Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про зміну розміру ( способу ) стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 серпня 2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], жителя [INFO], м. Володимир-Волинський в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Поряд з тим, зазначила, що самостійно забезпечити належний рівень життя доньці не спроможна, так як суттєво погіршилося матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дитини. В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача є мізерною і її не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дітей. Також зазначила, що відповідач на даний час офіційно не працює, у звязку з тим, що їй невідомий конкретний розмір доходів відповідача , через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дитини, змушена звернутися до суду та просити змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів у розмірі з 1/4 частину від його заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму 1500 грн. щомісячно. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де [PERSON] та [PERSON]. просять справу розглядати за їх відсутності. При цьому, позивач позовні вимоги зменшила і просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття., а відповідач позов визнає, також зазначає, що не заперечує щодо зміни розміру стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1200 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~ Кодексу, в межах заявлених нею вимог\~і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено, сторони є батьками неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 серпня 2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], жителя [INFO], Гайдамацька, 17, кв. 2а, в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітня дитина, дочка [PERSON], [INFO], проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для зміни способу стягнення аліментів позивач вказує, те що відповідач офіційно не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, а тому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі буде якнайкраще відповідати інтересам дочки. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 р. у справі за № 143цс13, котра згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. За вищевикладених обставин, враховуючи те, що відповідач, офіційно не працює, на утриманні має неповнолітню дочку від другого шлюбу, належне утримання дитини являється обов'язком матері і батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, в частині зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 серпня 2014 року, із 1/4 частини всіх видів заробітку доходу щомісячно до твердої грошової суми 1200,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved