Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

05 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про скасування дисциплінарного стягнення у виді догани та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно наказу № 36 від 01 вересня 2005 року вона прийнята на посаду викладача по класу баяну до Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа». 13 травня 2014 року у вільний від трудових обов'язків час, а саме о 15 год. 35 хв. її було запрошено до концертної зали, як матір учениці музичної школи неповнолітньої [PERSON], яку побила інша учениця цієї ж школи [PERSON]. В цей час позивачка виконувала свої батьківські обов'язки, зокрема втрутилась в конфліктну ситуацію, запропонувала [PERSON] пройти до кабінету директора, який повинен був провести бесіду з дитиною щодо неприпустимості нецензурних висловлювань, вчинення бійок, агресивної поведінки в приміщенні закладу. Таку ж поведінку і ставлення до людей продемонструвала матір дитини [PERSON], яка з'явилась за викликом. Конфлікт між дітьми стався під час перерви. 15 травня 2014 року директором Білопільської дитячої музичної школи було винесено наказ № 24.1 про винесення догани. Керівництво закладу, побоюючись скарг [PERSON], застосовує до позивачки психічний тиск, погрожують безпідставним звільненням, створенням неможливих психологічних умов для праці, шантажують, підмовляють викладачів. В результаті психологічного тиску, у позивачки стався астено-неврологічний синдром, психічний розлад, що виник внаслідок виснажливості нервової системи, а саме в період з 26 травня 2014 року по 30 травня 2014 року позивачка перебувала на лікарняному. Вказані дії у сукупності призвели до моральних страждань, душевних переживань, втрати життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя. Вказані вище обставини не містять складу дисциплінарного проступку, бо виникли не з трудових відносин, а виконання батьківських обов'язків у вільний від роботи час. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила винести рішення про скасування наказу Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа» № 24.1 від 15 травня 2014 року про винесення догани та стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. та судових витрат за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Позивачка пояснила, що 13 травня 2014 року о 15 год. 35 хв. під час перерви до неї звернулися діти, які ходять в один клас із її донькою та повідомили, що [PERSON] вдарила [PERSON] у скроню. Оскільки це був вже не перший випадок того, що [PERSON] безпідставно чіпляється до її доньки, позивачка вирішила піти із [PERSON] до директора школи. Вона пішла до актового залу, де у [PERSON] повинен бути академічний концерт . У залі вона запропонувала [PERSON] пройти до директора школи, але остання не погодилася, та почала грубо висловлюватися в її сторону. Свідком цих подій були викладачі [PERSON] та [PERSON] Потім до школи з»явилася мати [PERSON], яка почала виправдовувати дитину та кричати на неї, мотивуючи тим, якщо дитина так висловлюється, значить є за що. Позивачка написала доповідну записку директору школи з приводу ганебної поведінки учениці [PERSON] та просила розібратися. В результаті даного конфлікту, керівництвом закладу було винесено догану за порушення нею Статуту КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції викладача, які вона не порушувала, так як виконувала не трудові обов»язки, а батьківські. Надалі, керівництво закладу, побоюючись скарг [PERSON] застосовували психологічний тиск, принижували, погрожували звільненням, в результаті чого вона опинилася у лікарні. Представник позивача адвокат [PERSON] пояснила суду, що даний наказ підлягає скасуванню, оскільки не містить законних підстав для винесення догани та не ґрунтується на достовірних письмових доказах. [PERSON] не порушувала трудову дисципліну, а отже наказ винесено незаконно та безпідставною, з порушеннями трудового законодавства. Представник відповідача - директор Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа» [PERSON] проти позову заперечувала, пояснила , що 13 травня 2014 року після 15 год 40 хв. її повідомили, що у актовому залі відбувається сварка між мамами учениць [PERSON] та [PERSON]. Причиною конфлікту стало те, що приблизно о 15 год 35 хв. у кабінеті № 10 учениця школи [PERSON] кинула ручку по учениці [PERSON], в результаті чого ручка потрапила в голову останньої. Викладач [PERSON], яка відповідає за ученицю [PERSON], пішла не до своєї доньки, а до учениці хорового співу [PERSON], де у актовому залі, дозволила собі неправомірні дії фізичного характеру відносно неї. Очевидцем даних подій представник відповідача не була, так як коли вона прийшла в актовому залі були мами учениць [PERSON] та [PERSON], які сварилися між собою. Вважає, що [PERSON] порушила вимоги Статуту КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», Правила внутрішнього трудового розпорядку та посадову інструкцію викладача, до дисциплінарної відповідальності притягнута з дотриманням вимог трудового законодавства, після з'ясування всіх фактичних обставин конфлікту , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого проступку. Від підпису та письмових пояснень [PERSON] відмовилась, про що було складено відповідні акти. У судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює викладачем сольного і хорового співу КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа» повідомила , що 13 травня 2014 року приблизно о 15 год 35 хв. у актовій залі з»явилась учениця [PERSON], оскільки у неї повинен бути академічний концерт. Через деякий час до залу зайшла викладач [PERSON] та звернулася до [PERSON], запропонувавши їй піти до директора школи, оскільки [PERSON] вдарила ручкою її дочку [PERSON]. [PERSON] заперечила, після чого [PERSON] взяла її за руку та знову запропонувала піти до директора, після чого [PERSON] відштовхнула руку та побігла на сцену, де почала викрикувати образливі слова в сторону [PERSON] В зв»язку із тим, що дитина не заспокоювалася, свідок зателефонувала її матері [PERSON] та попрохала прийти до школи. Після цього приблизно о 16-00 годині розпочався академічний концерт. Щодо винесеного наказу, то він був оголошений на нараді спочатку 19 травня 2014 року, але вона як голова профкому зауважила деякі деталі. Після чого 20 травня 2014 року наказ був оголошений позивачці. Вона розписувалася у акті відмови [PERSON] від підпису під наказом, але це було не 15 травня 2014 року, як зазначено у акті. У судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює заступником директора з навчально-виховної роботи КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа» повідомила, що приблизно о 15-35 годині, коли вона знаходилася в учительській до неї прибігли діти і повідомили, що [PERSON] вдарила [PERSON]. Через 5 хвилин вона спустилася на перший поверх та оглянула [PERSON], візуально синця не було. Далі вона піднялася нагору взяти розклад. Академічний концерт розпочався приблизно о 16-00 годині, а далі цього дня був іспит для учнів, які грали свою програму. 15 травня 2014 року о 17-й годині зателефонувала [PERSON] та повідомила, що вона буде звертатися в прокуратуру та Білопільську РДА щодо даного випадку. Неправомірну поведінку [PERSON] обговорювали на нарадах декілька разів у колективі та пропонували помиритися із [PERSON] Щодо її підпису у акті про відмову [PERSON] надати письмові пояснення щодо даного випадку та у акті про відмову [PERSON] від підпису під наказом про винесення догани від 15 травня 2014 року, пояснила суду, що акти підписувала. У судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює викладачем по класу фортепіано, повідомила, що 15 травня 2014 року приблизно о 15 год . 35 хв. вона знаходилася у концертному залі, коли до зали зайшла спочатку [PERSON], яка повинна була здавати академічний концерт, а потім [PERSON] Остання запропонувала [PERSON] піти до директора школи, з приводу поганої поведінки, але [PERSON] відмовилася. При цьому [PERSON] взяла її за руки, а [PERSON] вирвалася та почала кричати образливі слова в сторону [PERSON] Після цього свідок вийшла із зали і більше не поверталася. Щодо її підпису у акті про відмову [PERSON] надати письмові пояснення щодо даного випадку та у акті про відмову [PERSON] від підпису під наказом про винесення догани від 15 травня 2014 року, пояснила, що акти підписувала, але яка дата зазначена у актах, вона не звертала уваги. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що 13 травня 2014 року після обіду їй зателефонувала викладач [PERSON] та попрохала прийти до школи. Оскільки вона була недалеко від школи, то з»явилася протягом п»яти хвилин. Так як перевдягатися не було часу, вона прийшла до школи у формі працівника міліції, але без зброї та спец.засобів. У школі вона побачила свою дитину, яка була схвильована , хоча йшла до школи у гарному настрої. У залі була і викладач [PERSON] [PERSON] почала сварку із [PERSON], оскільки на її думку остання не мала права кричати на її дитину та вести до директора школи. Надалі, свідком були написані звернення до Білопільської РДА та прокуратури з приводу неправомірних дій [PERSON] Щодо обставин винесення оскаржуваного наказу, то свідку відомо лише, що такий наказ виносився керівництвом школи. Заслухавши позивачку [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], повно, всебічно і об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно із вимогами ч.1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. У відповідності до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що з 06 вересня 2005 року [PERSON] була прийнята на посаду викладача по класу баяна згідно наказу № 36 від 01 вересня 2005 року (а. с. 7). На даний час [PERSON] працює на вказаній вище посаді, що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 12). Наказом директора Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа» № 24.1 від 15 травня 2014 року [PERSON] винесено догану за грубі порушення Статуту КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції викладача, наслідком яких учениці школи [PERSON] та [PERSON] опинились в лікарні (а. с. 9). Від ознайомлення із наказом позивачка відмовилась, про що 15 травня 2014 року було складено відповідний акт та членами комісії [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на чолі із головою комісії - директором Білопільської дитячої музичної школи [PERSON] засвідчено підписами факт відмови від підпису під наказом викладача [PERSON] (а. с. 8). Згідно епікризу № 352 на вибулого із денного стаціонару Білопільської ЦРЛ, [PERSON] знаходилась на денному стаціонарі Білопільської ЦРЛ в період з 26 травня 2014 року по 30 травня 2014 року з діагнозом астено-неврологічний синдром (а. с. 4). Основні права та обов»язки [PERSON], передбачені п. 2 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», які зобов'язані працювати сумлінно, виконувати навчальний режим, вимоги статуту закладу і правила внутрішнього трудового розпорядку, дотримуватись дисципліни праці ( а.с. 13). Обов»язки [PERSON] передбачені п. 3 її Посадової інструкції, як викладача Білопільської дитячої музичної школи, який виконує Правила внутрішнього трудового розпорядку, вимоги Статуту та Колективного договору школи (а. с. 10-11). Положеннями глави Х Кодексу законів про працю України визначено поняття трудової дисципліни, обов'язки працівників та власників щодо дотримання трудової дисципліни, порядок і умови застосування заохочень та стягнень за належне дотримання та порушення трудової дисципліни. Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. На підставі ч. 1 ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У відповідності до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Як зазначено в наказі № 24.1 від 15 травня 2014 року причиною винесення догани позивачці є грубе порушення Статуту КЗ БРР «Білопільської дитячої музичної школи», Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції викладача, наслідком яких учениці школи [PERSON] та [PERSON] опинились в лікарні, але відсутнє посилання на порушення конкретних пунктів Правил, Статуту, Посадової інструкції у зв'язку з чим не зрозуміло за який саме проступок позивачці оголошено догану . Виходячи із вимог змісту вищезазначеної статті , підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. В Типових правилах внутрішнього трудового розпорядку для робочих і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань, порушення трудової дисципліни визначене як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків. Однак, дане визначення підлягає коригуванню з врахуванням змісту частини першої ст.147 КЗпП України, у якій мова йде про порушення саме трудової дисципліни, а не тільки трудових обовязків. Тобто, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є порушення трудової дисципліни, під яким розуміється невиконання або виконання на неналежному рівні з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, дія або бездіяльність працівника вважаються порушенням трудової дисципліни лише при наявності таких ознак : якщо дія або бездіяльність є протиправними; якщо вони сталися з вини (навмисної чи необережної) працівника; якщо працівник не виконав обов'язку, що випливає з трудового договору. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Крім того, для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Однак, порушення позивачкою [PERSON] трудових обовязків і трудової дисципліни до моменту ініціювання догани в жодний спосіб не було документально зафіксовано, що підтвердила у судовому засіданні представник відповідача [PERSON], хоча зазначила, що у школі проводилося педагогічне розслідування, але доказів, які безпосередньо встановлюють факт винної поведінки позивачки [PERSON] суду надано не було. Наказ про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності не містить визначення який саме дисциплінарний проступок нею вчинений. Таким чином, оголошення [PERSON] догани без посилання на порушення конкретних пунктів посадової інструкції та не наведення суті порушення посадових обов'язків суперечить вимогам ст. 147 КЗпП України. За змістом ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Частиною 1 статті 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Це є доконечною процедурою. Якщо її не дотримано, це є безумовною підставою для скасування наказу роботодавця про накладення дисциплінарного стягнення на порушника. Наказ (розпорядження), яким оголошено стягнення без зажадання такого пояснення, не має юридичної сили. Відсутність пояснень від порушника трудової дисципліни не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо роботодавець має докази того, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не дав. Як правило, таким доказом є акт, в якому вказуються обставини порушення, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка вчинила його, де, коли та за яких обставин його вчинено, які наслідки воно мало, а також зазначається, що порушникові було запропоновано надати письмове пояснення, але він відмовився його надати. Акт підписує посадова особа, яка склала цей акт, та не менше ніж два інших працівники (інші особи), які є свідками порушення і відмови порушника дати вказане пояснення. Таким чином фіксується як факт вчинення конкретним працівником дисциплінарного проступку, так і факт відмови надання ним письмового пояснення. Але, як було встановлено в ході судового розгляду, зазначені пояснення у [PERSON] щодо порушення нею саме трудової дисципліни до винесення наказу про оголошення догани не відбиралися. Керівництво закладу - [PERSON] та [PERSON] пропонували їй надати пояснення щодо випадку із ученицею [PERSON], на що позивачкою було надано доповідну записку директору школи ( а. с. 54). Даний факт повністю підтвердився у судовому засіданні показами позивачки [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Щодо наявного в матеріалах справи акту про відмову [PERSON] надати пояснення «щодо конфліктної ситуації, яка сталася 13 травня 2014 року о 15-40 год. між нею та ученицею ІІІ класу сольного співу [PERSON] в концертній залі дитячої музичної школи» від 15 травня 2014 року, суд приходить до висновку, що даний акт є не належним доказом та не відповідає дійсності, оскільки лише свідок [PERSON] підтвердила факт його підписання 15 травня 2014 року, тоді як свідок [PERSON] повідомила суду про те, що 15 травня 2014 року вона ніяких актів не підписувала. А свідок [PERSON] повідомила, що 11 червня 2014 року на дні народження у директора [PERSON] заступник директора [PERSON] пропонувала і їй підписатися під цим актом від 15 травня 2014 року, та свідок відмовилася, що не заперечувалося в судовому засіданні і самою [PERSON] Також, відповідно до вимог ч 2. статті 149 КЗпП України передбачено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Частиною 3 статті 149 КЗпП України також передбачено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Тобто, як вбачається з матеріалів справи, при накладені дисциплінарного стягнення відповідачем в повній мірі не були враховані обставини дисциплінарного проступку, не зазначено чи раніше позивачка допускала порушення трудової дисципліни та її минулі професійні досягнення. Згідно ч.4 ст.149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В наказі (розпорядженні) про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни обов'язково має бути посилання на відповідний документ, який порушив працівник. В оскаржуваному наказі про притягнення позивачки [PERSON] до дисциплінарної відповідальності взагалі не вказано, в чому конкретно виразилось порушення трудової дисципліни з боку позивача, не вказано норм трудового законодавства чи інших документів, регламентуючих трудові обов'язки, які порушила позивачка, а також не вказано мотивації та підстав накладення дисциплінарного стягнення. В наданих суду показах та письмових документах, які були оглянуті під час судового розгляду, представник відповідача [PERSON] не навела жодних фактів стосовно суті саме трудового спору. В своїй більшості її усні покази та письмові документи не мали відношення до справи, не роз»яснювали її правової позиції та правомірності дій, як відповідача, по притягненню [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Із вказаним наказом позивачку не було ознайомлено належним чином, як це передбачено трудовим законодавством України під розписку в день його видачі, а в разі незгоди ознайомитися під розписку - письмовим надісланням копії наказу особі, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, що стверджено позивачем та не заперечено відповідачем в частині не надіслання копії наказу [PERSON] Крім того, під час розгляду справи з»»ясувалося, що зміст вищезазначеного наказу № 24.1 від 15 травня 2014 року , підлягав корегуванню керівництвом закладу. Як повідомила в судовому засіданні свідок [PERSON] текст наказу у колективі було оголошено директором музичної школи 19 травня 2014 року. Але свідок, як голова профкому, заперечила проти слова «бійка», яке було замінено на слово «сварка» та уточнила час не 15-30 год., а 15-35 год. Після чого, вже 20 травня 2014 року позивачці [PERSON] було оголошено відредагований текст наказу. Вказані свідком обставини підтвердила також у судовому засіданні представник відповідача [PERSON], а отже, відповідно до ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. Тобто, акт про відмову від підпису викладача [PERSON] під наказом № 24.1 від 15 травня 2014 року, датований 15 травня 2014 року є не належним доказом і судом не береться до уваги, оскільки містить недостовірну інформацію про час його складання ( а.с. 8). Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при винесенні наказу № 24.1 від 15 травня 2014 року про оголошення догани викладачу по класу баяна [PERSON] за грубі порушення Статуту КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», Посадової інструкції викладача, Правил внутрішнього трудового розпорядку, відповідачем не були враховані вимоги ст. 147 КЗпП України та ст. 149 КЗпП України, якими регламентується порядок накладання дисциплінарного стягнення, у зв'язку з чим позовна вимога про скасування наказу № 24.1 від 15 травня 2014 року про винесення догани підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа» моральної шкоди в сумі 5 000 грн. суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За приписами ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як пояснила у судовому засіданні позивачка [PERSON], спричинену їй моральну шкоду вона пов'язує з психічним тиском керівництва закладу, погрозами безпідставного звільнення, створенням неможливих психологічних умов для праці, шантажуванням, душевними переживаннями, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що втрати немайнового характеру позивачки внаслідок моральних страждань у зв'язку з притягненням останньої до відповідальності за порушення трудової дисципліни належить віднести до таких, що повністю відновлюються самим рішенням про визнання протиправним і скасування виданого наказу про оголошення догани; оскільки уже сам факт захисту судом порушеного трудового права є достатньою сатисфакцією у спорі про відновлення такого права. Разом з цим у судовому засіданні встановлено, що у позивачки в результаті винесення оскаржуваного наказу стався астено-неврологічний синдром і вона проходила стаціонарне лікування у період із 26 травня 2014 року по 30 травня 2014 року в Білопільській ЦРЛ, відповідно до епікризу № 352 ( а.с. 4). На підставі викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер і обсяг душевних страждань позивачки, а також те, що моральну шкоду не можливо відшкодувати у повному обсязі, так як немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, гідності особи, суд вважає за необхідне стягнути з Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 250 грн. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", згідно якої за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якою визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовну вимогу [PERSON] про скасування наказу задоволено повністю та вимогу про стягнення моральної шкоди - частково, тому згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 365, 40 грн. (243,60 грн. + 121,80 грн. ). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З огляду на викладене, враховуючи час, необхідний для складання позовної заяви, оформлення запитів, складання промови у судових дебатах та тривалість судових засідань 27 червня 2014 року, 11 липня 2014 року та 21 липня 2014 року згідно із журналами судових засідань, суд вважає, що за надання правової допомоги підлягає задоволенню компенсація в сумі 3 944, 85 грн. Але враховуючи, що позовна вимога про скасування наказу задоволена повністю, тобто на 1972,43 грн., а вимога про стягнення моральної шкоди у сумі 5 000 грн. задоволена на 250 грн., тобто 5% = 98,62 грн., стягненню з Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська дитяча музична школа» на користь [PERSON] підлягають судові витрати за надання правової допомоги загальною сумою 2 071,05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial