Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася з позовом до ТОВ «ТД «Медіатрейдинг», в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке виразилось у відтворенні оригінальної назви твору «[INFO]» на товарах та розповсюдження їх через мережу Інтернет за посиланням [INFO], у розмірі 40 мінімальних розмірів заробітних плат. В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка послалася на наступні обставини. У 1979 році позивачка створила літературний твір "[INFO]" та літературний персонаж [INFO]. У 1980 р. літературно-художній образ "[INFO]" було вперше оприлюднено в анімаційному фільмі, з однойменною назвою "[INFO]" (рос.)/ "[INFO]" (укр.), а у 1989 - твір "[INFO]" українською та російською мовами. Вказані анімаційні фільми були створені на кіностудії "КИЇВНАУКФІЛЬМ". Крім того у титрах, автором сценарію анімаційних фільмів "[INFO]" (рос.)/ "[INFO]" (укр.) та "[INFO]" вказано особу позивачки. Станом на дату подання позовної заяви, цей факт неодноразово встановлений судами, а тому не потребує додаткового доказування. Відповідно до чинного на час створення анімаційного фільму законодавства (ст. 483 ЦК УРСР) авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір. Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а позивачці належить авторське немайнове право та виключні майнові права на літературний твір, його оригінальну назву та ім'я головного персонажа: «[INFO]». У встановленому законом порядку позивачка зареєструвала авторське право на літературний твір «[INFO]» та отримала відповідне свідоцтво про реєстрацію права на твір «[INFO]». Самостійними об'єктами, які підлягають правовій охороні авторським правом є оригінальна назва літературного твору «[INFO]» та ім'я головного персонажа, відповідно до ст.9 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Літературний твір «[INFO]» та його індивідуальна фантазійна назва є добре відомими творами в Україні даний факт є загальновідомим, окрім того, він вже встановлений національними судами та не потребує додаткового доказування. Відповідно до ст.9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. При цьому, використання творів дозволяється виключно з дозволу суб'єкта авторського права, крім випадків вільного використання. Посилаючись на те, що вона не надавала відповідачу дозволу на відтворення імені головного персонажа «[INFO]» та оригінальної назви літературного твору «[INFO]», реалізацію товарів під назвою «[INFO]», позивачка просила суд задовольнити пред'явлені вимоги та сягнути з ТОВ «ТД «Медіатрейдинг» на її користь компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке полягає у незаконному використанні оригінальної назви твору «[INFO]» шляхом незаконного розповсюдження товарів із назвою «[INFO]» у розмірі 40 мінімальних розмірів заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків та стягнення доходу. В ході розгляду справи представник позивачки звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію за порушення майнових авторських прав шляхом незаконного використання оригінальної назви літературного твору «[INFO]» («[INFO]») для маркування товарів: надувний батут «[INFO]», перекидний календар «[INFO]», годинник «[INFO]» та їх розповсюдження в мережі Інтернет, в розмірі 40 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків. Крім того, в судовому засіданні представник позивачки звернулася до суду із заявою у порядку ст. 31 ЦПК України (Том справи № 1 а.с. 206-208), просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача ТОВ «ТД «Медіатрейдинг» на користь позивачки грошову компенсацію за порушення майнових авторських прав шляхом розповсюдження контрафактного примірника твору у розмірі 110 мінімальних заробітних плат. В обґрунтування розміру заявлених вимог позивачка посилалася на висновок № 2727/2778 комісійної комп'ютерно-технічної експертизи та судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності по цивільній справі № 466/4413/15-ц від 12 жовтня 2015 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, якою був визначений розмір збитків, завданих позивачці від незаконних дій відповідача. До початку судового засідання, призначеного на 23 січня 2017 року, представник позиваки звернулася до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог та остаточно просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки компенсацію за порушення авторських прав шляхом незаконного використання оригінальної назви літературного твору «[INFO]» («[INFO]») для маркування товару - надувний батут «[INFO]», та його розповсюдження в мережі Інтернет, у розмірі 47 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі. Також представник позивачки звернулася до суду із заявою про залишення без розгляду позову в частині вимог про стягнення з ТОВ «Медіатрейдінг» на користь [PERSON] компенсації за порушення майнових авторських прав шляхом незаконного використання оригінальної назви літературного твору «[INFO]» («[INFO]») для маркування товарів: перекидний календар «[INFO]», годинник «[INFO]» та їх розповсюдження в мережі Інтернет, про що судом постановлено відповідну ухвалу. Крім того, в ході розгляду до участі у справі залучено Державне агентство України з питань кіно як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У судовому засіданні представник позивачки з урахуванням уточнень підтримала пред'явлені [PERSON] вимоги та просила їх задовольнити. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували посилаючись на безпідставність пред'явлених [PERSON] вимог у зв'язку із тим, що розміщений на сайті товар під назвою «[INFO]» був знятий із реалізації одразу після отримання позову, а тому позивачці не були завдані значні збитки та її права не порушені. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши думку учасників процесу, пояснення експертів - [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності із поясненнями учасників процесу, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що у 1980 та 1989 роках було оприлюднено анімаційні фільми під назвою «[INFO]» та «[INFO]», створені кіностудією «Київнаукфільм». Автором літературних творів - сценаріїв до цих анімаційних фільмів є позивачка, про що, зокрема, зазначено в титрах названих анімаційних фільмів. Позивачка володіє свідоцтвом України від 11 травня 2004 року № 9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір «[INFO]» (Том справи №1 а.с. 7-8). Дані обставини сторонами не заперечувалися, а відтак, додаткового доказування не потребують. Отже, самостійними об'єктами, які підлягають правовій охороні, є оригінальна назва літературного твору «[INFO]» та ім'я головного персонажа. Літературний твір «[INFO]» та його індивідуальна фантазійна назва є добре відомими творами в Україні. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці стало відомо, що на веб-сторінці з посиланням[INFO] без її дозволу було використано оригінальну назву літературного твору «[INFO]» для маркування товарів, які відповідач пропонує для продажу. Зокрема, відповідачем для продажу пропонувалось наступні товари «Детский спортивный комплекс Babygray [INFO] из бука», Детский спортивный комплекс Babygray [INFO] Фиолетовий», Детский спортивный комплекс Babygray [INFO] Розовый», «Надувной батут Happy Hop [INFO]», «Перекидной календар «[INFO]» (розовый) та «Часы «[INFO]». Вказана обставина обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією роздруківки із сайту «Интернет-супермаркет «ROZETKA» (Том справи № 1 а.с. 80). Також судом встановлено, що 03 липня 2016 року представник позивача здійснив замовлення через «Интернет-супермаркет «ROZETKA» дитячого спортивного комплексу «Babygrai [INFO]». Для оплати ТОВ «ТД «Медіатрейдинг» був надісланий рахунок-фактура № СФ-0018754 від 03.07.2016 року на суму 2359,00 грн. з мокрим відбитком печатки відповідача (Том справи №1 а.с.17). Суд дійшов висновку, що заперечення відповідача стосовно того, що електронний документ є неналежним доказом, який підтверджує реалізацію відповідачем товарів із маркуванням «[INFO]», спростовуються матеріалами справи. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. У відповідності зі ст. 8 Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. При цьому згідно ст. 9 Закону, електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів. Таким чином суд вважає, що направлений на електронну пошту представника позивача рахунок-фактура є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України, оскільки на даному рахунку зазначені усі необхідні реквізити (дані платника, дані отримувача, найменування товару). Посилання представника відповідача щодо обов'язкового надсилання рахунку в паперовому вигляді є необґрунтованим, адже Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг», дозволяє обмінюватися документами по електронним засобам зв'язку. Крім того, в матеріалах справи наявні заперечення відповідача, в яких він визнає, що здійснював діяльність із розповсюдження товарів під маркуванням «[INFO]», однак після отримання позовної заяви товар був знятий з реалізації до вирішення спору по суті в суді (Том справи № 1 а.с. 134-139). Таким чином судом встановлено, що відповідач ТОВ «TД «Медіатрейдинг» здійснював розповсюдження, зокрема товару «Надувной батут Happy Hop [INFO]», який є предметом спору, маркованого оригінальною назвою літературного твору та однойменного з ним персонажа «[INFO]», оскільки цю обставину у своїх запереченнях представник відповідача визнав. Згідно ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Відповідно ст. 437 ЦК України, та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Відповідно до ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору: право перешкоджати неправомірному використанню і твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл на використання твору іншими особами. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл з використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору. При цьому згідно ст. 441 ЦК України, використанням твору є відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, а також продаж. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Як на підставу пред'явлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач здійснював реалізацію товарів через інтернет-магазин під назвою «[INFO]» без дозволу на те позивачки, яка є автором літературного твору та головного персонажа з нього «[INFO]/[INFO] (рос.)». З пояснень представників позивачки та матеріалів справи вбачається, що позивачка дозволу на відтворення імені головного персонажа «[INFO]»/«[INFO]» та оригінальної назви літературного твору «[INFO]», реалізацію товарів під назвою «[INFO]» (на етикетках якого відтворено примірник твору) відповідачу - не надавала. Статтею 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з врахуванням передбачених статтями 21 -25,42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав. Відповідно до п. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», при порушеннях будь-якою особою авторського права, передбачених статтею 50 цього Закону, та інших порушеннях особистих немайнових прав і немайнових прав суб'єктів авторського права, законодавець надає автору право вибору способу правового захисту авторського права і суміжних прав. Одним із способів цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав, визначеним п.п. «г» п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону, є подання позову про виплату компенсації у випадку порушення авторських прав у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат. В той же час у п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами у справах про захист авторського права і суміжних прав», зазначено, що відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону № 3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року у справі №466/4413/15-ц було задоволено клопотання представника позивачки - патентного повіреного [PERSON] про забезпечення доказів до подачі даної позовної заяви шляхом призначення комплексної судової експертизи в сфері інтелектуальної власності, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54). На виконання вищевказаної ухвали, 12 жовтня 2015 року експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок №2727/2728 (Том справи №1 а.с. 192-193). Як вбачається зі змісту складеного висновку, експертизу було проведено комісією експертів у складі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно висновку № 2727/2778 комісійної комп'ютерно-технічної експертизи та судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності по цивільній справі № 466/4413/15-ц від 12 жовтня 2015 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, упущена вигода, яку б правовласник [PERSON] літературного твору «[INFO]» отримала, якби її право не було порушено в результаті незаконного використання (відтворення, пропонування до продажу) розмір доходу (упущеної вигоди), яку правовласник об'єкта інтелектуальної власності міг би реально одержати за звичайних обставин за надання права на відтворення (використання) словесного позначення (оригінальної назви товару) «[INFO]» для маркування товарів, розміщених на сайті, складає 612 137 (шістсот дванадцять тисяч сто тридцять сім) гривень. Як встановлено судом, зазначена судова експертиза була проведена атестованими судовими експертами за спеціалізацію 13.9 «Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності» на підставі наявних ліцензійних договорів на використання об'єктів інтелектуальної власності позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивачка, користуючись своїм правом, вирішила зменшити розмір позовних вимог

Outcome: approved