Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із названим позовом, зазначаючи, що 30 листопада 1974 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON], актовий запис № 39 від 30.11.1974 року зареєстровано Великополовецькою сільською радою Сквирського району Київської області. На даний час шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області (справа № 2-852/2009 року). В період шлюбу, починаючи з 1976 року, сторони за спільні кошти побудували житловий будинок [ADDRESS] с. Великополовецьке Сквирського району Київської області загальною площею 93,9 кв.м. з господарськими будівлями: сарай-літня кухня, погріб, гараж, убиральня, колодязь питний. Земельна ділянка, на якій розташований будинок і господарські споруди площею 0,08 га. не приватизована. Садиба має огорожу та ворота з хвірткою, вигрібну яму, жомову яму, будинок обладнаний системою газопостачання, електричною мережею, телефонним зв'язком, каналізацією. Титульним власником будинку з 2002 року являється відповідач. Житловий будинок відповідно до технічного паспорта БТІ реєстровий номер 4-870 від 14.11.2002 року складається з наступних приміщень: сіней 1-1 площею 6,8 кв.м.; кухні 1-2 площею 11,5 кв.м. в якій розміщений газовий котел опалювання, газова плита, ванна кімната; житлових кімнат: 1-3 площею 16,6 кв.м.; 1-4 площею 16,6 кв.м.; 1-5 площею 21,3 кв.м.; 1-6 площею 11,7 кв.м.; коридору 1- 7 площею 9,2 кв.м. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися. До розірвання шлюбу судом, відповідач, без згоди позивача звернувся з питанням перепланування одноквартирного будинку в двоквартирний до товариства «Будпроект м.Сквира». Проект-пропозицію перепланування житлового будинку було виконано в 2009 році за ініціативою та на замовлення самого [PERSON] (цивільна справа № 2-552/2011 року), а погодження щодо перепланування та реконструкції будинку (листопад 2009 року, грудень 2010 року) надано без відома та участі іншого співвласника будинку - [PERSON] Наданий [PERSON] проект-пропозиція не тільки не встановлював порядок розподілу майна відповідно до часток сторін у спільній сумісній власності подружжя, але не містив варіантів поділу з урахуванням існуючих електро, газових та телефонної комунікацій, каналізації і водопостачання, не визначав перелік робіт, проведення яких необхідно по реконструкції житлових приміщень, інженерних систем для їх розподілу, вартості таких робіт та розміру грошової компенсації за їх виконання, а також розміру грошової компенсації, за умови відступу від ідеальних часток подружжя. Вищезазначений проект-пропозиція не встановлював, яким чином у виділених квартирах необхідно створити мінімальний склад приміщень, а саме житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу та не встановлював, хто і яким чином із сторін має провести такі роботи, які саме роботи необхідно зробити, можливість проведення таких робіт та їх вартість. При цьому, з уже існуючої кухні передбачалось зробити коридор, а з коридору (відгородженого від зовнішніх стін і без наявності вентиляції) пропонував зробити другу кухню, як і з іншої з житлових кімнат. При цьому, нумерація приміщень і їх площа відображені в проекті-пропозиції не відповідали фактичним даним, відображеним в технічному паспорті будинку. Поряд з цим, всупереч заявлених відповідачем до суду позовних вимог і всупереч запропонованого за власною ініціативою проекту-пропозиції, у відповідності з якими передбачалось залишити приміщення сіней 1-1 у спільній власності, а також, за відсутності у зазначеному проекті-пропозиції згадки, про використання опалення, електропостачання і телефонного зв'язку в тому ж режимі, що і раніше, відповідач, скориставшись відсутністю співвласниці в період з 7 по 14 листопада 2010 року (на лікуванні в зв'язку з проведеною операцією) самовільно, зробив додаткову діагональну перегородку в приміщенні веранди (тобто кімнати 1-1 згідно технічного паспорту будинку), зробивши додатковий окремий вхід в будинок зі сторони будинку [ADDRESS], тим самим позбавивши позивачку доступу до кухонної плити і газового котла опалення, а також ванної кімнати, позбавивши можливості користуватися опаленням, електроенергією і газовою плитою. Пізніше, відповідач [PERSON] влітку 2011 року переробив сантехнічне обладнання, внаслідок чого з початку опалювального сезону перекрив доступ тепла в кімнати 1-5 і 1-6, де (за спільною усною домовленістю) проживає позивач. З березня 2013 року [PERSON] самоправно відключив частину будинку, яку займає позивачка від електропостачання. Позивач вважає, що самоправні дії відповідача, які призвели до тривалого позбавлення іншого із подружжя життєво необхідних умов, є істотною обставиною при розгляді даного спору. У відповідності з висновком № 549 судової будівельно-технічної експертизи Незалежного інституту судових експертиз від 23.07.2012 р., на який посилається позивачка як на підставу своїх вимог, залишкова вартість всієї садиби складає 64651 грн., при цьому ? частки з якої визначається і ціна позову, що складає 32 325,50 грн. Ухвала Апеляційного суду Київської області від 01 липня 2013 року по цивільній справі № 2-552/2011 року, яким було скасоване рішення Сквирського районного суду Київської області 29 жовтня 2012 року через допущені порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, позивачем не оскаржувалася. Крім того, як вважає позивач, судом першої інстанції дійсно було залишено без вирішення питання щодо механічного, електричного, сантехнічного обладнання, огорожі та воріт з хвірткою, опалювального котла, вигрібної ями, системи газопостачання, електричної мережі, жомової ями, приладів обліку спірного житлового будинку. З урахуванням вищевикладеного, позивачка просить суд, щоб їй було виділено в житловому будинку наступні приміщення: сіни 1-1 площею 6,8 кв.м.; кімнату 1-5 площею 2 кв.м.; кімнату 1-6 площею 11,7 кв.м.; коридор 1-7 площею 9,2 кв.м.; а господарських будівель та споруд: сарай-літню кухню та жомову яму. В свою чергу, остання вважає виділити [PERSON] в житловому будинку наступні приміщення: кухню 1-2, площею 11,5 кв.м., яка обладнана газовим котлом газовою плитою для приготування їжі, ванною кімнатою, водовідведенням, каналізацією; кімнату 1-3 площею 16,6 кв.м., кімнату 1-4 площею 16,6 кв.м., а із господарських будівель та споруд залишити за відповідачем гараж, який примикає до його частини будинку і туалет, а також залишити існуючу інженерну систему і прилади обліку. На праві спільної сумісної власності сторонам залишити опорні конструкції будинку, фундамент будинку, дах та горище, сходи на горище огорожу та ворота з хвірткою, питний колодязь, зобов'язавши сторони не чинити перепон у їх користуванні. Компенсацію за відступ від ідеальних часток стягнути на користь іншої сторони, зобов'язавши повернути половину вартості робіт (в тому числі проектних) і вищезазначених приладів позивачці після пред'явлення відповідних квитанцій, а також половину коштів, витрачених за сплату проведеної судової будівельно-технічної експертизи. Уточнюючи позовні вимоги, з урахуванням пояснення судового будівельно-технічного експерта Комашко Р.В. до висновку № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року, позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на наведені вище обставини та просили суд винести рішення і визначити розподіл по другому варіанту експертизи, оскільки як зазначено в поясненнях експерта, даний варіант є більш близьким до ідеальних часток та забезпечує більш комфортне використання всіх приміщень співвласників. А саме, позивачу - [PERSON] виділити у житловому будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а» приміщення: 1-1 площею 6,8 кв.м.; 1-5 площею - 21,3 кв.м.; 1-6 площею - 11,7 кв.м.; 1-7 площею - 9,2 кв.м., господарську будівлю - літ. «Б» - сарай - літню кухню. У свою чергу, [PERSON] позивачка пропонує виділити у житловому будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а» приміщення: 1-2 площею - 11,5 кв.м.; 1-3 площею 16,6 кв.м.; 1-4 площею - 16,6 кв.м., господарську будівлю - гараж - літ. "Г". Залишити у спільній власності у відповідності зі ст. 382 ЦК України: погріб літ. «В», криницю літ. «М», убиральню літ. «Д», фундамент будинку, дах та горище, сходи на горище, огорожу та ворота з хвірткою, жомову яму. У відповідності з висновком експертизи розмір грошової компенсації за відступ від ідеальних часток [PERSON] від [PERSON] компенсувати - 795 грн. Для поділу часток зобов'язати [PERSON] відновити початковий стан приміщення 1-1, яке було ним переобладнано без погодження з іншим співвласником, а саме: 1) демонтувати дерев'яну перегородку в приміщенні 1-1, яка встановлена по діагоналі приміщення та розподіляє його навпіл; 2) в приміщенні 1-1 замінити дверний на віконний отвір, який був демонтований для виконання входу в свою частину; 3) виконати окремий вхід у виділену частину, а саме в приміщення 1-2, шляхом демонтажу віконного та встановлення дверного отвору. Враховуючи те, що відповідачем самоправно було відключено іншу частину будинку, в якій мешкає позивачка, від водопостачання, каналізації, електропостачання, газопостачання та опалення у відповідності з варіантом № 2 розподілу інженерних мереж та обладнання, винести рішення у відповідності з яким дозволити позивачці [PERSON] за проектом, виконаним організацією, що має ліцензію на виробництво проектних робіт, з подальшим погодженням з відповідними організаціями відокремити зазначені вище інженерні мережі та обладнання. Враховуючи те, що сумарна залишкова вартість вищезазначених інженерних систем всього будинку становить 7975,00 грн., з яких в частині будинку, яку займає позивачка вартість зазначених систем становить лише 1211,00 грн., а інша частина повністю залишається у власності відповідача, який самоправно пошкодив ці комунікації, то відповідно до ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України остання також просила суд при вирішенні спору врахувати зазначену істотну обставину і стягнути з [PERSON] в якості компенсації за інженерні мережі на користь [PERSON] - 6764,00 грн., та половину вартості судової будівельно-технічної експертизи - 4250,00 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти розподілу спільного сумісного майна - житлового будинку [ADDRESS] с.Великополовецьке, Сквирського району, Київської області, з господарськими будівлями та спорудами. Разом з тим, відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги позивачки з уточненнями не визнали, наполягали на розподілі спірного майна по першому варіанту експертизи, за яким за відповідачем [PERSON] необхідно визнати право власності на 53/100 частини будинку та виділити в житловому будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а», приміщення: ? частину 1-1 площею - 3,4 кв.м. (6,8 х 1/2); 1-2 площею - 11,5 кв.м.; 1-3 площею - 16,6 кв.м.; 1-4 площею - 16,6 кв.м., господарські будівлі та споруди: літ. «Г» - гараж. За позивачкою [PERSON] необхідно визнати право власності на 47/100 частини будинку та виділити її в житловому будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а», приміщення: ? частину 1-1 площею - 3,4 кв.м. (6,8 х 1/2); 1-5 площею - 21,3 кв.м.; 1-6 площею - 11,7 кв.м.; 1-7 площею - 9,2 кв.м., господарські будівлі та споруди: літ. «Б» - сарай - літня кухня. Згідно ст. 382 Цивільного кодексу України, співвласникам залишити на праві спільної сумісної власності: погріб літ. «В», криницю літ.«М», убиральню літ. «Д», фундамент будинку, дах та горище, сходи на горище, огорожу та ворота з хвірткою, жомову яму. Зазначали, що згідно пояснень експерта до висновку № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року, у виділеній частині будинку позивачу [PERSON] необхідно за власний рахунок виконати переобладнання. А саме, переобладнати приміщення жилої кімнати, позначеної в плані 1-5 площею 21,3 кв.м. під приміщення змішаного санвузлу площею не менше 3,8 кв.м. та житлову кімнату площею не менше 15,0 кв.м., шляхом встановлення відповідних перегородок та переобладнати приміщення жилої кімнати, позначеної в плані 1-6 площею 11,7 кв.м., де встановити кухонне обладнання та опалювальний котел. Вартість будівельних робіт, згідно пояснень експерта, ймовірно становитиме 2795,00 грн. Крім того, відповідач та його представник звертали увагу суду на ту обставину, що згідно пояснень експерта до висновку № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року, у варіанті розподілу за № 2 зазначені майже усі ті ж самі роботи які потрібно виконати сторонам по переобладнанню спірного житлового будинку, що за варіантом № 1, проте, експертом не зазначено витрат відповідача [PERSON] на таке переобладнання. Відповідач та його представник також не погодилися із доводами позивача щодо відшкодування останній з боку відповідача грошової компенсації за відступ від ідеальної частки в частині інженерних мереж та обладнання у сумі 6764,00 грн., оскільки вважають, що витрати сторін у зв'язку із майбутнім здійсненням переобладнання будинку є рівними, а відступ від ідеальної частки в частині інженерних мереж та обладнанні повинна становити 3382 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення експерта, дослідивши письмові докази надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 листопада 1974 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], актовий запис № 39 від 30.11.1974 року зареєстрований Великополовецькою сільською радою Сквирського району Київської області. На даний час шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області (справа № 2-852/2009 року). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися. В період шлюбу, починаючи з 1976 року, сторони за спільні кошти побудували житловий будинок [ADDRESS] с. Великополовецьке Сквирського району загальною площею 93,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами. Титульним власником житлового будинку з 2002 року являється відповідач [PERSON] Вказані обставини встановлені матеріалами справи та не заперечуються сторонами. Житловий будинок відповідно до технічного паспорта БТІ (реєстровий номер 4-870 від 14.11.2002 року) складається з наступних приміщень: сіней 1-1 площею 6,8 кв.м.; кухні 1-2 площею 1 1,5 кв.м. в якій розміщений газовий котел опалювання, газова плита, ванна кімната; житлових кімнат: 1-3 площею 16,6 кв.м.; 1-4 площею 16,6 кв.м.; 1-5 площею 21,3 кв.м.; 1-6 площею 11,7 кв.м.; коридору 1- 7 площею 9,2 кв.м. Згідно даних технічного паспорту БТІ реєстровий номер 4-870 від 14.11.2002 року на садибний будинок встановлено, що на території земельної ділянки по [ADDRESS] розташовані наступні будівлі та споруди: літ. "А" - житловий будинок, літ. "Б" - сарай, літня кухня, літ. "В" - погріб, літ. "Гг" - гараж, літ. "Д"- убиральня, літ. "Н" - колодязь питний. З матеріалів справи вбачається, що будинок має огорожу та ворота з хвірткою, вигрібну яму, жомову яму, будинок обладнаний інженерними системами водопостачання, каналізації, електропостачання, газопостачання та опалення. Земельна ділянка не приватизована. До розірвання шлюбу судом, відповідач [PERSON] без згоди позивача [PERSON] звернувся з питанням перепланування одноквартирного будинку в двоквартирний до товариства «Будпроект м.Сквира». Проект-пропозицію перепланування житлового будинку було виконано в 2009 році за ініціативою та на замовлення самого [PERSON], а погодження щодо перепланування та реконструкції будинку (листопад 2009 року, грудень 2010 року) надано без відома та участі іншого співвласника будинку - [PERSON] З 07 по 14 листопада 2010 року відповідач [PERSON], без згоди на те іншої співвласниці будинку (позивача [PERSON].) встановив додаткову діагональну перегородку веранди, позначеної в плані 1-1 площею 6,8 кв.м., зробивши додатковий окремий вхід в будинок зі сторони будинку [ADDRESS], тим самим позбавивши позивача доступу до кухонної плити і газового котла опалення, а також ванної кімнати, позбавивши можливості користуватися опаленням, електроенергією, газовою плитою, ванною кімнатою. Вказані обставини встановлені висновком № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року та не заперечуються відповідачем по справі. Влітку 2011 року [PERSON], також без згоди на те позивача переробив сантехнічне обладнання, внаслідок чого з початку опалювального сезону перекрив доступ тепла в кімнати 1-5 і 1-6, де проживає позивачка. З березня 2013 року [PERSON] відключив частину будинку, яку займає позивач від електропостачання. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 29.05.2012 року у цивільній справі № 2-552/2011 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу. Позивач, [PERSON], згідно вказаної ухвали суду від 29.05.2012 року, оплатила за проведення судової будівельно-технічної експертизи 8500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією та не заперечується відповідачем по справі. Відповідно до висновку експертизи № 549, запропоновано два варіанти розподілу часток сторін у спільній сумісній власності подружжя та поділу будинку в натурі, з виділенням сторонам по справі конкретних приміщень, з визначенням розміру грошової компенсації за відступ від ідеальної частки. При цьому, частину майна залишено у спільній власності сторін, а на частину майна визначено право власності на ?. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 29 жовтня 2012 року позов [PERSON] задоволено частково. Поділено житловий будинок [ADDRESS] с.Великополовецьке, Сквирського району, Київської області з господарськими будівлями та спорудами, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 51/100 частини житлового будинку [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами, на кімнати: 1-2 площею 11,5 кв.м., вартістю 4952 грн., 1-3 площею 16,6 кв.м. вартістю 7144 грн., 1-4 площею 16,6 кв.м. вартістю 7144 грн., гараж, позначений літерою «Г», вартістю 11819 грн., 1/2 погреба, позначеного літерою «Б», вартістю 955,50 грн., 1/2 убиральні, позначеною літерою «Д», вартістю 230,50 грн., 1/2 криниці, вартістю 780,50 грн., всього на суму 33022 грн. Визнано за [PERSON] право власності на 49/100 частин житлового будинку [ADDRESS] в с.Великополовецьке, з господарськими будівлями та спорудами , на кімнати ; 1-1 площею 6,8 кв.м. вартістю 2934 грн., 1-5 площею 21,3 кв.м., вартістю 9169 грн., 1-6 площею 11,7 кв.м. вартістю 5037 грн., 1-7 площею 9,2 кв.м. вартістю 3960 грн., сарай - літню кухню, позначений літерою «Б» вартістю 955,50 грн., 1/2 убиральні, позначеною літерою «Д», вартістю 230,50 грн., 1/2 криниці, вартістю 780,50 грн., всього на суму 31629 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 697 грн. компенсації за відступ від ідеальних часток (а.с. 119-120 у цивільній справі №2-552/2011 року). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01 липня 2013 року, у цивільній справі № 2-552/2011 року, рішення Сквирського районного суду Київської області 29 жовтня 2012 року було скасовано, та ухвалено нове рішення, за яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Рішення Апеляційного суду Київської області від 01 липня 2013 року у касаційному порядку сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили з моменту проголошення. Станом на день ухвалення даного рішення, згода про добровільний поділ спірного майна між сторонами не досягнута. У зв'язку з тим, що висновок № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року визнаний судом неповним та за клопотанням сторін по справі, відповідно до вимог ч. 3 ст. 53, ч. 4 ст. 189 ЦПК України до суду було викликано експерта Незалежного інституту судових експертиз для роз'яснення і уточнення висновку №549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року. Судовим експертом Комашко Р.В., 28.10.2014 року до суду надано у письмовій формі Пояснення до висновку № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року, відповідно до якого надані відповідні роз'яснення, з яких вбачається, що оскільки від дати надання висновку № 549 від 23.07.2012 року до дати надання пояснень та уточнень пройшов термін 2 роки і 3 місяці, в зв'язку із інфляційними процесами в країні, які пройшли за даний період часу, виникла необхідність внесення поправок у вартісні показники будівель та конструкцій та відповідно сум компенсації за невідповідність часток співвласників. Також, в зв'язку із виникненням суперечностей між співвласниками, щодо користування інженерними мережами та приладами, вноситься доповнення щодо роздільного користування ними. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 355 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, 3 ст.368 ЦК України). Згідно ст. 22 КпШС України (чинний на момент виникнення спільної сумісної власності подружжя), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу (ч. 1 ст. 28 КпШС України). Згідно ч. 1 ст. 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. У відповідності з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями пунктів 6, 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України вказують на те, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставини, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Так, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що обставини, які встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області у цивільній справі від 01 липня 2013 року у цивільній справі № 2-552/2011 року обов'язкові для суду, що розглядає вказаний цивільно-правовий спір. Апеляційний суд Київської області у рішенні від 01 липня 2013 року у цивільній справі № 2-552/2011 року звернув увагу на ту обставину, що між сторонами-співвласниками будинку склався порядок користування будинком з ізоляцією частин та створення окремих виходів, проте, як встановлено судом, [PERSON] без погодження з дружиною, самовільно провів перепланування в приміщенні 1-1 будинку, а саме: встановив перегородку, а також змінив віконний та дверний проріз, що призвело до зміни призначення приміщень. Крім того, відповідач не надав до суду будь-яких заперечень щодо посилання позивача на самоправне перероблення відповідачем сантехнічного обладнання, внаслідок чого з початку опалювального сезону перекрив доступ тепла в кімнати 1-5 і 1-6, де проживає позивач, а з березня 2013 року самоправного відключення частини будинку, яку займає позивач від електропостачання. Вказані обставини, також частково встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області від 01 липня 2013 року апеляційного суду, і відповідачем у даній справі не спростовані, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них пошкодив спільне майно. Таким чином, суд, зважаючи на те, що внаслідок самоправних дії відповідача [PERSON], які призвели до тривалого позбавлення позивача [PERSON] життєво необхідних умов користування інженерними мережами газопостачання та опалення, водопостачання та електропостачання, вважає переконливими підстави відступити від засади рівності часток подружжя (співвласників) на користь позивача [PERSON] як такі, що мають істотне значення при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (співвласників). Апеляційний суд у рішенні від 01 липня 2013 року у цивільній справі № 2-552/2011 року, також, звернув увагу на те, що суд першої інстанції визнав за [PERSON] право власності на 51/100 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у тому числі і самочинно побудованим гаражем, позначеним у плані літерою «Гг». Разом з тим, суд вважає, що гараж, позначений у плані літерою «Гг» та розташований на земельній ділянці у межах домоволодіння [ADDRESS] с. Великополовецьке, Сквирського району, Київської області не є самочинним будівництвом, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Як вбачається із даних технічного паспорту БТІ реєстровий номер 4-870 від 14.11.2002 року на садибний будинок, на території земельної ділянки по [ADDRESS] розташована господарська будівля - гараж, позначений у технічній характеристиці будинку, господарських будівель та споруд, за літ. "Гг", рік побудови - 1977р. Разом з тим, у розділі Дослідження у експертному висновку № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року, експертом зазначено, що відмітки про самовільне будівництво в технічному паспорті відсутні, тому до розподілу приймалися всі наявні будівлі та споруди, зокрема і гараж, позначений у плані за літ. "Гг". Так, до 05.08.1992 року в Україні не існувало нормативного документа, який би вимагав обов'язкове введення приватної будівлі в експлуатацію. 05.08.1992 року було прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення", яке зробило введення в експлуатацію обов'язковим для всіх забудовників. Відповідно до абз 59 п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. № 127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Крім того, як зазначено у п. 3.3 листа ВССУ № 24-753/0/4-13, оскільки всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 р. № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року» також підтверджує відсутність необхідності введення в експлуатацію будівель, закінчених до 05.08.1992 року. Відповідно до висновку № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року та письмового Пояснення до нього від 28 жовтня 2014 року, експертом надані суду два варіанти поділу будинку, але при цьому звернуто увагу на те, що другий варіант є більш близьким до ідеальних часток, та забезпечує більш комфортне використання всіх приміщень співвласників. Суд, зважаючи на умови запропоновані експертом у першому варіанті поділу майна, а саме за наявності вже встановленої дерев'яної діагональної перегородки відповідачем, яка у повній мірі не може забезпечити належної ізоляції приміщення веранди (вібро, шумоізоляція, витриманих санітарних норм, тощо), позначеної в плані 1-1 площею 6,8 кв.м. та зважаючи та наявність систематичних конфліктів між сторонами, вважає при додержанні вимог встановлених п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" прийняти другий варіант поділу будинку, оскільки він є більш близьким до ідеальних часток, повністю ізолюватиме приміщення 1-1 та 1-2 між собою, та надасть можливість сторонам вільно використовувати власне майно. Крім того, як вбачається із варіанту № 1 поділу будинку, він істотно порушує принцип рівності часток подружжя (співвласників) на спірне майно, оскільки частка [PERSON] - 47/100, а частка [PERSON] - 53/100, що вочевидь не відповідає ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України. Обґрунтування експерта, зазначені у висновку експерта № 549 від 23 липня 2012 року та письмовому Поясненні до нього від 28 жовтня 2014 року в судовому засіданні відповідачем та його представником спростовані не були. Таким чином, суд приймаючи другий варіант поділу будинку зазначеного у висновку експерта № 549 від 23 липня 2012 року та письмового Пояснення до нього від 28 жовтня 2014 року, вважає: 1) поділити житловий будинок [ADDRESS] с.Великополовецьке, Сквирського району, Київської області з господарськими будівлями та спорудами, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]; 2) відступити від засади рівності часток подружжя при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; 3) визнати за [PERSON] право власності на 49/100 частини житлового будинку [ADDRESS] с. Великополовецьке, Сквирського району, Київської області позначеного у плані літ. "А" з прибудовою літ. "а" у складі квартири № 1, з наступними приміщеннями та господарськими будівлями: 1-1 площею 6,8 кв.м., вартістю 3403 грн.; 1-5 площею 21,3 кв.м., вартістю 10636 грн.; 1-6 площею 11,7 кв.м., вартістю 5842 грн.; 1-7 площею 9,2 кв.м., вартістю 4593 грн.; сарай-літня кухня, позначений у плані літ.«Б», вартістю 9933 грн., а всього в сумі 34 407,00 (тридцять чотири тисячі чотириста сім) грн. 00 коп.; 4) визнати за [PERSON] право власності на 51/100 частини житлового будинку [ADDRESS] с. Великополовецьке, Сквирського району, Київської області, позначеного у плані літ. "А" з прибудовою літ. "а" у складі квартири № 2, з наступними приміщеннями та господарськими будівлями: 1-2 площею 11,5 кв.м., вартістю 5743 грн.; 1-3 площею 16,6 кв.м., вартістю 8287 грн.; 1-4 площею 16,6 кв.м., вартістю 8287 грн.; гараж, позначений літерою «Гг», вартістю 13710 грн., а всього в сумі 36 027,00 (тридцять шість тисяч) грн. 27 коп.; 5) розмір грошової компенсації за відступ від ідеальних часток будинку і господарських будівель стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 795,00 (сімсот дев'яносто п'ять) грн. 00 коп. Судом Апеляційної інстанції у рішенні від 01 липня 2013 року у цивільній справі № 2-552/2011 року, також, було зазначено, що суд першої інстанції залишив без вирішення питання щодо іншого майна подружжя (співвласників), а саме: механічного, електричного, сантехнічного обладнання, огорожі та воріт з хвірткою, опалювального котла, вигрібної ями, системи газопостачання, електричної мережі, жомової ями, приладів обліку тощо, а також, суд не звернув уваги та не дав належну оцінку висновку експерта про те, що за даним варіантом у виділених квартирах необхідно створити мінімальний склад приміщень, а саме: житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу, та не встановив, хто і яким чином із сторін має провести такі роботи, які саме роботи необхідно зробити, можливість проведення таких робіт та їх вартість. Як у першому так і в другому варіантах експертного висновку № 549 від 23 липня 2012 року експертом було зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, співвласникам необхідно залишити на праві спільної сумісної власності: опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також: фундамент будинку, дах та горище, сходи на горище, огорожу та ворота з хвірткою, опалювальний котел, вигрібну яму, систему газопостачання, електричну мережу, жомову яму, питний колодязь, прилади обліку. В разі виконання робіт по реконструкції інженерних систем для їх розподілу, витрати необхідно розділити порівну згідно виставлених рахунків на оплату: технічних умов, проектно-кошторисної документації, виконаних робіт та рахунків енергопостачальними, комунальними та іншими підприємствами та організаціями. При цьому, лише у другому варіанті експерт зазначає про необхідність створення у виділених квартирах мінімального складу приміщень, а саме: житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу. Разом з тим, у письмових Поясненнях від 28 жовтня 2014 року до експертного висновку № 549 від 23 липня 2012 року, експерт роз'яснює порядок поділу інженерних мереж та обладнання, хто і яким чином із сторін має провести роботи по переобладнанню даних систем та приміщень, які саме роботи необхідно зробити, ймовірну вартість таких робіт, грошової компенсації за відступ від ідеальних часток та вартості робіт по переобладнанню приміщень будинку. Зокрема, як у першому так і в другому варіантах експертного висновку експерт вважає, щоб позивач [PERSON] переобладнала приміщення жилої кімнати, позначеної в плані 1-6 площею 11,7 кв.м. в кухню, де потрібно встановити кухонне обладнання та опалювальний котел, а також переобладнала приміщення жилої кімнати, позначеної в плані 1-5 площею 21,3 кв.м. під приміщення змішаного санвузлу площею не менше 3,8 кв.м. та житлову кімнату площею не менше 15,0 кв.м., шляхом встановлення відповідних перегородок. Ймовірну вартість таких робіт експерт оцінює в сумі 2795,00 грн. Поряд з цим. звертаючи увагу на варіант № 2, для остаточного поділу часток спірних приміщень будинку, експерт вважає, щоб відповідач [PERSON] відновив початковий стан приміщення веранди, позначеної в плані 1-1 площею 6,8 кв.м. житлового будинку [ADDRESS] с.Великополовецьке, Сквирського району Київської області, шляхом демонтажу дерев'яної перегородки в приміщенні 1-1, яка встановлена по діагоналі приміщення та розподіляє його навпіл та виконав окремий вхід у частину приміщення кухні, позначеної в плані 1-2 площею 11,5 кв.м., шляхом демонтажу віконного та встановлення дверного отвору. Ймовірну вартість таких робіт експерт у висновку не зазначає. Також, експерт посилається на те, що за варіантом № 1 сторонам необхідно залишити інженерні системи водопостачання, каналізації, електропостачання, газопостачання та опалення, запропонувавши сторонам нести витрати пропорційно їх використанню, що на думку суду є неприпустимим, оскільки при цьому не вирішується питання поділу будинку повністю на ізольовані квартири, про що було зазначено в рішенні Апеляційного суду у від 01 липня 2013 року у цивільній справі № 2-552/2011 року. Думка експерта по варіанту № 2, щодо відокремлення інженерних мереж та обладнання у складі інженерних систем водопостачання, каналізації, електропостачання, газопостачання та опалення у приміщеннях спірного будинку, на думку суду повністю вирішує питання поділу будинку на ізольовані квартири, на чому також наполягали позивач та її представник в заяві про уточнення позовних вимог. Таким чином, суд, зважаючи на вимоги п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", прийшов до висновку, що для повного розмежування приміщень спірного будинку в ізольовані квартири необхідно відокремити інженерні мережі та обладнання у складі інженерних систем водопостачання, каналізації, електропостачання, газопостачання та опалення у приміщеннях спірного будинку та необхідно створити у виділених квартирах мінімальний склад приміщень, як зазначено експертом у висновку № 549 від 23 липня 2012 року та Письмових пояснень до нього від 28 жовтня 2014 року. Відповідач та його представник у запереченнях наполягали на тому, що згідно висновку № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року, у варіанті розподілу за № 2 експертом не зазначено витрат відповідача [PERSON] на проведення переобладнання приміщень 1-1 та 1-2, і витрат щодо відокремлення інженерних мереж та обладнання у складі інженерних систем водопостачання, каналізації, електропостачання, газопостачання та опалення у приміщеннях спірного будинку, у зв'язку з чим неможливо встановити рівність витрат сторін. Обґрунтувань власних висновків вказаних у запереченні, суду не навели. Оскільки експертом у висновку за варіантом № 2 зазначена лише ймовірна вартість будівельних робіт переобладнання приміщень 1-5 та 1-6 позивачем [PERSON] в розмірі 2795,00 грн., тобто, дійсної вартості такого переобладнання не встановлено, а також не встановлено та у висновку не зазначено які повинен понести витрати для проведення переобладнання приміщень 1-1 та 1-2 відповідач [PERSON], при цьому також не зазначено, які повинні понести витрати сторони по справі для відокремлення вищевказаних інженерних мереж та обладнання, то суд, зважаючи на передбачену ч. 1 ст.70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України рівність часток при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (співвласників), вважає, що вказані витрати сторін є рівними, оскільки іншого сторонами по справі у судовому засіданні не доведено. В уточнених позовних вимогах позивач [PERSON] та її представник посилалися на ту обставину, що відповідач [PERSON] повинен компенсувати її 6764,00 грн. залишкову вартість виділених після демонтажу інженерних систем, та половину вартості судової будівельно-технічної експертизи - 4250,00 грн., а відповідач та його представник заперечували щодо компенсації вартості інженерних систем, вважали, що витрати сторін у зв'язку із майбутнім здійсненням переобладнання будинку є рівними, а відступ від ідеальної частки в частині інженерних мереж та обладнанні повинна становити 3382 грн. Щодо компенсації вартості судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4250,00 грн., як встановлено судом, відповідач та його представник не заперечували. Суд, зважаючи на те, що відступ від ідеальної частки в частині інженерних мереж та обладнання проводиться на користь позивача [PERSON], частина залишкової вартості інженерних систем залишається у позивача у виділеній їй приміщеннях вартістю 1211,00 грн., про що зазначено експертом у Письмових поясненнях до висновку № 549 судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2012 року, зважаючи на думку експерта, який встановив дійсну вартість грошової компенсації за відступ від ідеальних часток в частині інженерних мереж та обладнання, вважає компенсувати 3382 грн. позивачу [PERSON] Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача ? частину витрат пов'язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4250,00 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) грн. 00 коп.

Outcome: partial