Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

24.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шаргородської міської ради Вінницької області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилась спадщина на майно, яке складається в тому числі із ? частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], спадкоємцем по закону якого є вона - [PERSON] Спадщину після смерті батька вона прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями з'ясувалось, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній. Міська рада відмовляється видати свідоцтво про право власності на ім'я батька, у зв'язку з його смертю, а приватний нотаріус Шаргородського районного нотаріального округу Вінницької області Цимбалюк І.М. 22.10.2015 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно спадкодавця і роз'яснив право звернення до суду. Позивач [PERSON] просить встановити факт належності спадкодавцеві [PERSON], який помер [INFO] року та [PERSON], яка померла [INFO] року в рівних частинах житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно [PERSON] та [PERSON], яке складається із житлового будинку під літерою "А", загальною площею 52,5 м.кв., у тому числі житловою площею 38,5 м. кв., прибудови під літерою "а", погреба під літерою "Б", сарая під літерою "В", сарая під літерою "Г" та огорожі "1-3", загальною вартістю 52415 гривень, які знаходяться по [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги частково, просила встановити факт належності спадкодавцеві [PERSON], який помер [INFO] року одної другої частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно [PERSON], яке складається із одної другої частини житлового будинку під літерою "А", загальною площею 52,5 м.кв., у тому числі житловою площею 38,5 м. кв., прибудови під літерою "а", погреба під літерою "Б", сарая під літерою "В", сарая під літерою "Г" та огорожі "1-3", загальною вартістю 52415 гривень, які знаходяться по [ADDRESS], посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві. Представник відповідача Шаргородської міської ради Вінницької області за довіреністю від 12.02.2016 року [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав. Суду пояснив, що спадкодавець [PERSON] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Шаргородської міської ради народних депутатів Вінницької області від 11.02.1987 року № 25 йому належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями за вказаною адресою. [PERSON] помер [INFO] року і при житті з невідомих причин свідоцтво про право власності на будинок в міській раді не отримав, що є перешкодою для позивача [PERSON] в оформленні спадщини після смерті батька - [PERSON] За вказаних обставин Шаргородська міська рада Вінницької області не має заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту належності спадкодавцеві [PERSON] на праві власності ? частини житлового будинку по [ADDRESS] та визнання за нею права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява до суду, відповідно до якої [PERSON] просить розглянути справу у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог його сестри [PERSON] Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року в м. Шаргороді Вінницької області помер [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим ВДРАЦС Шаргородського РУЮ Вінницької області 16 лютого 2015 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке складається із ? частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] по день смерті, що сталася [INFO] року, постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується домовою книжкою, виданою на ім'я останнього (а.с.72). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON], [INFO] Право на спадщину позивача [PERSON] підтверджується рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.10.2015 року про встановлення юридичного факту, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року був батьком [PERSON], [INFO] (а.с.18). Позивач [PERSON] прийняла спадщину, подала у визначені законом строки до приватного нотаріуса Шаргородського нотаріального округу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується спадковою справою № 20/2015 до майна померлого [INFO] року [PERSON], оглянутою в судовому засіданні. В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини з'ясувалося, що спадкодавцем при житті не були отримані правовстановлюючі документи на належну йому частину житлового будинку з господарськими будівлями, у зв'язку з чим позивач [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно довідки виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області № 4078 від 08.09.2015 року власниками будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] по одній другій частині, згідно рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради народних депутатів № 25 від 11.02.1987 року (а.с.19). Із оглянутого в судовому засіданні технічного паспорта на домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння чи належним чином засвідчений дублікат вказаного правовстановлюючого документу в матеріалах технічного паспорту відсутні (а.с.12 - 14). Як вбачається із довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" від 15.09.2015 року за № 204, право власності на домоволодіння [ADDRESS] не реєструвалося (а.с.10). Згідно довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" від 16.10.2015 року про технічний стан та оцінку будинку за [ADDRESS] спадкове домоволодіння складається з житлового будинку з бутового каміння, до 1917 року забудови загальною площею 52,5 м.кв, в тому числі житловою площею - 38,5 м.кв. з надвірними будівлями та спорудами. Загальний стан будівлі незадовільний, має 51 % зносу. Загальна вартість вказаного нерухомого майна становить 52450 грн. (а.с. 11). Згідно довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради №6076 від 02.12.2015 року [PERSON] була передана в користування земельна ділянка по [ADDRESS] загальною площею 0,25 га, із яких 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,15 га для ведення особистого селянського господарства із земель житлової та громадської забудови (а.с.20). На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Шаргородська міська рада Вінницької області відмовила спадкоємцеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на домоволодіння [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], у зв'язку зі смертю останніх. Крім того, до 1987 року [ADDRESS] перебувала за межами м. Шаргорода і відносилася до Шостаківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу Вінницької області Цимбалюком І.М. 02.10.2015 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно (а.с.9). При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у [PERSON] на нерухоме майно, зокрема зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, Законом У країни " Про власність", ЗУ від 07.12.1990 року " Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 - 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухому та рухоме майно. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу. Будинки та домоволодіння в селах державній реєстрації не підлягали. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03. 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради народних депутатів Вінницької області від 11.02.1987 року № 25 "Про визнання права особистої власності на домоволодіння приєднані до м. Шаргорода" визнано право особистої власності на домоволодіння громадян, які раніше знаходилися на території Шостаківської сільської ради народних депутатів і включені до складу Шаргородської міської ради народних депутатів та зобов'язано секретаря виконкому видати свідоцтва на право особистої згідно цього рішення відповідно до запису в погосподарських книгах Шостаківської сільської ради народних депутатів (а.с.21). На час проведення інвентаризації житлового фонду в селах Шаргородського району Вінницької області [PERSON] був головою двору (особовий рахунок [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і до складу якого входить ? частина житлового будинку, 1917 року забудови з господарськими прибудовами, що підтверджується даними погосподарських книг за 1976 -1986 рр (а.с. 22, 37 - 53). Таким чином, факт належності [PERSON] на праві власності одної другої частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] Вінницької області підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими судом і має для позивача [PERSON] юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на отримання спадщини після смерті [PERSON], яка сталася [INFO] року і іншого порядку його встановлення немає. Позивачем [PERSON] надані суду докази про відсутність можливості одержання чи відновлення правовстановлюючого документу на спадкове майно, зокрема відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, технічний паспорт на житловий будинок, в якому відсутній правовстановлюючий документ. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснив Пленум ВС України у п.2 Постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Отже, на день смерті [PERSON] право власності на одну другу частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому зазначене нерухоме майно входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216, 121, 1218, 1220, 1223,1268 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця…, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Згідно з ст. 1269 ЦК України позивач [PERSON] прийняла спадщину, що підтверджується спадковою справою № 20/2015 до майна померлого [INFO] року [PERSON] оглянутою в судовому засіданні. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право [PERSON] на отримання у власність спадкового майна після смерті батька [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

Outcome: approved