Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями в порядку спадкування за законом, просить визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] та [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], по 1/2 частині за кожним, право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 22,7 кв.м, загальною площею 53,3 кв.м з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Позивач та представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати цивільну справу за їх відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 70). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав клопотання, в якому просить розглядати позовну заяву за відсутності представника Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с. 47-49). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 06 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис №56 (а.с. 11). На день смерті вона мешкала в селі Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, що підтверджується довідкою, яка видана Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківської області за №1539/02-30 від 11.12.2015 року (а.с. 16). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 22,7 кв.м, загальною площею 53,3 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Спадкоємцями майна померлої є позивачі, діти спадкодавця, [PERSON] та [PERSON], згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України. В шлюбі спадкодавець на час смерті не перебувала, чоловік спадкодавця, [PERSON], помер [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 19 липня 2016 року созівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №25 (а.с. 12). Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством, у спадкодавця не має. Заповіт від імені спадкодавця не складався. Спадщину після смерті матері вони прийняли шляхом подання заяви про прийняття спадщини до [PERSON], приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, на підставі чого було заведено спадкову справу №2/2016 (а.с. 59-69). В даний час вони звернулись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними надвірним спорудами і будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] За життя їхня мати [PERSON], згідно наданої довідки сільської ради, побудувала вказаний будинок. Згідно Листа КП «ЖУК»(Лозівське бюро технічної інвентаризації), право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], не оформлено і не зареєстровано, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нам було відмовлено, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 липня 2016 року (а.с. 17). Право на побудований житловий будинок з надвірними будівлями спадкодавець зареєструвала лише в сільській раді. Так, згідно довідки Катеринівської сільської ради, Лозівського району, Харківської області за №1390/02-30 від 19.07.2016 року, за записами «Погосподарської книги загальних виробничих показників господарств колгоспників, працівників, службовців та інших груп населення» №06 за 2016-2020 p., по селу Катеринівка, особовий рахунок [NUMBER], в погосподарському обліку житловий будинок з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON]. Для будівництва і обслуговування вказаного будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] була надана у користування земельна ділянка площею 0, 16 га (а.с. 18). Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. З, 4 ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Спірний житловий будинок було побудовано у 1954 року, згідно даних технічного паспорту. Відповідно до розділу II п. 6 ч. 2 вищезазначеної Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української PCP, будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Крім того, дана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Погосподарські книги, в яких зазначена дана інформація є документами статистичної звітності, відображена в них інформація здійснена органом, що був наділений такими повноваженнями є достовірною. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975 року, яка діяла до 14.06.1994 року вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості була довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в погосподарській книзі. Отже, право власності на збудоване нерухоме майно до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв»язку із здійснення державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою для його виникнення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок, збудований у 1954 року в сільській місцевості, був об'єктом власності [PERSON] і належав їй, тому відповідно спадкоємці власника, мають право претендувати на нього в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: approved