Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

13 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг-ЛТД", Кривоозерської районної державної адміністрації, Гойдаївської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) як члену КСП "Прогрес". Свої вимоги він мотивує тим, що 01 липня 1992 року його було прийнято до членів колгоспу "Прогрес" (с.Леніно Кривоозерського району Миколаївської області) та направлено на навчання в Уманський агротехнічний коледж за спеціальністю механізація сільського господарства. 02 березня 1995 року видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Прогрес". Як член колишнього КПС "Прогрес", він мав право на земельну частку (пай), проте його помилково не було включено до списків на паювання земель. Крім того, до теперішнього часу земельну частку (пай) він не отримав, сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався. Посилаючись на викладене, просив поновити пропущений строк позовної давності та визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 4.47 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності на території Гойдаївської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, оскільки він не має юридичної освіти та тільки у грудні 2019 року дізнався про те, що він дійсно має право на земельну частку(пай). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача - ТОВ "Оберіг-ЛТД" в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, вказував на те, що ТОВ "Оберіг-ЛТД" не є правонаступником КСП "Прогрес", позовні вимоги не визнав, просив застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності. Представник відповідача - Кривоозерської РДА в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав заяву, відповідно до якої вказував на те, що позивачем не надано доказів поважності пропуску строку позовної давності, а тому просив застосувати їх до позовних вимог позивача. Представник відповідача - Гойдаївської сільської ради в судовому засіданні просив вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши позивача, представника позивача, представника сільської ради, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положеннями ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно положень ч.9 ст.5 Земельного Кодексу України (в редакції 1992 року, що діяв на момент спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч.1 ст. 22 Земельного Кодексу України(в редакції 1992 року) право власності на землю або право користування даною земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Згідно з вимогами ст.ст.22, 23 Земельного Кодексу України(в редакції 1992 року) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Положення ст.ст.1, 2, 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, згідно запису в трудовій книжці позивача [PERSON] з 01 липня 1992 року його було прийнято в члени колгоспу "Прогрес"(а.с.11-12), та направлено на навчання в Уманський агротехнічний коледж за спеціальністю механізація сільського господарства. Даними архівної довідки Архівного сектору Кривоозерської РДА за №04-04/38 від 06 грудня 2019 року підтверджується, що рішенням загальних зборів членів колгоспу від 11 лютого 1995 року №1 колгосп "Прогрес" реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) "Прогрес"(а.с.13-14). 06 липня 1996 року [PERSON] був звільнений із членів КСП "Прогрес" у зв`язку із зміною місця проживання, що підтверджується даними запису у трудовій книжці позивача(а.с.11). Даними відділу у Кривоозерському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за вих.№25/144-20 від 30 січня 2020 року підтверджено, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Прогрес" видано 02 березня 1995 року, розпаювання землі проводилось в 1995 року, сертифікати на право на земельну частку(пай) видавались 29 травня 1996 року(а.с.49). Згідно відповіді Відділу у Кривоозерському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №53/144-19 від 02 грудня 2019 року підтверджується, що [PERSON] не був включений до списку громадян - членів КСП "Прогрес"(а.с.22). Даними довідки відділу у Кривоозерському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за вих.№561/174-19 від 10 грудня 2019 року підтверджено, що середній розмір земельної частки(паю) по КСП "прогрес" на території Гойдаївської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області складає 4.47 умовних кадастрових гектар(а.с.19). Відповідно до п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Тобто із викладеного слідує, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Аналізуючи норми чинного законодавства, можна зробити висновок, що для набуття права на земельний пай необхідна наявність таких умов: перебування у членах КСП на момент паювання землі, включення до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Крім того, за положеннями ст.ст.71, 75, 76 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. З огляду на викладене встановлено, що на час розпаювання земельних паїв КСП "Прогрес" (на час одержання господарством Державного акту на право колективної власності на землю 02 березня 1995 року) позивач [PERSON] не працював у зазначеному господарстві, оскільки у цей час перебував на навчання в Уманському агротехнічному коледжі за спеціальністю механізація сільського господарства, але трудових відносин не розривав і залишався бути його членом, відтак в силу п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" мав право на земельну частку (пай) члена вказаного господарства, але не був внесений до списку осіб, що мали право на земельну частку (пай), який додавався до Державного акту, й не отримав сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, доводи позивача та його представника стосовно того, що початок перебігу позовної давності за даним спором слід рахувати з грудня 2019 року, коли він дізнався про порушення його права з повідомлення відділу у Кривоозерському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 02 грудня 2019 року, є хибними, оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні положень закону. За захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду лише через 25 років після надання господарству Державного акту та складання до нього списку осіб, що мають право на земельну частку(пай), тобто пропустив встановлену статтею 71 ЦК УРСР(в редакції 1963 pоку, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), загальну позовну давність тривалістю в три роки. Право на позов для захисту порушеного права у [PERSON] виникло з дня видачі КСП "Прогрес" Державного акту на право колективної власності на землю, тобто 02 березня 1995 року. На той час позивач, являючись членом вказаного підприємства, набув право на отримання земельної частки (паю), а тому міг і повинен був знати про початок приватизації земель КСП "Прогрес", та про те, що його не включено до списку осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Однак, до 2019 року позивач не вчиняв жодних дій для відновлення порушеного права, не звертався до КСП "Прогрес", Кривоозерської райдержадміністрації чи до судового захисту. До суду про визнання права на земельну частку (пай) позивач звернувся через двадцять п`ять років після виникнення у нього такого права, 13 січня 2020 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст.71 ЦК УРСР. Представники відповідачів в своїх відзивах вказували на сплив позовної давності та необхідності у застосуванні наслідків спливу такого строку (а.с.42,46), хоча положення ст.ст.71, 75 ЦК УРСР, на відміну від приписів ч.4 ст.267 ЦК України, цього не вимагають. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин, так як був обізнаний, що не включений до списку, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю до спливу строку позовної давності. Доводи позивача про те, що позивач дізнався про порушення свого права лише в грудні 2019 року суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів того, що позивач не міг дізнатися про порушення свого права до спливу строку позовної давності суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed