Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування житловим приміщенням, визначення порядку користування, вселення, зазначивши в позові наступне. З відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 28.10.2014 року. Їм на праві сумісної власності належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS]. Квартира має загальну площу 44,8 кв.м., житлову площу 31,0 кв.м, та складається з 2 кімнат: площею 17,0 кв.м. та 14,0 кв.м, коридору, кухні, санвузла. З 05.08.2014 року вона не проживає в даній квартирі не з власної ініціативи, оскільки відповідач замінив дверний замок та ключі від нього їй не надав. Відповідач відмовляє їй в наданні ключів від замка дверей, чим чинить їй перешкоди в користуванні належної їй на праві власності частини квартири. Позивачка просить усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], виділити їй в користування кімнату площею 17.0 кв.м, визначити порядок користування квартирою наступним чином: виділити кімнату площею 17,0 кв.м для проживання їй, кімнату площею 14,0 кв.м - для проживання відповідачу, в спільному користуванні залишити коридор, кухню, ванну кімнату та санвузол; вселити її в квартиру [ADDRESS]; зобов"язати МКП „Основаніє" розділити особовий рахунок, а саме на її ім"я окремий особовий рахунок на кімнату площею 17,0 кв.м., на ім"я [PERSON] окремий особовий рахунок на кімнату площею 14,0 кв.м, стягнути судові витрати з відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у ньому. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що дійсно змінив замок в квартирі після того, як позивачка повідомила його про те, що намірена здати свою частину квартири в оренду. Він не бажає щоб позивачка поселялася до квартири, та вселяла в неї чужих людей, оскільки хвилюється за своє майно. Продати квартиру їм на сьогоднішній день не вдається, вони не можуть разом визначитися з ціною квартири. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов[PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі на праві спільної сумісної власності є співвласниками квартири [ADDRESS]. Позивач та відповідач на підставі договору дарування від 22.01.2010 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу в реєстрі за № 231, мають право власності по ? частині квартири. В даний час в квартирі зареєстровані позивач та відповідач. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Між позивачкою та відповідачем склалися неприязні відносини. Відповідач [PERSON] без відома та згоди позивачки змінив дверний замок. Доказом цього є звернення позивачки до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області з приводу того, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. У судовому засіданні відповідач не спростував той факт, що він самостійно змінив дверний замок без погодження з позивачкою. На думку суду, це є перешкодою в користуванні з боку позивачки своєю власністю, а саме квартирою [ADDRESS], тобто відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні власністю, тому позовні вимоги про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення порядку користування квартирою не підлягають задоволенню у звязку з тим, що при встановленні зазначеного позивачкою порядку користування квартирою будуть порушені права відповідача, виходячи з наступного. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч. ч. 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом про визначення порядку володіння та користування майном, яке перебуває у спільній частковій власності одного із співвласників, є відсутність згоди щодо порядку володіння та користування таким майном з іншими співвласниками. Звернення до суду із позовом про визначення порядку володіння та користування майном є одним із прав власника, передбаченим ст. ст.319,358 ЦК України. Згідно технічної характеристики квартири (а.с. 8), помешкання складається з двох жилих кімнат площею 31,0 кв.м., у тому числі 1-а кімната 14,0 кв.м., 2-а кімната 17,0 кв.м., кухні площею 5,6 кв.м., ванної кімнати 2.0 кв.м., коридору - 4.9 кв.м. Загальна житлова площа 44,8 кв.м. Відповідачу належить 1/2 частина квартири. Враховуючи, що позивачка просить виділити їй у користування жилу кімнату площею 17,0 кв.м., розмір якої більший ніж 1/2 частини житлової площі квартири, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки, оскільки в даному випадку права відповідача будуть порушені. Позовні вимоги про розподіл особових рахунків не підлягають задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями та п.10 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, якими передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Отже, якщо хоча б один співвласник виявить бажання окремо оплачувати комунальні послуги, він зобовязаний звернутись до відповідного комунального закладу для розподілу особового рахунку між мешканцями приміщення із заявою. Позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки позивачі є власниками квартири, та мають звернутись з відповідною заявою до комунальних закладів.

Outcome: partial