Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Представник АТ «Альфа-Банк» Мальцева А.В. звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 372 346,17 грн. В обґрунтування позову вказує, що 08 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник - АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №02307М, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 178 071,49 грн. зі сплатою 13% процентів річних, з погашенням суми основної заборгованості згідно з графіком, який міститься в Додатку 2 та є невід`ємною частиною договору. В порушення вимог ст.ст.525, 526 ЦК України відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконала. Станом на 18 червня 2019 року допустила перед банком заборгованість в розмірі 372 346,17 грн., яка складається із строкової заборгованості - 101 152,85 грн., простроченої заборгованості - 75 918,64 грн., строкової заборгованості по нарахованих відсотках - 1486,52 грн., простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 193 788,16 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь АТ "Альфа-Банк" заборгованість в розмірі 372 346,17 грн. Представник позивача повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання представник позивача Мелянчук В.А. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити АТ «Альфа-Банк» в задоволенні позову. Суд, заслухавши представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. 08 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №02307М. Відповідно до умов кредитного договору, АТ "Укрсоцбанк" зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 178 071,49 грн. АТ "Укрсоцбанк" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконувала у зв`язку з чим, станом на 18 червня 2019 року сума заборгованості відповідача за договором становить 372 346,17 грн. та складається із строкової заборгованості - 101 152,85 грн., простроченої заборгованості - 75 918,64 грн., строкової заборгованості по нарахованих відсотках - 1486,52 грн., простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 193 788,16 грн Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15 жовтня 2019 року №5/2019 та рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», протокол №4/2019 від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт. Згідно Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» а саме з 15.10.2019 року. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у довідці-розрахунку заборгованості станом на 18.06.2019 року. Таким чином, в порушення умов Договору кредиту, а також вимог ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним вище договором не виконала. За встановлених обставин справи, суд вважає, що внаслідок порушення вимог вищеперелічених статей ЦК України, у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, яку на підставі ст. ст. 1048,1049,1050 ЦК України позивач має право в повному обсязі стягнути з боржника на його користь за кредитним договором. Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач заявив про пропуск банком строку позовної давності та необхідності застосування наслідків його спливу Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява N 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)). Статті 257, 258 ЦК України передбачають, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність (для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю) в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); Згідно з частинами першою, п`ятою ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що в жовтні 2012 року, позивач надіслав відповідачу вимогу (повідомлення) №0206/420 від 26.10.2012 року про дострокове повернення кредиту. Відповідно до вимоги, відповідач зобов`язаний достроково повернути позивачу суми Кредиту у повному обсязі та заборгованість відповідно до умов Договору, що разом становило 187 287,25 грн. Зазначену суму слід було повернути протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання цієї вимоги, тобто до 27 листопада 2012 року. Вимога залишилася невиконаною. Таким чином, пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, кредитор - АТ "Укрсоцбанк"відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та п. 3.3.9., 7.4. Договору змінив строк виконання основного зобов`язання на 27.11.2012 року. Тобто, кредитор в повній мірі скористався своїм правом визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, правом вимагати дострокового повернення всієї суми отриманого кредиту, нарахованих процентів та інших нарахованих за договором платежів. 27 листопада 2012 року припинилася дія вимоги №0206/420 від 26.10.2012 року, а відтак і право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12). Також цього ж дня, позивач повинен був дізнатись про порушення свого права на повне дострокове повернення всієї суми кредиту та інших нарахувань за кредитним договором і саме з цього часу має відраховуватись загальний трирічний строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Як вбачається з наданих відповідачем доказів, зокрема, квитанції про сплату кредиту №FJB1435973000028 від 25.12.2014 року, останній платіж здійснений відповідачем мав місце 25.12.2014 року, тобто, перебіг строку позовної давності, який розпочався 26.10.2012 року, був перерваний 25.12.2014 року і розпочався знову 26.12.2014 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності закінчився 27.12.2017 року. При цьому, позивач звернувся до суду лише в листопаді 2019 року, тобто з пропуском зазначеного вище трирічного строку позовної давності. Позивачем не було заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не наведено поважних причин його пропуску. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов АТ "Альфа-Банк" обґрунтований, однак, позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитним договором, а тому сплив позовної давності в силу приписів ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed