Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У вересні 2015 році до суду звернувся [PERSON] з мотивів порушення своїх трудових прав, а саме, невиплатою заробітної плати та непроведення відповідачем (роботодавцем) розрахунку в день звільнення. Посилаючись на норми ст. 47, 116, 117 КЗпП України, Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", позивач просив стягнути на його користь з відповідача по компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 23216 грн. 15 коп. У судове засідання сторони не зявились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про проведення розгляду справи у відсутність свого представника. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно статті 21 Закону України Про оплату праці працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. \~ Судом на підставі дослідження копії трудової книжки встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем, звільнений з посади заступника начальника відділу охорони праці та пропускного режиму ВАТ "АК "Свема" з 31.05.2013, наказ № 5/53 від 30.05.2013 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно наданої відповідачем довідки заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати становить 37278 грн. 43 коп. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно здійсненого позивачем розрахунку сума компенсації за затримку виплати заробітної плати становить 28798 грн. 91 коп. Позивачем також розраховано, що сума до виплати становить 23216 грн. 15 коп. Порядок розрахунку та розмір суми компенсації відповідачем не заперечується. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що позивач на підставі наявних у справі доказів довів обгрунтованість своїх позовних вимог. Судові витрати відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved