечення, в яких позов не визнає як необґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню. Вважає, що виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1., 3.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Право вимоги на стягнення заборгованості у сумі 114660.29 грв. виникло у банку лише 13.11.2015 р. (на момент вчинення виконавчого напису), тому твердження позивача стосовно пропуску трьох річного строку з моменту настання права вимоги щодо погашення заборгованості є необґрунтованим. Представник Тячівського РВ ДВС залишив вирішення позову на розгляд суду. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03.06.2004 р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № MKTWSK0415, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 8000 грв. на строк по 01.06.2006 р. включно. Банк, вважаючи, що станом на 25.09.2015 р., за [PERSON] рахується заборгованість у сумі 116360.29 грв., яка складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 5300.69 грв., суми заборгованості по відсотках у сумі 28851.11 грв. та заборгованості по пені у сумі 81008.49 грв., звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], який 13.11.2015 р. вчинив виконавчий напис за реєстровим номером 6437, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 114660.29 грв. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06. 1999 р., входять кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1.-3.5. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Разом з тим, матеріалами справи встановлено та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні те, що надана банком нотаріусу виписка з рахунку боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № MKTWSK0415 від 03.06.2004 р. станом на 25.09.2015 р. не є безспірною. Пунктом 1 кредитного договору № MKTWSK0415 від 03.06.2004 р. визначено, що банк зобовязуються надати позичальниці строковий кредит шляхом надання готівкою через касу на строк 24 місяці по 01.06.2006 р. включно. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України у вказаному кредитному договорі встановлено строк виконання зобовязання конкретною датою. Отже, виконавчий напис нотаріусом був вчинений після спливу трирічного строку з моменту виникнення права у банку на пред'явлення вимоги щодо повернення кредитних коштів. Законом іншого строку давності не встановлено, а доказів про зупинення перебігу строків позовної давності відповідачем суду у порушення ст. 60 ЦПК України суду не надано. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року в справі №6-158цс15. За таких обставин суд вважає, що вказані обставини, є підставами для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати в сумі 551.2 грв. Тому,

Outcome: approved