Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення, розташовані у [ADDRESS], набуті останнім за договором від 30.11.2007 року. Ще 10.012.2007 року відповідач дізнався про те, що володіє вказаними нежитловими приміщеннями без достатніх правових підстав. 17.01.2013 року було відновлено порушене право позивача на володіння спірними нежитловими приміщеннями. Вважає, що відповідач, якій набув та зберігав без достатньої правової підстави нежитлові приміщення належні позивачу, має з підстав визначених гл. 83 ЦК України та, зокрема, ст. 1214 ЦК України, відшкодувати позивачу усі доходи, які він одержав чи міг одержати від цього майна за період з 30.11.2007 року по 17.01.2013 року в розмірі 460 972, 12 грн. Тому, посилаючись на положення ст. 1214 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь 460972, 12 грн. та понесені по справі судові витрати. Відповідач позов заперечив та пояснив, що у зв'язку з вжиттям заходів забезпечення позову він не міг володіти та розпоряджатися спірним майном та не отримував від нього жодних доходів. Зазначив, що він є добросовісним набувачем спірного майна, а тому не має відшкодовувати позивачу доходи з вказаний позивачем період та з підстав визначених позивачем. Просить відмовити у задоволені позову з його необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. З рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2011 року у справі за позовом ТОВ "Сумибудкомсервіс" до [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків та Ухвали Апеляційного суду Сумської області від 03.08.2011 року в вказаній справі вбачається (а.с. 79-84): 20.05.2004 р. зборами засновників було створене ТОВ "Сумибудкомунсервіс". Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.12.2008 р., яким [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, було встановлено, що під час здійснення господарської діяльності ТОВ „Сумибудкомунсервіс" між його директором [PERSON] та особою, матеріали стосовно якої виділені у кримінальній справі в окреме провадження, почалися сварки, підставою яких було те, що [PERSON] тривалий час фактично керував підприємством і мав бажання отримати у власність все підприємство. З метою незаконного придбання нерухомого майна ТОВ „Сумибудкомунсервіс", розташованого в [ADDRESS], особа, матеріали стосовно якої виділені у кримінальній справі в окреме провадження, в серпні 2007 р. вступив в злочинний зговір з арбітражним керуючим [PERSON] Згідно злочинного плану, особа, матеріали стосовно якої виділені у кримінальній справі в окреме провадження, будучи обізнаною про порядок збору документів для визнання підприємства-боржника банкрутом на підставі ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто, за відсутністю боржника, повинен був подати заяву до Господарського суду Сумської області про визнання ТОВ „Сумибудкомунсервіс" банкрутом, з переліком завчасно підготовлених документів, які містили завідомо неправдиві відомості, та заяву [PERSON] про його згоду на участь в ліквідації підприємства, передати [PERSON] для проведення ліквідації підприємства оригінали завчасно викрадених документів ТОВ „Сумибудкомунсервіс", а арбітражний керуючий [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, повинен був оформити документально незаконне отримання документів ТОВ „Сумибудкомунсервіс", організувати виготовлення дублікату печатки, в стислий термін штучно створити видимість дотримання законної процедури ліквідації товариства, провести його оцінку і надати можливість його придбання особі, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, або його родичам. 12.09.2007 р. особа, матеріали стосовно якої виділені у кримінальній справі в окреме провадження, діючи згідно злочинної домовленості, видаючи себе за директора СОК "Сумське комунально-господарче підприємство", подав до Господарського суду Сумської області заяву про порушення справи про банкрутство ТОВ "Сумибудкомунсервіс", відповідно ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто банкрутство у зв'язку з відсутністю боржника. Ухвалами Господарського суду Сумської області від 12.09.2007 р. та 27.09.2007 р. була порушена справа про банкрутство ТОВ „Сумибудкомунсервіс" на підставі ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; ТОВ „Сумибудкомунсервіс" було визнане банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура і призначений ліквідатором ТОВ „Сумибудкомунсервіс" арбітражний керуючий [PERSON], який з 27.09.2007 р. приступив до виконання обов'язків ліквідатора ТОВ „Сумибудкомунсервіс". Вищеназваним вироком суду також встановлено, що арбітражний керуючий-ліквідатор [PERSON], достовірно знаючи про заборгованості ТОВ „Сумибудкомунсервіс" перед СОК "Сумське комунально-господарче підприємство" в загальній сумі 4031,12 грн. та знаходження нерухомого майна ТОВ „Сумибудкомунсервіс" по [ADDRESS], знаючи про наявність і місцезнаходження у Товаристві рухомого майна, достатнього для продажу та погашення заборгованості перед боржником, діючи згідно злочинного плану, на користь і в інтересах іншої особи, зловживаючи своїм службовим становищем, в стислий термін штучно створив видимість дотримання законної процедури ліквідації ТОВ „Сумибудкомунсервіс", проведення оцінки нерухомого майна підприємства та його продаж. Не дивлячись на те, що 05.11.2007 р. посадові особи ТОВ „Сумибудкомунсервіс" платіжним дорученням № 261 перерахували грошові кошти в сумі 4031,12 грн. на рахунок СОК "Сумське комунально-господарче підприємство", 14.11.2007 р. на Сумській регіональній біржі - Нова згідно протоколу біржової сесії № 56 було продане нерухоме майно ТОВ "Сумибудкомунсервіс", розташоване в [ADDRESS], сину [PERSON] - [PERSON], за ціною 145 000 грн., а саме, були продані наступні об'єкти: адмінбудівлю, зазначену на технічному плані під літерою „А", площею 367 кв. м; гараж цегляний - під літерою „С-11" , площею 505,3 кв. м; гараж цегляний - під літерою „Т-11" , площею 445,2 кв. м; прохідну цегляну - під літерою „П" , площею 3,5 кв. м; вбиральню цегляну - під літерою „У"; склад цегляний - під літерою „Б", площею 74,1 кв. м; склад цегляний під літерою „К", площею 96,0 кв. м; склад цегляний - під літерою „Р" , площею 47,5 кв. м; склад бетонний ПММ - під літерою „Ш", площею 47,5 кв. м. 15.11.2007 р. був укладений договір купівлі-продажу вищеназваного майна між ТОВ "Сумибудкомунсервіс" в особі арбітражного керуючого-ліквідатора цього підприємства [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.11.2007 р. провадження у справі про банкрутство припинене у зв'язку зі сплатою ТОВ „Сумибудкомунсервіс" боргу. 30.11.2007 р. [PERSON] за договором купівлі-продажу продав своєму родичу - [PERSON] за 147 000 грн. все нерухоме майно, розташоване в [ADDRESS], 18.02.2008 р. постановою Харківського апеляційного господарського суду ухвала господарського суду Сумської області від 29.11.2007 р. про затвердження звіту ліквідатора ТОВ "Сумибудкомунсервіс" [PERSON] була скасована з тих підстав, що [PERSON] були допущені грубі порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.05.2009 р. був задоволений позов ТОВ "Сумибудкомунсервіс". Визнаний недійсним з моменту його вчинення договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS], укладений 15 листопада 2007 року між арбітражним керуючим [PERSON] від імені ТОВ "Сумибудкомунсервіс" та [PERSON] Визнаний недійсним з моменту його вчинення договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS], укладений 30 листопада 2007 року між [PERSON] і [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2010 року було змінене заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2009 року в частині вирішення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15 листопада 2007 року. Визнаний недійсним внаслідок його нікчемності укладений 15 листопада 2007 року ліквідатором - арбітражним керуючим [PERSON] від імені ТОВ "Сумибудкомунсервіс" договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS], з [PERSON] Також встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 29.05.2012 року заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2009 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS], укладеного 30 листопада 2007 року між [PERSON] і [PERSON], скасоване і ухвалене нове рішення, якім відмовлено ТОВ "Сумибудкомунсервіс" у задоволенні позову щодо визнання недійсним укладеного 30 листопада 2007 року між [PERSON] і [PERSON] договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 18-22) З рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2012 року (а.с. 5-7) у справі за позовом ТОВ "Сумибудкомунсервіс" до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Комунальне підприємство "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" про витребування майна та за зустрічним позовом [PERSON] до ТОВ "Сумибудкомунсервіс", [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Комунальне підприємство "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності на нерухоме майно вбачається, що вказаним рішенням відмовлено у задоволенні позову [PERSON], задоволено позов ТОВ "Сумибудкомунсервіс" та витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] спірні нежитлові приміщення з передачею їх у власність ТОВ "Сумибудкомунсервіс". Як вбачається із змісту вказаного Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2012 року воно було прийняте виходячи з наступних фактичних обставин та правових підстав для задоволення позову: -право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ч. 1 ст. 358 ЦК України) . - ч. 1 ст. 388 ЦК України, яка була обрана позивачем як правова підстава позову, надає право на витребування майна у набувача, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), лише у разі, якщо : 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. - добросовісне придбання, можливе й тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). На підставі вказаних обставин та норм прав, суд прийшов до висновку що [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна, спірне майно вибуло з володіння ТОВ "Сумибудкомунсервіс" поза його волею та було придбане [PERSON] за відплатним договором у [PERSON], який не мав права його продавати, оскільки не набув права власності на нежитлові приміщення, які були предметом нікчемного договору, та витребував спірне майно від останнього набувача. Обґрунтовуючи свій позову положеннями гл. 83 ЦК України, позивач виходив з того, що попередніми ними судовими рішеннями встановлені обставини, з якими закон пов'язує цивільно-правову відповідальність особи, яка набула або зберегла майно іншої особи без достатньої правової підстави. При цьому, позивач вважає доведеними факт обізнаності відповідача ще у грудні 2007 року про відсутність у нього достатніх правових підстав для володіння, зберігання, а тим більше користування спірними нежитловими приміщеннями, а тому з останнього з підстав визначених ст. ст. 1212, 1214 ЦК України підлягають відшкодуванню на користь позивача доходи, які одержані чи могли бути одержані відповідачем, що володів майном без достатньої правової підстави. Проте, з такою позицією позивач погодитися неможливо, враховуючи наступне. Зобов'язання з безпідставного набуття або збереження майна є одним з видів позадоговірних зобов'язань, які регулюються положеннями глави 83 ЦК. Змістом даних зобов'язань є обов'язок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути це майно потерпілому. Таке ж зобов'язання виникає і в тому разі, коли підстава, на якій майно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК). Крім того, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави (частина перша статті 1214 ЦК). Таким чином, обов'язковою умовою, з якою законодавець пов'язує виникнення даного виду зобов'язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте або збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи правочином. Проте, як встановлено судом, підставою набуття відповідачем права власності на спірні нежитлові приміщення був договір купівлі-продажу від 30.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] недійсність (нікчемність) якого в судовому порядку встановлена не була. Більш того, як вже зазначалося раніше, [PERSON] був добросовісним набувачем спірного майна та у якого воно було згодом витребувано власником (ТОВ "Сумибудкомунсервіс") Враховуючи викладене, суд вважає, що посилання позивача щодо безпідставного набуття відповідачем майна за рахунок позивача не є обґрунтованими, а відтак не можна визнати правильним посилання позивача щодо застосування до правовідносин сторін положень цивільного законодавства, якими визначаються правові наслідки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Також слід зазначити, що положення про поширення чинності інституту безпідставного набуття або збереження майна до вимог позивача не може застосовуватись як таке, що суперечить спеціальним правилам (ст. 388-390 ЦК). Порядок віндикації, а саме з цих правовідносин витікає даний спір між сторонами, визначено статтями 387 - 390 ЦК України, при цьому положеннями ст. 390 ЦК врегульовано питання про розрахунки при витребуванні майна із чужого незаконного володіння і дана норма є пріоритетною у застосуванні перед правилами гл. 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 390 ЦК власник вправі вимагати від недобросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав чи міг одержати за весь час володіння ним, а від добросовісного -усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна.. Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. В той же час, позивач обґрунтовує свій позов положеннями гл. 83 ЦК України, які не регулюють правовідносини, що виникли між сторонами. Правовідносини що склалися між позивачем та відповідачем є цивільними, що врегульовані ст. 387-390 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає що вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів, з підстав визначених позивачем, є необґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову.

Outcome: dismissed