Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання особи втратившим право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано посиланням на те, що у власності позивача знаходиться квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказану квартиру, на підставі рішення ПК ДОФТЛ "Солоний Лиман" виділено [PERSON] У вказаній квартирі, зі згоди третьої особи зареєстровано відповідача, як члена сім`ї [PERSON] До 2007 року відповідач мешкав у вказаній квартирі, виїхавши з квартири в червні 2007 року та вивіз всі свої речі. З червня 2007 року відповідач стосунків із [PERSON] не підтримує. Комунальні послуги за користування квартирою сплачує [PERSON] Факт непроживання підтверджується актами від 19 серпня 2011 року, 05 січня 2012 року, 27 вересня 2013 року, складені за участю ОСББ та Знаменівської сільської ради від 27 вересня 2013 року та від 10 січня 2010 року. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі та не користується нею більше 6 місяців, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Вказав, що [PERSON] станом на день звернення з позовом перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Має дитину та фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Подала заяву про поновлення позовної давності, згідно якої вказує на те, що внаслідок розгляду судом справи №0427/8930/2012 позивач не звертався з позовом до суду, оскільки значився у даній справі, як третя особа і вважав, що саме третя особа повинна була звертатися із позовом і тільки після винесення судом рішення від 29 березня 2013 року дізнався про право звернення до суду. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Вказував, що факт проживання відповідача в квартирі підтверджується довідкою з місця роботи відповідача. Зазначає, що внаслідок положень Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 відповідача не може бути визнано таким, що втратив право користування квартирою. В письмових запереченнях, наданих суду представник відповідача вказував, що саме відповідач був вселений в житлове приміщення 15 лютого 1995 року, в той час, як третя особа незаконно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Внаслідок розірвання шлюбу між відповідачем та третьою особою досягнуто домовленості, що відповідач залишиться в спірній квартирі, а третя особа разом із донькою будуть проживати в м.Дніпропетровську в сумісно придбаній за час шлюбу квартирі. Наприкінці грудня 2011 року, коли відповідач прийшов до квартири, то побачив, що замки квартири змінено і не зміг потрапити до квартири. з 03 січня 2012 року по 02 лютого 2012 року відповідач перебував у відрядженні, а коли приїхав з відрядження то ключа від квартири він не отримав і з початку 2012 року не може проживати в квартирі. Подав до суду позов про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням до третьої особи. Вказує, що стягнення платні за квартиру до 2009 року відбувалось через КЗ "ДОФТЛ "Солоний Лиман". Зазначив, що [PERSON] не отримувала ордеру на житлове приміщення. Те, що відповідач постійно проживає в спірному приміщенні встановлено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2013 року. Акти про непроживання відповідача не відповідають дійсності. Зазначив про пропуск строку позовної давності щодо заявлених вимог, вказуючи, що доказуванню підлягає період непроживання з 12 грудня 2010 року по 31 травня 2011 року, оскільки проживання відповідача в квартирі - факт, встановлений рішенням суду від 29 березня 2013 року. Третя особа-1 до суду не з`явилась, просила розглядати справу за її відсутності. Третя особа-2 - [PERSON] в судовому засіданні погодилась з позовними вимогами, пояснила суду, що з червня 2007 року її мати - [PERSON] та батько - [PERSON] спільно не проживають. В червні 2007 року [PERSON] зібрав усі свої речі та поїхав з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] і більше вона батька не бачила. В 2012 році, коли її не було вдома, батько знову приїхав до квартири та забрав всі речі. Зазначила, що оплату комунальних послуг за квартиру здійснювала її мати, а батько з 2007 року проживав спочатку за адресою [ADDRESS], а потім - за адресою: [ADDRESS]. Працює батько також у Дніпропетровську. В судовому засіданні допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], які підтвердили факт непроживання [PERSON] в приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] з 2010 року. Свідок [PERSON] показав суду, що як голова правління ОСББ "Солоний Лиман" обізнаний щодо сплати комунальної плати мешканців будинку і зазначив, що [PERSON] оплату комунальних послуг не здійснює. Свідок [PERSON] пояснив суду, що особисто бачив, як в червні 2007 році [PERSON] збирав свої речі з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та виїхав з квартири, з'явившись там лише на початку лютого 2012 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідач та третя особа з 21.03.1992 року по 23.12.2009 року знаходились у зареєстрованому шлюбі /а.с.17, 27/. Після розірвання шлюбу третя особа змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". У відповідності до договору №43 від 12 липня 2004 року, акту здавання квартири №43 від 12 липня 2004 року, ордеру на житлове службове приміщення від 12 квітня 2004 року, Комунальний заклад «Дніпропетровська обласна фізіотерапевтична лікарня «Солоний лиман» (наймодавець) передав, а [PERSON] (наймач) на підставі ордера № 55 від 12 квітня 2004 року прийняла у безстрокове користування квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Квартира передана у користування третій особі та членам її сім`ї, до якої входив відповідач /а.с.8, 9-11, 81/. Відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 15 лютого 1995 року. Третю особу зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 26 квітня 2004 року. У відповідності до довідки Виконавчого комітету Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 15 жовтня 2013 року №1913, в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно витягу з рішення 28 сесії IV скликання Дніпропетровської обласної ради №654-28-IV від 16 вересня 2005 року, до комунальної власності Знаменівської сільської територіальної громади Новомосковського району з балансу Комунального закладу «Дніпропетровська обласна фізіотерапевтична лікарня «Солоний лиман» передано житловий фонд, в тому числі і будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с.5, 6/. Суду надані Акти про непроживання від 19 серпня 2011 року складені в присутності голови ОСББ "Солоний Лиман", 27 вересня 2013 року складені комісією в складі депутата Знаменівської сільської ради, членів виконавчого комітету Знаменівської сільської ради, згідно з якими [PERSON] зареєстрований, однак фактично не проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] з червня 2007 року /а.с.12, 14, 16/. При цьому, суд не приймає до уваги акт про непроживання від 05 січня 2012 року, як доказ не проживання [PERSON] у спірній квартирі, оскільки, згідно «Завдання по відрядженню», [PERSON] в цей період знаходився у службовому відрядженні у м.Запоріжжя /а.с.133/, що також підтверджується Довідкою з місця роботи, підписаною та засвідченою гербовою печаткою /а.с.134/. Відповідно до ч.1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а ч.3 ст. 64 ЖК України визначає, що якщо особи, зазначені у ч.2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права та обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. У відповідності до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення потягом шести місяців. У відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строк, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України ", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Так, поясненнями свідків та матеріалами справи підтверджується, що з червня 2007 року відповідач відсутній за місцем реєстрації. Перевіряючи докази, надані відповідачем на підтвердження поважності причин відсутності відповідача понад встановлені законодавством строки за місцем його реєстрації, судом встановлено, що згідно довідки Начальника сектору по роботі з особовим складом Дніпропетровської виправної колонії №89 від 29 серпня 2012 року №89/16-7917 та посвідчення про відрядження, [PERSON] працює рентгенологом спеціалізованої туберкульозної лікарні при Дніпропетровській виправній колонії №89. З 03 січня 2012 року по 02 лютого 2012 року знаходився у відрядженні у Запорізькій медичній академії післядипломної освіти Міністерства охорони здоров`я України міста Запоріжжя /а.с.133, 134/. Як вбачається з Характеристики [PERSON], виданої Начальником Дніпропетровської виправної колонії, [PERSON] з 01 грудня 1997 року по 31 грудня 2010 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах середнього та старшого начальницького складу Дніпропетровської виправної колонії №89. Наказом УДД УВП у Дніпропетровській області №9 о/с від 20 січня 2011 року, з 30 грудня 2010 року його звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України через хворобу. З 01 січня 2011 року являється пенсіонером по захворюванню. З 17 березня 2011 року наказом УДД УВП в Дніпропетровській області його прийнято на роботу (по вільному найму) на посаду начальника рентгенівського кабінету спеціалізованої туберкульозної лікарні Дніпропетровської виправної колонії №89 /а.с.136/. При цьому суд критично відноситься до довідки Начальника Дніпропетровської виправної колонії про відвідування за місцем постійного проживання [PERSON]: [ADDRESS], у відповідності до якої [PERSON] під час проведення відвідувань на протязі червня 2011 року - грудня 2011 знаходився за місцем проживання /а.с.137/. Оскільки з поданої довідки не вбачається чітких дат проведення відвідувань, актів, складених працівниками установи під час відвідання, осіб, які здійснювали такі відвідування, підстав для проведення відвідувань, оскільки, як вбачається з поданої суду характеристики, з 17 березня 2011 року відповідача прийнято на роботу по вільному найму. Водночас, суд враховує в якості доказів Договір на платну підготовку спеціаліста в Дніпропетровському медичному інституті традиційної і нетрадиційної медицини з числа громадян України, в якому [PERSON], підписуючи його, зазначив свою адресу проживання: [ADDRESS] /а.с.28-29/, Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВА/6464019, згідно якого відповідач зазначив адресу проживання: [ADDRESS] /а.с.65/. Також в якості доказів наявності у відповідача іншої сім`ї суд не може не прийняти до уваги копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року, батьком якої значиться [PERSON], матір`ю - [PERSON] /а.с.92/. Крім того, відповідно до вимог ст.64 СК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. У відповідності до ст.68 СК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як свідчать матеріали справи, згідно довідки ОСББ "Солоний лиман", [PERSON] комунальні послуги не сплачує з червня 2007 року /а.с.18/. Також, згідно довідки ОСББ "Солоний лиман" від 08 квітня 2013 року №23, [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] заборгованості по комунальним платежам не має. Проплату за комунальні послуги [PERSON] здійснює за період з 2010 року по березень 2013 року. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності судом встановлено, що відповідач з червня 2007 року в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] не проживає, квартирну плату та плату за комунальні послуги не сплачує, поважних причин відсутності відповідача понад встановлені строки у спірному приміщенні суду не надано, що є підставою для задоволення позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] в порядку ст.71, 72 ЖК України. При цьому посилання представника відповідача про фактичне проживання відповідача в приміщенні квартири з 2007 року по грудень 2011 року, сплату комунальних послуг відповідачем безпосередньо КЗ "ДОФЛ "Солоний Лиман" суд, в силу положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не приймає до уваги через ненадання суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих фактів, пояснення причин неможливості отримання означених доказів відповідачем самостійно для відповідного реагування судом. Як не приймає до уваги і посилання на незаконність вселення [PERSON] в спірне приміщення та підробку документів. Посилання на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2013 року встановлено факт проживання відповідача в спірному приміщенні, не відповідають тексту означеного рішення, оскільки судом у справі №0427/714/12 встановлено не факт проживання, а наявність відомостей та довідки, наданих на підтвердження проживання. Щодо посилання на наявність в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області справи № 0427/3420/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, то оскільки заявлені позовні вимоги у справі № 0427/3420/12, згідно позовної заяви, долученої до клопотання про зупинення провадження у справі стосуються періоду, початок якого припадає на грудень 2011 року, і [PERSON] вказує в позовній заяві, що до грудня 2011 року він мав змогу потрапити до спірного приміщення, з урахуванням роз`яснень, наведених в п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 дана обставина не є перешкодою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Також суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на неможливість визнання особи такою, що втратила право користування на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, як безпідставне та необгрунтоване. При ухваленні рішення суд приймає до уваги клопотання представника відповідача про пропуск строку позовної давності щодо вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки позивач звернувся з позовом до суду у даній справі 11 грудня 2013 року, водночас суд також з урахуванням положень ч.5 ст.267 ЦК України вважає поважними причини пропуску строку позовної давності, оскільки матеріали справи свідчать про наявність позову [PERSON] до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому Знаменівська сільська рада залучена до участі в справі в якості третьої особи, не заперечила проти задоволення позовних вимог та згідно поданої заяви про поновлення строку позовної давності дізналася про наявність права на звернення до суду саме Знаменівською сільською радою тільки після ухвалення рішення у справі № 0427/714/2012 і не реалізувала своє право на звернення, вважаючи позов [PERSON] обгрунтованим. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 118 гривень 00 копійок, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд вважає за необхідне з урахуванням положень ст.82 ЦПК України стягнути з відповідача на користь Державного бюджету судовий збір в розмірі 111 грн. 40 коп.

Outcome: approved