Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 18.12.2009 року між [PERSON] та ними (ПАТ "Український Страховий Дім") було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-09 2976 Кв, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані із володінням, розпорядженням і користуванням транспортним засобом Lancia Delta д.р.н. [NUMBER]. 29.04.2010 року страхувальник [PERSON] звернувся до них із заявою (повідомленням) про подію, що має ознаки страхового випадку, а саме - пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП, яка мала місце 28.04.2010 року в місті Києві по вулиці Плодова,11 за участю застрахованого автомобіля під його ([PERSON]) керуванням та автомобіля КІА Ceed д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (відповідача). Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 20.05.2010 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, що призвели до ДТП. Після встановлення причин та обставин події, що має ознаки страхового випадку, та отримання необхідних документів, ними (позивачем) було визнано зазначену подію страховим випадком, здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування на підставі Звіту №5713 від 19.05.2010 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 430 грн. 83 коп. при цьому частина страхового відшкодування була сплачена відповідно до заяви страхувальника у розмірі 5 520 грн. шляхом зарахування страхового платежу на новий договір страхування НТ-10 №2698 Кв, частина страхового відшкодування в розмірі 5 005 грн. була сплачена шляхом утримання на підставі п.7.3.5 договору страхування несплаченої другої частини страхового платежу, а решта страхового відшкодування в розмірі 4 905 грн. 83 коп. сплачена шляхом безготівкового перерахування. Під час дослідження страхового випадку їм (позивачу) стало відомо, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля КІА Ceed д.р.н. [NUMBER] [PERSON] застрахована ПАТ Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" за полісом ВС/7721179. Вони (позивач) звернулися до даної страхової компанії з заявою на виплату страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги (регресу) №1522 від 05.08.2011 року. ПрАТ АСК "Інго Україна" сплатила страхове відшкодування в сумі 4 905 грн. 83 коп., що підтверджено платіжним дорученням №803 від 26.01.2012 року. Таким чином до них перейшло право зворотної вимоги до [PERSON] у розмірі 10 525 грн. за матеріальну шкоду, заподіяну їх страхувальнику [PERSON] У зв'язку з цим звернулися до суду для стягнення коштів з відповідача [PERSON] В процесі розгляду справи в суді за клопотанням позивача було залучено співвідповідачем ПрАТ "АСК "Інго Україна" та уточнено позовні вимоги, а саме: прохання стягнути на користь позивача з відповідачів [PERSON] та ПрАТ "АСК "Інго Україні" солідарно 10 525 грн. та судові витрати 229 грн. 40 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, в заяві про уточнення позовних вимог зазначено прохання представника позивача розглядати справу у відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що відповідач [PERSON] був застрахований на час ДТП в ПрАТ "АСК "Інго Україна", ліміт по полісу дозволяє покрити шкоду, франшиза - нуль. Про страхову компанію [PERSON] повідомив відразу після ДТП. Представник співвідповідача ПрАТ "АСК "Інго Україна" в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, врахувати їх письмові заперечення проти позову. Зазначив, що вони не несуть з відповідачем - своїм страхувальником [PERSON] солідарну відповідальність, законодавством це не передбачено. По даній справі сам спір між ними та позивачем, тобто - між двома юридичними особами, що має розглядатися в Господарському суді. Вони виплатили позивачу частину суми, визначену позивачем - 4 905 грн. 83 коп., в іншій частині відмовили, оскільки не було доказів. Просили врахувати, що ліміт по полісу 25 500 грн., франшиза -0. Просили і вирішити питання про застосування строку позовної давності, оскільки позивач знав про них відразу після ДТП, ними була виплачена частина коштів в 2012 році, а ДТП було в 2010 році. Вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 18.12.2009 року між [PERSON] та ПАТ "Український Страховий Дім" (позивачем) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-09 2976 Кв, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані із володінням, розпорядженням і користуванням транспортним засобом Lancia Delta д.р.н. [NUMBER]. 29.04.2010 року страхувальник [PERSON] звернувся до позивача (страховика) із заявою - повідомленням про ДТП, яка мала місце 28.04.2010 року в місті Києві по вулиці Плодова,11 за участю застрахованого автомобіля під його ([PERSON]) керуванням та автомобіля КІА Ceed д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (відповідача). В даному повідомленні зазначено, що автомобіль [PERSON] застрахований в страховій компанії "Інго Україна, зазначено номер поліса. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 20.05.2010 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На підставі заяви позивача від 14.05.2010 року ТОВ "Естімейт" склало 19.05.2010 року Звіт №5713 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно висновку якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Lancia Delta держ.№ [NUMBER] в результаті його пошкодження, складає з ПДВ - 19 672 грн., без ПДВ 16 393 грн. 33 коп. Акт огляду транспортного засобу Lancia Delta держ.№ [NUMBER] був складений спеціалістом [PERSON] 14.05.2010 року, без участі як [PERSON], так і в ПрАТ "АСК "Інго Україна". Долучена до Звіту копія телеграми (про невручення [PERSON]) не є доказом повідомлення останнього, оскільки телеграма подана від 12.05.2010 року, повідомлення про невручення від 13.05.2010 року, тоді як позивач подав заяву до ТОВ "Естімейт" про проведення дослідження пізніше - 14.05.2010 року. Тобто, ще до звернення позивача до ТОВ "Естімейт" з заявою про проведення дослідження, якимось чином вже запрошували [PERSON] на дослідження (огляд автомобіля). На підставі вказаного Акту огляду транспортного засобу спеціалістом [PERSON] було і складено Звіт. Згідно наказу позивача №379-в від 28.12.2010 року бухгалтерія позивача мала виплатити страхове відшкодування, яке ними визначено в розмірі 15 430 грн. 83 коп., на користь страхувальника [PERSON] наступним чином: - у розмірі 5 520 грн. шляхом зарахування страхового платежу на новий договір страхування НТ-10 №2698 Кв, - в розмірі 5 005 грн. була сплачена шляхом утримання на підставі п.7.3.5 договору страхування несплаченої другої частини страхового платежу, а решта страхового відшкодування в розмірі 4 905 грн. 83 коп. сплачена шляхом безготівкового перерахування (платіжні доручення від 29.12.2010 року та 30.12.2010 року). Таким чином, більше ніж як через півроку після ДТП, після встановлення винної в ДТП особи, після складання Звіту та визначення вартості матеріального збитку - позивач здійснив часткову виплату матеріальних збитків страхувальнику [PERSON] Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Право вимоги в порядку регресу в даному випадку позивач мав використати протягом трьох років з часу настання страхового випадку - строку позовної давності згідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що співвідповідачем ПрАТ "АСК "Інго Україна" було виконано покладені на них обв'язки - виплачено позивачу в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 4 905 грн. 83 коп., яка була виплачена страхувальнику позивача [PERSON] страховиком (позивачем), що підтверджено платіжними дорученнями від 29.12.2010 року та 30.12.2010 року, і що відповідає вимогам зазначеного вище законодавства. Інша сума - 10 525 грн. співвідповідачем на законних підставах не виплачувалася позивачу, оскільки доказів про виплату цієї суми страхувальнику позивач не надавав співвідповідачу і не надав до справи. Дане свідчить про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення з співвідповідача вказаної суми. Безпідставним та невідповідним вимогам законодавства є і вимога про стягнення зазначеної суми - 10 525 грн. в солідарному порядку з обох відповідачів - ПрАТ "АСК "Інго Україна" та [PERSON] Жодним законом не передбачено можливості стягнення відшкодування в солідарному порядку із страхової компанії та фізичної особи. Крім цього, [PERSON] взагалі не має нести відповідальності по відшкодуванню збитків, враховуючи те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в страховій компанії ПрАТ "АСК "Інго Україна", ліміт відповідальності згідно договору, укладеному між сторонами, становить 25 500 грн., тобто в рамках визначеної позивачем суми страхового відшкодування. При цьому франшиза становить "0". Викладене свідчить про те, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства не має нести відповідальність по відшкодуванню позивачу шкоди як солідарний боржник з страховою компанією, та і у зв'язку з тим, що він не має сплачувати згідно договору франшизу. Крім цього, відносно відповідача [PERSON], враховуючи суму страхового відшкодування, визначену спеціалістом, 15 430 грн. 83 коп., та враховуючи ліміт відповідальності, визначений його страховиком (співвідповідачем) - 25 500 грн., не можуть застосовуватися вимоги ст.1194 ЦК України. Аналізуючи викладене, враховуючи обставини даної справи, слідує, що спір існує між двома страховими компаніями, який згідно до вимог законодавства має розглядатися в порядку господарського судочинства. Оскільки визначати коло відповідачів та вимоги до них є виключним правом позивача, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача має бути відмовлено, а саме: в частині вимог до відповідача [PERSON] - як безпідставні, невідповідні вимогам законодавства; в частині вимог до ПрАТ "АСК "Інго Україна" - як заявлені з пропуском строку позовної давності. Судом враховується і те, що позивач безпідставно посилається як на підставу своїх позовних вимог на ст.1191 ЦК України, так як вимоги даної статті до правовідносин, що склалися між сторонами по справі, не мають відношення. Дані правовідносини регулюються ст.993 ЦК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed