Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

08 вересня 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Зазначила, що 27 серпня 2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. В березні місяці 2015 року вони припинили шлюбні відносини, через нерозуміння одне одного та різних поглядів на життя. З цього часу вони не проживають однією сім"єю, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо за різними адресами. Майнового спору та спору щодо виховання дитини вони не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач в судове засідання не прибула, але надала до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі та не заперечувала щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с. 13). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, однак, відповідач в судове засідання не прибув та надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю (а.с. 14). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 серпня 2011 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений відповідний актовий запис № 132. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Роменська» (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії І-НО № 437403, виданого 12 січня 2012 року Виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області (а.с. 5). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON]у березні місяці 2015 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не намагалося вчинити дії щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, ані позивач, ані відповідач не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, при реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище "Ліфанова" на "Роменська" і бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Роменська». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на це, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище "Роменська". Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved