Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в котрому зазначено, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі із 17 вересня 2005 року. [INFO] у них народилася донька [PERSON]. [INFO] рішенням Драбівського районного суду Черкаської області шлюб між ними було розірвано та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів, потреби дитини значно зросли, дитина росте, навчається у школі, відвідує гуртки та додаткові заняття, які потребують оплати. Дитина часто хворіє та вона витрачає кошти на лікування, на санаторно-курортне оздоровлення. Крім аліментів у розмірі 1500 грн., батько дитини ніякої допомоги не надає та участі у вихованні доньки не приймає. Відповідач має постійне місце роботи, працює робітником ЛТД "Укрпромпостач-95", с. Пристроми, отримує соціальну допомогу інвалідам з дитинства та пенсію по втраті годувальника. Вважає, що витрати необхідні для виховання та проживання дитини збільшилися, збільшився також і прожитковий мінімум для дитини віком від шести до вісімнадцяти років та складає 1944 грн. Просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, проти позову заперечував та просив у позові відмовити. Надав до суду відзив, котрий обгрунтований наступним. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню судом, оскільки нею не надано достатніх та належних доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для їх задоволення. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2014 року шлюб між ними було розірвано та стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], до досягненню дитиною повноліття. Проти стягнення аліментів на утримання їх доньки він не заперечував. Вважає, що визначений судом розмір аліментів в сумі 1500 гривень на місяць, є достатньою матеріальною підтримкою для їх доньки, з врахуванням положень ст. 180 Сімейного кодексу України та ЗУ "Про Державний бюджет на 2018 рік". Своєю вимогою [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів намагається фактично безпідставно збільшити їх розмір, які стягуються на утримання дитини за рішенням суду, не надавши будь-яких належних та допустимих доказів про збільшення витрат, пов'язаних з утриманням дитини. Позивачкою не враховано всі обставини, які беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів, у відповідності до положень статті 182 СК України, зокрема: стан здоров'я, матеріальне становище дитини: [PERSON] є здоровою та працездатною особою; яка офіційно працевлаштована та має постійний заробіток, однак місце її роботи йому не відомо. Твердження [PERSON] що дитина відвідує гуртки та додаткові заняття, які здійснюються на платній основі, не доведені належними і допустимими доказами. Лікування або профілактичні заходи їх дитини у дитячому спеціалізованому санаторії «Ялинка» є безкоштовним, про що свідчить надана позивачкою копія путівки за № 332 без зазначення дати її видачі. Позивачкою не долучено документів щодо стану здоров'я дитини та необхідності її лікування у спеціалізованому санаторії. На даний час він перебуває на диспансерному обліку у дільничного терапевта КНП «Яготинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Яготинської районної ради з діагнозом «зміни кісткової структури в ПЧЯ, обумовлені порушенням фіброгенезу (фіброзна дисплазія). Стан після оперативного лікування, декомпресійна резекція лобної кістки, краніопластика протоакрилом." Тривалий час він вимушений постійно витрачати кошти на своє лікування. Разом з тим, він є інвалідом III групи з дитинства. Наразі його стан здоров'я погіршився, у зв'язку з чим він потребує негайного оперативного (хірургічного) втручання та тривалого лікування у спеціалізованому медичному закладі - Київській обласній клінічній лікарні. Дана операція вже запланована з 05 листопада 2018 року. Офіційно він працевлаштований в ЛТД «Укрпромпостач-95» с. Пристроми, Переяславський район, Київська область. [INFO] у нього народилася донька - [PERSON]. Крім того, його цивільна дружина - [PERSON], яка має на утриманні неповнолітнього сина від першого шлюбу ([PERSON], [INFO], який проживає разом з ними), перебуває у відпустці по догляду за їх спільною донькою [PERSON]. Всі зазначені ним обставини, на його думку, є істотними, адже вимагають від нього додаткових постійних витрат як зараз, так і в майбутньому. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (свідоцтво про народження, а.с. 5). Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 14 серпня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано та з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, (а.с. 6). З путівки до Дитячого спеціалізованого санаторію "Ялинка" (а.с. 7-8) вбачається, що в період з 02.04.2018 р. по 25.05.2018 р. [PERSON] проходила санаторно-курортне лікування, (показання для направлення у санаторій: неспецифічні захворювання органів дихання, хронічні захворювання різних органів і систем). Відповідач є особою працездатною, з 26.06.2016 року працює на посаді оператора автомата для виробництва ковбас у ВКФ "Укрпромпостач-95" ЛТД та отримує заробітну плату, розмір якої за період з квітня 2018 р. по вересень 2018 р. за винятком аліментів становить 112309, 36, (довідка ВКФ "Укрпромпостач-95" ЛТД, а.с.30). [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у дільничного терапевта КНП «Яготинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Яготинської районної ради з діагнозом «зміни кісткової структури в ПЧЯ, обумовлені порушенням фіброгенезу (фіброзна дисплазія). Стан після оперативного лікування, декомпресійна резекція лобної кістки, краніопластика протоакрилом", є інвалідом III групи з дитинства, (протокол магнітоно-резонансної томографії, епікриз з історії хвороби, виписка з історії хвороби, а.с.23-24,26). Від шлюбу з [PERSON] відповідач має доньку [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження, а.с. 21). Його цивільна дружина [PERSON] має на утриманні неповнолітнього сина від першого шлюбу -[PERSON], [INFO], який проживає разом з ними, (свідоцтво про народження, а.с.22) Дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за їх спільною дитиною. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обгрунтовуючи вимоги позову про збільшення розміру аліментів, позивачка зазначала, що на даний час потреби дитини значно зросли, дівчинка росте, навчається у школі, відвідує гуртки та додаткові заняття, які потребують оплати. Донька часто хворіє та вона витрачає кошти на лікування, на санаторно-курортне оздоровлення, на даний час прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 р. становить 1944 грн. Зазначає, що у зв'язку з цими обставинами, витрати, необхідні для виховання та прожиття дитини збільшилися та розмір аліментів, визначений за рішенням Яготинського районного суду Київської області від [INFO] є недостатнім для забезпечення дитини усім необхідним. Відповідач [PERSON] є працездатним, отримує заробітну плату, соціальну допомогу інвалідам з дитинства та пенсію по втраті годувальника, та має можливість сплачувати аліменти на утрмиання доньки у більшому розмірі, ніж 1500 грн. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Системний аналіз зазначених норм СК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, свідчить про те, що підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я саме платника чи одержувача аліментів, а не дитини, на утримання, якої стягуються такі аліменти. Суд вважає, що викладені позивачкою у позовній заяві обставини можуть бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, а не з позовом про збільшення розміру аліментів на підставі ст.192 СК України. Отже, пред'явивши позов про збільшення розміру аліментів з тих підстав, що витрати необхідні для виховання та прожиття дитини зросли та збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, позивачка невірно обрала спосіб захисту своїх прав, передбачений ст.192 СК України. Приймаючи до уваги положення ст. 192 СК України, враховуючи вимоги ст.ст. 263, 264 ЦПК України, та з'ясувавши характер та зміст заявлених позовних вимог, суд вважає, що для задоволення позову відсутні правові підстави. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed