Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на Ѕ частину квартири. Одночасно з позовною заявою позивачкою [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 р. відкрито провадження у справі (а.с.15 т.1). Ухвалою суду Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 р., залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.09.2017 р., заяву позивачки про забезпечення позову задоволено - накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . (а.с.18 т.1). До початку розгляду справи по суті 13.11.2017 р. позивачка подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, і остаточно просила суд: встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка - відповідача [PERSON] та жінки - позивача [PERSON] без шлюбу з лютого 2008 року по [INFO] ; визнати за позивачкою [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] грошові кошти в розмірі 198 384,89 грн., що дорівнює Ѕ витрачених грошових коштів на придбання спільно нажитого майна (а.с.49-52 т.2). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з 2007 року проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік і жінка. Позивачка стверджувала, що з 2007 року сторони разом вели спільне господарство, підтримували шлюбні сімейні відносини. За час спільного проживання ними було набуто у власність майно - квартиру [ADDRESS] . З метою набуття вказаної квартири у власність відповідач [PERSON] 22.11.2011 р. уклав договір іпотеки про інвестування в будівництво з ТОВ ФКГ «ЧАЙКА» та 15.06.2013 р. отримав свідоцтво про власність на спірну квартиру. 06.10.2016 року відповідач [PERSON] пішов у морський рейс за контрактом з Norbulk Monnig Services LTD (Bermuda) represented by Hanza Marime management (Riga/Latvia). Після повернення в Україну 02.03.2017 р. відповідач повідомив позивачці, що в нього є інша жінка і він не має наміру далі проживати з позивачкою. В подальшому відповідач вимагав від позивачки віддати документи на спірну квартиру та виселитися з неї. Позивачка зазначала, що для придбання спірної квартири сторони були вимушені брати кредит в банку, який сплачували разом. Сторони за спільні кошти, отримані внаслідок спільної праці, проводили ремонтні роботи, придбавали меблі, побутову техніку в спірну квартиру. [PERSON] вказувала, що на придбання спірної квартири та її облаштування було також використано кошти, які вона позичила у друзів, та згодом їх повернула за рахунок коштів, яких надала їй тітка після продажу належної їй квартири. Оскільки речі, придбані під час проживання однією сім`єю за спільні кошти, знаходяться у спірній квартирі та за своїми ознаками є неподільними, позивачка також просила суд стягнути з відповідача половину їх вартості. Позивачка [PERSON] стверджувала, що має постійний дохід, з 2005 року та по теперішній час працює директором ТОВ «Телевізійні системи майбутнього» ЄДРПОУ 30930114 (а.с.189 т. 2), а також з 2006 року за сумісництвом- головним бухгалтером в ТОВ «ФАЙНО-КОМПАНІ» ЄДРПОУ 34494701(а.с.180 т.1). Відповідач [PERSON] під час оформлення анкетних даних щодо працевлаштування зазначав позивачку [PERSON] як дружину. 3 2008 року по 2014 рік сторони проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі матері позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Саме цю адресу зазначав відповідач, надаючи в офіційні установи інформацію про себе. Сторона відповідача [PERSON] заперечувала проти позову, подала до суду низку відзивів, заперечень та письмових пояснень, в яких зазначено, зокрема, що відповідач [PERSON] з 1992 року працює моряком далекого плавання за укладеними з іноземними працедавцями контрактами, наразі - на посаді другого помічника капітана, офіцер командного складу торгових суден, має офіційний постійний заробіток, отримує високу заробітну платню в іноземних валютах на рахунки в установах банку. З позивачкою [PERSON] відповідач познайомився у 2005 році, перебуваючи в гостях у своєї сестри [PERSON] на ЮБК. [PERSON] була та є досвідченим фахівцем в галузі бухгалтерського обліку та фінансів, тому він скористався її послугами в особистих справах, за що сплачував кошти. Наприкінці 2011 року відповідач [PERSON] придбав спірну квартиру [ADDRESS] , в обранні, купівлі та ремонті якої йому допомагала позивачка. Спірна квартира загальною вартістю 90 000 дол. США купувалася у часткову розстрочку (кредит), а саме - ним було здійснено перший платіж за рахунок особистих коштів в розмірі 75 000,00 дол. США, а залишок було сплачено за рахунок кредитних коштів банку, які відповідач [PERSON] належним чином повертав з власних особистих доходів. Станом на 26.09.2016 рік загальна сума сплачених відповідачем [PERSON] платежів за спірну квартиру складає 767 250,00 грн. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не мав в Києві ні родичів, ні друзів, на виконання умов отримання кредитних коштів щодо забезпечення двох поручителів, він скористався пропозицією позивачки [PERSON] виступити поручителем за винагороду у 500 дол. США та за її ж пропозицією залучив у якості поручителя її подругу на тих же умовах. З огляду на умови праці на суднах далекого плавання, більшість часу протягом року відповідач був відсутній в Україні, тому за погодженням з позивачкою та за винагороду в розмірі 1500 дол. на місяць остання вела всі побутові та інші справи відповідача. Відповідач зробив додаткову банківську картку на ім`я позивачки для отримання коштів з власного рахунку, а також оформив на позивачку довіреність на управління та розпорядження майном задля ремонту, меблювання, улаштування та реєстрації права на новозбудовану квартиру. Відповідач стверджував, що зазначав у різних інстанціях адресу проживання: [ADDRESS] , яка співпадала с адресою реєстрації позивачки, для зручності та швидкого реагування останньою з метою вирішення будь-яких питань як його представника за довіреністю, оскільки він більшість часу перебував за кордоном. Спірна квартира належить відповідачу на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, кошти на її придбання є його особистою власністю. За період по 2017 рік позивач [PERSON] загалом отримала 150 000,00 дол. США особистих коштів відповідача [PERSON] , за які нею було придбано дорогі меблі, техніка, улаштовано квартиру в цілому. Проте, кошти в розмірі 40 000, 00 дол. США було використано не за призначенням, оскільки без узгодження з позивачем було інвестовано в будівництво іншої квартири. Після повернення з рейсу взимку 2017 року відповідач [PERSON] виявив, що в належній йому квартирі проживає син позивачки [PERSON] з невідомою дівчиною, в квартирі безлад, пошкоджений ремонт та пропала половина техніки. Ці обставини стали підставою для відмови відповідача від послуг позивачки, однак позивачка продовжувала проживати в квартирі відповідача і перешкоджала йому в доступі до квартири. Також представники відповідача [PERSON] наголошували, що позивачка ніколи не була зареєстрована за адресою проживання та реєстрації відповідача, в тому числі у спірній квартирі, та не проживала там до осені 2016 року. Крім того, в обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову сторона відповідача [PERSON] стверджувала, що позивачка [PERSON] у спірний період перебувала в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] та мала від цього шлюбу повнолітнього сина. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01.03.2012 р. по справі № 2-1519/12 шлюб позивачки [PERSON] з [PERSON] розірвано. Також відповідач посилався на той факт, що він перебував у спірний період у шлюбі з [PERSON] , що було зареєстровано 20.11.1997 року в Сен -Леонар провінції Квебек, Канада. Даний шлюб було розірвано за рішенням Вищого суду відділу з сімейних справ району Монреаль, провінції Квебек, Канада № 500-04-066367-153 від 12.02.2016 р. Представником відповідача 10.07.2018 р. надано суду письмові додаткові пояснення з викладення судової практики в аналогічних справах разом із додатками - постановою Верховного Суду у справі № 337-5266/15-ц від 25.01.2018 р. та Верховного Суду України у справі № 367/5390/14-ц від 05.04.2017 р. (а.с. 211-221 т.3), а також пояснення з приводу письмових доказів (а.с.222-225 т.3). Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази і показання свідків, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, бланк серії [NUMBER] , індексний номер 4924887, виданого 15.06.2013 р. державним реєстратором реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Новицькою Н.К. (а.с.9, 87 т. 1). Право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру підтверджено також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 83198016 від 23.03.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 83944432224 (а.с.92 т.1). З 04.04.1995 р. до 14.05.2014 р. місце постійного проживання відповідача було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 14.05.2014 року та наразі - за місцезнаходженням спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортними даними відповідача (а.с.76-77 т. 1). Згідно з довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім`ї і зареєстрованих) начальника відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] . вих. № 1060 від 29.03.2017 р. відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований з 14.05.2014 р. у спірній квартирі одноосібно (а.с.95 т.1). [PERSON] є моряком згідно послужної книжки моряка № [NUMBER] № бланка [NUMBER], виданого Міністерством транспорту та зв`язку України 19.04.2007 р. (а.с.196 т. 2)., та посвідчення особи моряка [NUMBER] від 29.03.2017 р. (а.с. 194 т. 2). Згідно витягу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вих. № 0.184-4129/0/15-18 від 24.01.2018 р. відповідач [PERSON] за період з 2013 по 2017 рік перебував за поза межами державного кордону України: у 2013 році - загальною кількістю 186 днів; у 2014 році - загальною кількістю 171 день; у 2015 році - загальною кількістю 202 дня; у 2016 році - загальною кількістю 199 днів; у 2017 році - загальною кількістю 230 днів, чим підтверджується факт систематичного (протягом кожного року) та тривалого (більше 6 місяців) перебування відповідача поза межами України (а.с.69 т. 3). Згідно виписки Акціонерного банку «Південний» МФО 328209 від 19.05.2017 р. по рахунку [PERSON] № [NUMBER] останнім за період з 03.03.09 по 13.08.09 року отримано 17 324,29 Євро (а.с.247-248 т.1), з яких протягом 2009-2012 року знято готівкою 17209,48 Євро (а.с.249-250 т.1). Згідно виписки відділення № 7 Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» МФО 320984 по рахунку [PERSON] № [NUMBER] останнім за період з 16.11.2010 по 22.05.2017 отримано 169 207,74 дол. США та витрачено 169 207,74 дол. США., в тому числі за спірний період (по 06.10.2016 р.) отримано 162 707,74 дол. США та витрачено 164 707,74 дол. США. (а.с.231-246 т.1). Зокрема, згідно виписки Акціонерного банку «Південний» МФО 328209 від 19.05.2017 р. по рахунку [PERSON] № 400227-2017/0516 за період з 08.10.12 по 21.02.2017 р. [PERSON] було знято готівкою з рахунку [PERSON] 47 550,00 дол. США, в тому числі за спірний період (по 06.10.2016 р.) 44 400,00 дол. США (а.с.105-106 т.1). Згідно виписки № 7 Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» МФО 320984 по рахунку [PERSON] № [NUMBER] останнім за період з 01.11.2011 по 15.05.2017 отримано та витрачено 8 123,66 грн. (а.с. 1-2 т.2). 22 листопада 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНА ГРУПА «ЧАЙКА» та [PERSON] укладено договір іпотеки в забезпечення виконання останнім кредитного договору № 49/ЦП/2011 від 22.11.2011 р., зокрема, - повернення 537 000,00 грн. (далі - Договір іпотеки) (а.с. 6-8 т. 1). З пункту 1.3 Договору іпотеки та з копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 33888420 від 23.11.2011 вбачається, що відповідач [PERSON] придбав у ТОВ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» цінні папери у бездокументарній формі за договором купівлі-продажу облігацій №Б-606/2011 від 16.11.2011р., емітент ТОВ «ОМОКС» код ЄДРПОУ 23154102, номінальною вартістю 42,0 грн., загальною кількістю 8525 шт., які передав у заставу за договором застави цінних паперів 49/ЦП/2011 від 22.11.2011 за договірною заставною вартістю 767250,00 грн. (а.с. 6 т. 1, а.с. 162 т. 1). Також з пункту 1.3 Договору іпотеки вбачається, що відповідач [PERSON] 16.11.2011 р. уклав з ТОВ «ОМОКС» ЄДРПОУ 23154102 договір 24/1/3/311/Ж участі у будівництві. Згідно квитанції АТ «Дельта Банк» №193388 від 19.06.2012 р. відповідачем [PERSON] сплачено 9 450,00 грн. ТОВ «ОМОКС» в рахунок оплати за додаткові метри згідно договору № 24/1/3/311/Ж від 16.11.2011 р. (а.с.154 т. 2). 23 серпня 2012 року відповідач [PERSON] надав позивачці [PERSON] довіреність, зокрема: на право управління та розпорядження всім належним йому на праві власності рухомим і нерухомим майном на території України, на отримання правовстановлюючих документів щодо цих об`єктів власності, на оформлення права власності на ім`я [PERSON] щодо жилих приміщень, земельних ділянок та іншого майна, на здійснення ремонту, перепланування, переобладнання, реконструкції та ін., на отримання належних [PERSON] майна та грошових коштів, поштової кореспонденції та ін., що посвідчено приватним нотаріусом КМНО Волохою В.П., зареєстровано в реєстрі за № 815. (а.с.96 т. 1). 20.03.2017 року за заявою [PERSON] припинено дію довіреності від 23.08.2012 р. згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 33464864 , виданого 20.03.2017 р. приватним нотаріусом КМНО Євміна І.Л. (а.с. 97 т.1). Офіційне листування відповідача [PERSON] у 2013-2014 р.р. відбувалося за адресою: [ADDRESS] (а.с.151, 166 т.1). В анкетних даних кандидата на роботу [PERSON] містяться дані про сімейний стан «одружений», дружиною зазначено « [PERSON] » (а.с.131-142 т. 2). 16.11.2011 р. між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 0296/11 про відкриття рахунку у цінних паперах фізичній особі № [NUMBER], а також 03.01.2012 р договір з Київською державною академією водного транспорту (КДАВТ) № 11-ЗО-2062 про навчання, в яких зазначено адресу фактичного проживання: [ADDRESS] (а.с.167, 172 т.1). Позивачка [PERSON] з 2005 року та по теперішній час працює директором ТОВ «Телевізійні системи майбутнього» ЄДРПОУ 30930114 згідно запису в трудовій книжці [NUMBER] (а.с.181-189 т. 2) , а також з 2006 року за сумісництвом головним бухгалтером в ТОВ «ФАЙНО-КОМПАНІ» ЄДРПОУ 34494701 згідно копії довідки товариства вих. №04/12/-1к від 04.12.2017(а.с.180 т.1). [PERSON] за спірний період (з 2008 до 06.10.2016) отримала дохід в розмірі 565 725,38 грн., в тому числі по рокам: у 2008 р. - 39 493,74 грн., у 2009 р. - 45 833,92 грн., у 2010 р. - 56 173,24 грн., у 2011 р. - 68 265,90 грн., у 2012 р. - 55 993,26 грн., у 2013 р.- 78 666,66 грн., у 2014 р. - 75 405,94 грн., у 2015 р. - 79 800,0 грн., за січень-вересень 2016 р. - 66 092,72 грн. згідно з довідкою Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області вих.№1884/9/10-13-08-01-09 (а.с. 37-43 т. 3). 12.01.2011 р. [PERSON] уклала з ПАТ «Альфа-Банк» кредитний договір № 500197493 на суму 17918,00 грн. з терміном повернення до 13.07.2012 р., наданий «для власних потреб позичальника» (а.с.104 т. 2). 13.01.2011 р. [PERSON] отримала готівку (аванс) в розмірі 17 тис. грн. в ПАТ «Альфа-Банк» згідно заяви на видачу готівки № 13668 (а.с.135 т.1) 15.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] укладено в простій письмовій формі договір про надання поворотної фінансової допомоги на суму 125 тис. грн. на потреби та відповідно до цілей останньої з терміном повернення до 15.11.2012 р.. Згідно з розписками від 15.10.2012 на суму 25 тис. грн.. та від 06.08.2012 р. на суму 100 тис. грн. [PERSON] повернула [PERSON] позичені кошти повністю (а.с.145-147 т.1). 20.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] укладено в простій письмовій формі договір № 20/11-11про надання поворотної фінансової допомоги на суму 120 тис. грн. на потреби та відповідно до цілей останньої з терміном повернення до 20.11.2014 р., який було подовжено до 20.11.2020 р. за додаткового угодою від 17.11.2014 р. Згідно з розпискою від 16.07.2012 [PERSON] повернула [PERSON] позичені кошти в розмірі 16 тис. грн.. (а.с.148-150 т.1). Позивачка [PERSON] виступила поручителем за договором поруки № 49-11/ЦП/2012 від 18.05.2012 р. перед кредитором ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка» щодо своєчасного повернення [PERSON] кредитних коштів у розмірі 537 000,00 грн. (а.с.150-151 т. 2). Так само поручителем за договором поруки № 49-11/ЦП/2011 від 22.11.2011 р. перед кредитором ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка» щодо своєчасного повернення [PERSON] кредитних коштів у розмірі 537 000,00 грн. виступила [PERSON] (а.с.152-153 т. 2). Про виконання зобов`язань за договорами поруки учасниками справи відповідних доказів суду не надавалося. Позивачкою [PERSON] внесено грошових коштів на загальну суму 182 826,00 грн. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 49/ЦП/2011 від 22.11.2011 р., зокрема: : 13 059,00 грн. - 09.12.2013 р. за квитанцією АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» № 0002; 13 059,00 грн. - 09.01.2014 р. за квитанцією АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» № 0005; 13 059,00 грн. - 10.06.2014 р. за квитанцією АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» № 4; 13 059,00 грн. - 08.07.2014 р. за квитанцією АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» № 5; 13 059,00 грн. - 10.09.2014 р. за квитанцією АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» № 2; 13 059,00 грн. - 09.10.2014 р. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт» № 1140910023; 13 059,00 грн. - 10.11.2014 р. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт» № 511_4; 13 059,00 грн. - 09.12.2014 р. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт» № 511_3; 13 059,00 грн. - 05.01.2015 р. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт» № 577_1; 13 059,00 грн. - 09.01.2015 р. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт»; 13 059,00 грн. - 09.10.2015 р. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт» № 511_3; 13 059,00 грн. - 06.01.2016 р. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт» № 542_3; 13 059,00 грн. - 10.08.2016 за квитанцією ПАТ Банк «Контракт»; 13 059,00 грн. - 09.10.2015 р. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт» № 511_3; (а.с. 137-138,140-142 т.1; а.с.123-126 т. 2). 03.10.2012 р. позивачка [PERSON] уклала кредитний договір №500309308 з ПАТ «Альфа-Банк» на отримання 26 800,00 грн., за умовами п.2.4 якого кредит надається для власних потреб позичальника (а.с. 144 т. 1). 23.07.2013 р. [PERSON] уклала з ПАТ «ФІДОБАНК» договір про надання споживчого кредиту № 1335623244901040 на суму 21281,46 грн. з терміном повернення 22.07.2016 р. з метою кредитування «задоволення поточних потреб, оплата послуг банку та супутніх послуг» (а.с.109 т. 2). У вересні 2014 р. [PERSON] отримано готівку 60 000, грн. з карткового рахунку в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.136 т.1). В період з 2012 по 2016 роки позивачем [PERSON] придбано обладнання, побутову техніку, меблі, будівельні матеріали, призначених для використання та розміщення у спірній квартирі, сплачено кошти, укладено відповідних договорів, де зазначено адресу виконання/поставки за місцем розташування спірної квартири (а.с.173-199 т.1). ТОВ «НАО СИСТЕМ» 29.05.2012 р. видано перепустку № 3209 позивачці [PERSON] як мешканці квартири [ADDRESS] (а.с.223 т.1). [PERSON] протягом 2015-2016 здійснювала переказ коштів в доларах США на користь фізичних осіб з призначенням платежу «допомога родичів», зокрема 500,00 дол. США 28.11.2016 р., 500,00 дол. США 29.11.2016 р., 500,00 дол. США 30.11.2016 р. рідній сестрі відповідача [PERSON] (а.с.113-122 т.2). Мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] [ADDRESS] , [PERSON] [ADDRESS] , [PERSON] [ADDRESS] оформлено Акт про фактичне проживання особи без реєстрації без дати, де зазначено, що [PERSON] проживав з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] цього будинку на протязі 7 років з 2007 по грудень 2014 року (а.с. 171 т.). Згідно листа житлово-експлуатаційної дільниці № 903 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» вих. № 903/584 від 27.11.2017 р. підписи мешканців в межах повноважень засвідчено майстром технічної дільниці ЖЄЕ №903 після їх особистого звернення 11.09.2017 р.(а.с.212 т. 2). Суд відхиляє як недопустимий та недостовірний доказ акт мешканців квартири [ADDRESS] про фактичне проживання особи без реєстрації, складений 19.09.2017 р. із засвідченням підписів особою з ПІБ « [PERSON] » (а.с. 225 т. 1) з огляду на спростування факту складення цього акту за участю співробітників ТОВ «ЗАРАЗ-9» (лист вих.№ 44 від 23.11.2017 р.), що є управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] (а.с.218-219 т.2). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надала свідчення, що вона доводиться племінницею [PERSON] .. Свідок зазначала, що всі свята [PERSON] і [PERSON] відзначали разом. Позивачка і відповідач проживали разом з 2007 року, були на святі «Пісня року», бо [PERSON] працювала головним бухгалтером на каналі «Інтер». Позивачка і відповідач з 2007 року приїздили на дачу до свідка, і були там разів 10. У спірній квартирі свідок була на святкуванні Дня народження [PERSON] Коли померла мати свідка, то вночі був і [PERSON] , і підтримував морально свідка [INFO]. З 2007 року сторони проживали разом на [ADDRESS] . У позивачки і відповідача були сімейні стосунки, вони вели спільне господарство. Зі слів [PERSON] і [PERSON] , свідку відомо, що спірна квартира спільно була придбана за їхні спільні кошти. У 2016 році сторони святкували День народження [PERSON] .. Свідок [PERSON] надала показання суду, що, починаючи з 2006 року, вона їздила до [PERSON] в квартиру в м. Севастополь, де в тому місці відпочивали і проживали в квартирі. Квартиру оформили на [PERSON] , тому що [PERSON] була тоді заміжня за іншим чоловіком. Сину [PERSON] було [INFO], коли [PERSON] і [PERSON] вже не проживали разом. Свідок зазначала, що [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство: купували разом меблі, робили разом ремонт. У [PERSON] і [PERSON] були сімейні стосунки. Свідок [PERSON] , яка доводиться матір`ю [PERSON] , надала свідчення суду, що з літа 2007 року [PERSON] проживала з [PERSON] на [ADDRESS] у її помешканні. Свідок була вдома в [PERSON] в м . Севастополі . Свідок зазначала, що коли відповідач проживав на [ADDRESS] у її помешканні, то в нього було небагато грошей, і він брав у свідка гроші на купівлю цигарок. Гроші, які дала свідок на квартиру, знаходились у [PERSON] .. Вперше свідок почула, що в відповідача був шлюб у Канаді . З 2007 року [PERSON] і [PERSON] проживали разом у квартирі свідка і у них були сімейні стосунки. Жили вони у свідка до 2016-2017 року, поки не перейшли жити в квартиру. Свідок зазначала, що її дочка працювала головним бухгалтером і заробляла більше грошей. Свідок 30 000 доларів США дала на придбання квартири по [ADDRESS] . Власником квартири був [PERSON] , і гроші свідок на придбання квартири давала обом, і [PERSON] , і [PERSON] .. Розпоряджались грошовими коштами позивач і відповідач разом, і що потрібно, те й купували. Свідок [PERSON] суду надав свідчення, що він позичив [PERSON] гроші на придбання квартири. Свідок [PERSON] надав свідчення, що [PERSON] є його другом. У 2007 році на випускному вечорі він перший раз побачив [PERSON] .. Неодноразово свідок був у [PERSON] і неодноразово бачив [PERSON] . Свідок [PERSON] надав свідчення суду, що він товаришує з [PERSON] .. З 2008 року він бачив [PERSON] і він себе поводив як чоловік [PERSON] .. [PERSON] приїздив на роботу і забирав дуже часто [PERSON] з роботи. [PERSON] і [PERSON] вирішили спільно придбати квартиру, купували речі разом і вели розмови про спільні витрати. Свідок [PERSON] надала свідчення суду, що [PERSON] просила її засвідчити, що [PERSON] проживав у квартирі по [ADDRESS] . Свідок працює в ЖЕД-903 Солом`янського району майстром технічної дільниці. Свідок вказувала, що вона неодноразово бачила [PERSON] , що він проживав у квартирі. З 2005 року по 2007 року вона бачила [PERSON] 2 рази біля машини біля під`їзду і 2 чи 3 рази в квартирі. [PERSON] возив дітей [PERSON] і сина свідка на випуск на Дніпро на пароплаві. Син свідка [PERSON] зазначав, що [PERSON] є вітчимом [PERSON] . В квартиру заходили з приводу складення акту щодо вікон, і йому треба були підписи сусідів. Коли вийшли бабушки і [PERSON] назвав, що дружини [PERSON] немає. Син свідка ходив до [PERSON] сина і казав, що [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] надала свідчення суду, що [PERSON] є її рідним братом, і її брат купив квартиру. [PERSON] найняв [PERSON] , щоб вона вела справи, пов`язані з його квартирою, оплачувала рахунки. Особистих стосунків з [PERSON] у [PERSON] не було. Брат був у рейсі 11 місяців, повернувся і побачив, що грошей не вистачає. Ні на яких святах [PERSON] не було, вона була лише найманим працівником. Квартира куплена на кошти брата. З 1997 року він був у шлюбі з громадянкою Канади [PERSON] . З 2012 року відповідач спілкується з [PERSON] , як її прізвище, свідок не пам`ятає. Свідок зазначала, що першопочаткова сума по кредиту договору склала 98000 доларів США. Карта знаходилась у довірненої особи, і поручителем по кредитному договору і була [PERSON]. Свідок [PERSON] надав свідчення суду, що він з [PERSON] знайомі 15-16 років, стосунки між ними є дружніми. У 1997-1998 р.р. він був у шлюбі з громадянкою Канади [PERSON] чи [PERSON], а потім розлучився. Відповідач придбав на Чайці квартиру, познайомився з дівчиною [PERSON] . [PERSON] свідок зовсім не знає. [PERSON] , коли приїздив, то залишався у [PERSON] . Свідок розповідав, що [PERSON] казав йому, що він на Солом`янській орендував квартиру. Свідок [PERSON] надав свідчення суду, що він є другом [PERSON] більше 20 років. [PERSON] живе з [PERSON] , знає її свідок як подругу, бо знайомив їх як з своєю подругою. Дружина [PERSON] живе у Канаді . Свідок [PERSON] надала свідчення суду, що [PERSON] вона зовсім не знає. З [PERSON] свідок перебуває у стосунках і буде його майбутньою дружиною. Коли [PERSON] приїздить до м. Києва, то зупиняється в неї. Вони з ним познайомились у 2012 році, а почали разом проживати у 2014 році. Він був одружений з [PERSON] . В 2016 році свідок повідомив свідка, що в нього є квартира, де йде ремонт, на Чайці . З наявних матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2012 р. у справі № 2-1519/12 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 березня 1990 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції в м. Києві за актовим записом № 289 (а.с.149-150 т.2) Наявна копія цього судового рішення не містить відмітки про набрання ним законної сили, так само відсутня відповідна інформація в Єдиному державному реєстрі судових рішень, проте обидві сторони та свідки підтвердили факт перебування позивача [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 1990 року та його розірвання у 2012 році в судовому порядку. Відповідно до абз.2 ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України (далі - СК України) документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною другою статті 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин та з урахуванням положень ч. ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України суд вважає доведеним факт перебування позивачки [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 1990 року, проте не може вважати його припиненим, оскільки сторони не надали належних та допустимих доказів про дату набрання рішенням законної сили, з якою законодавець пов`язує дату припинення шлюбу. Також з наданих стороною відповідача доказів, вбачається, що відповідач [PERSON] у період з 20 листопада 1997 року перебував у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому в Сен-Леонар , провінція Квебек, Канада, який був розірваний 12 лютого 2016 року за рішенням Вищого суду відділу з сімейних справ району Монреаль, провінції Квебек, Канада за № 500-04-066367-153. На підтвердження цієї обставини сторона відповідача надала до суду нотаріально завірений переклад копії відповідного рішення з відміткою № 572/85 від 15.02.2018 р. про його легалізацію Консульським відділом Посольства України в Канаді(а.с.117-120 т. 3). Оригінал оглянуто судом в судовому засіданні 20.03.2018 р. та повернуто представнику відповідача (а.с.131, 132 т.3). Згідно ч.1 ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ч. 8 ст. 95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Матеріали справи містять значний обсяг решти письмових доказів, які не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин з огляду на перебування кожної сторони у зареєстрованому шлюбі упродовж спірного періоду. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В свою чергу Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandispiшeння Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно вимог ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен спочатку з`ясувати факт перебування сторін у будь-якому іншому шлюбі. Тому факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спірного майна спільною сумісною власністю сторін не може бути встановлений судом з підстави перебування сторін у зареєстрованих шлюбах: позивачка [PERSON] з 1990 року та протягом спірного періоду перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відповідач [PERSON] з 1997 року та по 12 лютого 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про необхідність відмови у позовних вимогах за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на Ѕ частину квартири, стягнення грошових коштів. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, то підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року і від 28 квітня 2017 року про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України.

Outcome: dismissed