Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Акціонерного товариства "Кристалбанк" (далі також АТ "Кристалбанк"), державного реєстратора Годзя Є.І., Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради, в якому просив: (1) визнати за позивачем право власності на 1/2 кв. [ADDRESS] ; (2) визнати неправомірними дії державного реєстратора Годзь Є.І. КП «Центр державної реєстрації» від 08.08.2019 щодо внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на право власності АТ "Кристалбанк" на предмет іпотеки, а саме власність позивача - [PERSON] на 1/2 частки вказаної квартири та скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер запису про право власності 32752541 від 08.08.2019 та внесенню записів за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; (3) скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності за: АТ "Кристалбанк" на предмет іпотеки, а саме власність позивача на 1/2 частки (та на квартиру) квартири [ADDRESS] ; (4) витребувати у відповідача АТ "Кристалбанк" 1/2 квартири [ADDRESS] та повернути її позивачу; (5) стягнути з [PERSON] , [PERSON] , АТ "Кристалбанк" з державного реєстратора Годзь Є.І. на користь позивача по 1 млн. грн. з кожного відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що позивач до 08.08.2019 року був власником 1/2 нерухомого майна розташованого в [ADDRESS] , однак на початку 2018 року йому стало відомо, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] , які є власниками іншої частини нерухомого майна за вказаною адресою, розпочали підприємницьку діяльність без згоди позивача та здають майно, яке йому належить в оренду. За результатами розгляду цивільних справ за позовами ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вирішено стягнути з позивача заборгованість за кредитним договором та договором іпотеки. Аналогічні рішення були прийняті стосовно відповідачів. Тому позивач вважав, що вказане майно реалізоване, а виручені кошти стягнуті в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, згодом позивач з`ясував, що вказане майно продовжується використовуватись відповідачами по справі без його згоди. Тому, вважає, що всі дії з переоформлення спірного майна проводились відповідачами з умислом позбавити позивача єдиного нерухомого майна, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. 06.11.2019 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/10438/19, вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. 10.12.2019 року представником відповідача АТ «Кристалбанк» подано відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги вважають необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи, що квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] були предметом іпотеки за кредитним договором №014/0911/74/109797 від 16.05.2007 року з додатками та додатковими угодами. 25 травня 2017 року кредитором за Кредитними договорами є АТ «КРИСТАЛБАНК» на підставі укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» договору факторингу від 24.05.2017 року та Реєстру відступлених прав вимоги від 25.05.2017 р. Одразу після набуття права вимоги АТ «Кристалбанк» звернулось до [PERSON] з пропозицією погасити заборгованість, однак останній неодноразово подавав заяви про те, щоб задоволення вимог відбулось саме за рахунок предметів іпотеки. Також, зазначив, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а у власності [PERSON] передувала 1/2 квартири за адресою: [ADDRESS] . Також, місцем постійного проживання [PERSON] є [ADDRESS] , тому квартира за адресою: [ADDRESS] не підпадає під вимоги Закону, а дії АТ «КРИСТАЛБАНК» щодо звернення до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на Предмет іпотеки є законними (а.с. 103-107). 18.12.2019 позивач подав до суду позовну заяву в новій редакції, в якій, окрім вимог заявлених до відповідачів у позовній заяві від 28.10.2019, додатково заявив вимогу до [PERSON] про стягнення з нього на користь позивача 1 млн. грн. відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.04.2021 року заявлено та задоволено самовідвід головуючого судді Шалоти К.В. від розгляду цивільної справи №296/10438/19. Передано матеріали цивільної справи №296/10438/19 до відділу організаційного забезпечення з розгляду цивільних та адміністративних справ для її повторного автоматизованого розподілу між суддями. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021 року справу № 296/10438/19 (2/296/1141/21) передано для розгляду судді Драч Ю.І. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.04.2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Акціонерного товариства "Кристалбанк", державного реєстратора Годзя Євгена Івановича, Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради про визнання права власності та стягнення моральної шкоди прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.06.2021 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої, крім заявлених раніше вимог просить суд: - витребувати у відповідачів [PERSON] , [PERSON] 1/2 квартири [ADDRESS] , вказана квартира складається з трьох житлових кімнат та службових приміщень - загальна площа цієї квартири становить 66.2 кв.м. та повернути її позивачу [PERSON] ; - визнати недійсним договір купівлі продажу квартири, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Силін Сергієм Володимировичем реєстр № 210 за яким відповідач Акціонерне Товариство Кристалбанк продавець передав у власність (продав) а покупці [PERSON] та [PERSON] прийняли у власність (купили) в 1/2 (одній другій) частці кожний нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] ; стягнути з відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силін Сергій Володимирович на користь позивача [PERSON] 1 000 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Протокольною ухвалою суду від 26.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідачів заперечували щодо задоволення позову, вважають його необґрунтованим. Представник банку також заперечила щодо задоволення позову, зазначила, що предмет іпотеки було реалізовано відповідно до вимог законодавства. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.ч. 1,2 ст. 598, ст. 599 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2007 року належала в рівних частках квартира [ADDRESS] (а.с. 18-19). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.07.2012 року у справі № 2-119/12 встановлено, що між ПАТ Житомирської філії «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0911/74/109797 від 16.05.2007 року, відповідно до якого останній отримав 147 460,00 дол. США. [PERSON] , [PERSON] надали своє майно, а саме квартиру [ADDRESS] в іпотеку(№ 6979, № 6965) та 1/2 частини квартири [ADDRESS] в рахунок забезпечення виконання кредитного договору №014/0911/74/109797 від 16.05.2007, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 147 460 доларів США, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] . 13.03.2009 р. між [PERSON] та банком була укладена додаткова угода № 34 до кредитного договору від 16.05.2007 р. 014/0911/74/109797 внаслідок чого сума кредиту була збільшена з 147 460 дол. США до 153 490,83 доларів США. 31.07.2008 р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № Z 012/110/320 відповідно до якого останній отримав 140 000,00 дол. США. Відповідач не виконував п.п. 5.1.,5.4.,9,1 кредитного договору № Z 012/110/320. В забезпечення виконання зобов`язань відповідача по вищевказаному кредитному договору відповідно до договору іпотеки від 31.07.2008 року за № 14213 відповідач особисто передав в іпотеку нежитлові приміщення загальною площею 193,0 кв.м., які прибудовані до житлового будинку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань відповідача по кредитному договору від 31.07.2008 р. перед позивачем, відповідно до договору поруки № Z 2012/110/320/1 від 31.07.08р., поручителем виступило Приватне підприємство "Ріел-сервіс". Відповідно до п.2.1. договору поруки ПП «Ріел-Сервіс» зобов`язується у випадку невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань по кредитному договору нести солідарну відповідальність перед позивачем у тому ж обсязі, що і відповідач, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Таким чином позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та ПП «Ріел-Сервіс» боргу в сумі 155 940,80 доларів США, еквівалент 1 244 844,25 грн. по кредитному договору № Z 012/110/320 від 31.007.2008 року підлягають до задоволення, тому вимоги позивача про стягнення з [PERSON] та ПП «Ріел-Сервіс» боргу по кредитним договорам підлягають задоволенню. 22.08.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0911/82/116599 відповідно до якого останній отримав 122 400,00 дол. США (том1, а.с. 128-131). Вказаним рішенням суду позов Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «Ріел-сервіс» про стягнення боргу по кредитним договорам № 014/0911/74/109797, № Z 012/110/320, № задоволено частково. Задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 014/0911/74/109797 від 16.05.2007 року в розмірі 204 305,68 доларів США, еквівалент 1 830 851,04 грн. Стягнуто з [PERSON] , ПП «Ріел-Сервіс» заборгованість по кредитному договору № Z 012/110/320 від 31.07.2008 року в розмірі 229 148,54 доларів США, еквівалент 1830 851,04 грн. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] , заборгованість по кредитному договору № 014\\0911\\82\\116599 від 22.08.07року в розмірі 119 171,11 дол. США, еквівалент 944 514,60 грн. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до [PERSON] відмовлено. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26.11.2012 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира скасоване в частині: задоволення зустрічних позовів, - стягнення з ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль" на користь [PERSON] , [PERSON] по 215 грн. судових витрат, - часткового задоволення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.08.2007 року і ухвалити в цій частині нове рішення. Відмовлено [PERSON] у позові до ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль", [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним за безпідставністю. Відмовлено [PERSON] у позові до ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль", [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним за безпідставністю. Стягнуто із [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору №014\\0911\\82\\116599 від 22.08.2007 року в розмірі 120583,46 доларів США, що еквівалентно 955684грн.21коп. В решті рішення залишено без змін. (том1, а.с. 132). З 25 травня 2017 року кредитором за Кредитними договорами є АТ «КРИСТАЛБАНК» на підставі укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» факторингу (портфельне відступлення права вимоги) від 24.05.2017 року та Реєстру відступлених прав вимоги від 25.05.2017 р. (том1, а.с. 108-114, 115). Після набуття права вимоги АТ «Кристалбанк» звернулось до [PERSON] з вимогою про усунення порушень (том1, а.с. 120-121, 123) . В заявах від 04.10.2018 року та 16.01.2019 року [PERSON] просить відповідача реалізувати вимоги кредитора шляхом реалізації нерухомого майна, тобто звернути стягнення на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (том1, а.с. 125,126). Так, представником АТ «Кристалбанк» зазначено, що рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.07.2012 року не виконано в повному обсязі, що не заперечувалось позивачем у справі. Відповідно до статті 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 17 вказаного закону передбачені підстави припинення іпотеки. Так, згідно з вказаною нормою іпотека припиняється, у тому числі, у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). З огляду на те, що під час розгляду справи не встановлено факту повного виконання позивачем основного зобов`язання по кредитному договору, що згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» є однією з підстав припинення іпотеки, в задоволенні позову до АТ «Кристалбанк». Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України). Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним (частини перша-п`ята статті 203 Цивільного кодексу України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (частина 1 статті 204 Цивільного кодексу України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина 1 статті 216 Цивільного кодексу України). Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним (частини перша та третя статті 234 Цивільного кодексу України). Оскільки позивачем не обґрунтовано позовних вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , не надано доказів які б свідчили про фіктивність договору купівлі-продажу, судом при розгляді справи вказані позивачем твердження не знайшли свого підтвердження, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Також, [PERSON] не обґрунтовано та документально не підтверджено вимог до державного реєстратора Годзя Євгена Івановича, Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до вказаних відповідачів. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди слід зазначити наступне. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Отже, під моральною шкодою розуміється втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги. Обов`язок доказування в цивільному процесі встановлений статтею 81 ЦПК, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Водночас, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б вказували на завдання йому фізичних чи душевних страждань діями відповідачів , тобто в порушення статті 81 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не доведено завдання моральної шкоди, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено та відсутність документально підтверджених судових витрат, судові витрати розподілу не підлягають. Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволені позову, суд скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28 травня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed