Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до тимчасово виконуючого обов'язки ГУНП у Львівській області [PERSON], Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ» про визнання інформації такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язання спростування інформації. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно протоколу ліквідаційної комісії Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 10.03.2016 року вирішено з 11.03.2016 року припинити повноваження керівника ДП «Угерський спиртовий завод» [PERSON]. та призначити [PERSON] на посаду виконуючого обов'язку ДП «Угерський спиртовий завод».На підставі вищезгаданого протоколу було оформлено наказ №31-к від 11.03.2016 року, у відповідності до якого [PERSON] було призначено з 12.03.2016 року виконуючим обов'язки директора ДП «Угерський спиртовий завод», про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Зазначає, що 17.03.2016 року виконуючим обов'язки Головного управління Національної поліції у Львівській області п. Загарією Дмитром Дмитровичем в інтерв'ю Українському інформаційному агентству «Укрінформ» було повідомлено наступну інформацію:«Дії людей, які 17 березня вдерлись на територію Угерсьного спиртзаводу, були абсолютно неправомірними. Крім того, супроводжувались трощенням вікон, дверей, апаратури в офісному та інших приміщеннях заводу. Загін рейдерів нараховував понад 200 чоловік. Організував цей напад [PERSON], який повідомив, що його призначили новим керівником підприємства. На час прибуття правоохоронців він уже зайняв крісло директора заводу і віддавав накази "своїм" людям"», інформацію яку було розміщено на сайті http://www.ukrinform.ua/rubric-regions/1984046-policia-rozberetsa-ci-e-zahoplenng-ugerskogo-spirtzavodu-spravou-motrasih-nukovica.html. Вважає, що така інформація є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, та порочить честь та гідність позивача, відтак підлягає спростуванню. Просить визнати поширені 17.03.2016 року в Українському національному інформаційному агентстві «Укрінформ» виконуючим обов'язки начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області [PERSON] відомості про те, що «напад на ДП «Угерський спиртовий завод» організував [PERSON], який повідомив, що його призначили новим керівником підприємства. На час прибуття правоохоронців він уже зайняв крісло директора заводу і віддавав накази "своїм" людям» такими, що не відповідають дійсності та принижують мою честь, гідність та ділову репутацію та зобов'язати виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області [PERSON] та Українське національне інформаційне агентство «Укрінформ» спростувати відомості про те, що «напад на ДП «Угерський спиртовий завод» організував [PERSON], який повідомив, що його призначили новим керівником підприємства. На час прибуття правоохоронців він уже зайняв крісло директора заводу і віддавав накази "своїм" людям», шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ» в рубриці «Регіони» інформації, що вказані відомості є недостовірними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав суду додаткові письмові пояснення. Також усно уточнив позовні вимоги та просить, окрім вимог, зазначених у позовній заяві, зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію протягом 10 днів з дня набрання рішення законної сили. Представник відповідача Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ»у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у запереченнях. Свої заперечення мотивує тим, що УНІА «Укрінформ» не є автором, джерелом чи власником відомостей, які позивач вважає недостовірними та такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію.Стаття Укрінформу не мала на меті приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, а лише цитувала повідомлення іншого суб'єкта інформації - [PERSON]. Окрім того зазначає, що інформаційні агентства не несуть відповідальність за розповсюдження інформації, навіть у разі, якщо інформація є такою, що не відповідає дійсності, принижує честь і гідність громадян та організацій, порушує їх права і законні інтереси або являє собою зловживання свободою діяльності інформаційних агентств і правами журналіста, якщо ця інформація є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, покликаючись на те, що як позивачем, так і відповідачем Українським національним інформаційним агентством «Укрінформ» не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач [PERSON] давав будь-яке інтерв'ю останньому саме в такій редакції, яка викладена на офіційному сайті УНІА «Укрінформ», про відсутність таких доказів також свідчить лист останнього. В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що відомості, викладені на офіційному сайті УНІА «Укрінформ» є недостовірними, а оціночними та відредактовані Укрінформом. Вважає, що в частині позовних вимог щодо [PERSON] відмовити, а позовні вимоги до УНІА «Укрінформ» задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку наступного висновку. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України). За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що відповідачем Українським національним інформаційним агентством «Укрінформ»на веб-сайті останнього, а саме: http://www.ukrinform.ua/rubric-regions/1984046-policia-rozberetsa-ci-e-zahoplenng-ugerskogo-spirtzavodu-spravou-motrasih-nukovica.html було поширено інформацію такого змісту: «Дії людей, які 17 березня вдерлись на територію Угерськогоспиртзаводу, були абсолютно неправомірними. Крім того, супроводжувались трощенням вікон, дверей, апаратури в офісному та інших приміщеннях заводу. Загін рейдерів нараховував понад 200 чоловік. Організував цей напад [PERSON], який повідомив, що його призначили новим керівником підприємства. На час прибуття правоохоронців він уже зайняв крісло директора заводу і віддавав накази "своїм" людям», - зазначив Загарія.» (а.с.11-14). Відповідно до ч.5 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Так, розповсюджена інформація Українським національним інформаційним агентством «Укрінформ»на вищевказаному веб-сайті не є оціночним судженням, оскільки її можна перевірити на предмет її відповідності дійсності (перевірку істинності фактів) і спростувати. А тому, вона не відноситься до оціночних суджень на підставі ст.30 Закону України «Про інформацію». Судом встановлено, що згідно протоколу №22 засідання ліквідаційної комісії Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 10.03.2016 року вирішено з 11.03.2016 року припинити повноваження керівника ДП «Угерський спиртовий завод» [PERSON] та призначити [PERSON] на посаду виконуючого обов'язку ДП «Угерський спиртовий завод» (а.с.6). На підставі вищезгаданого протоколу було оформлено наказ №31-к від 11.03.2016 року, у відповідності до якого [PERSON] було призначено з 12.03.2016 року виконуючим обов'язки директора ДП «Угерський спиртовий завод» (а.с.8). 14.03.2016 року у відповідності до вимог чинного законодавства України відповідні зміни щодо керівника Державного підприємства «Угерський спиртовий завод» були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що підтверджується випискою з ЄДР (а.с.9-10). З письмових пояснень відповідача т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області [PERSON], наданих суду вбачається, що 17 березня 2016 року на оперативну лінію «102» надійшло повідомлення про те, що 17.03.2016 року на територію ДП «Угерський спиртовий завод», за адресою: Львівська обл., Стрийський район, с.Угерсько, вул. І. Франка,2, самовільно проникли невідомі особи в кількості близько 200 чоловік, які нищать майно заводу та вступили в збройний конфлікт з працівниками заводу.Відомості по даному факту працівниками СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками ч.2 ст.206 КК України ( за фактом перешкоджання господарської діяльності ДП «Угерський спиртовий завод»). На даний час досудове розслідування по даному факту триває. Також з вищевказаних пояснень вбачається, що т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області давав інтерв'ю багатьом журналістам, аналогічні за змістом, які в подальшому коментували дані події. Жодних коментарів у вигляді інформації: «...Організував цей напад [PERSON]...» він не давав ні в усній, ні в письмовій формі, в тому числі і «Укрінформ». Зазначає, що лише Українським національним інформаційним агентством «Укрінформ» було подано коментар т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області [PERSON] на вищевказаному веб-сайті у такій редакції: «Дії людей, які 17 березня вдерлись на територію Угерського спиртзаводу, були абсолютно неправомірними. Крім того, супроводжувались трощенням вікон, дверей, апаратури в офісному та інших приміщеннях заводу. Загін рейдерів нараховував понад 200 чоловік. Організував цей напад [PERSON], який повідомив, що його призначили новим керівником підприємства. На час прибуття правоохоронців він уже зайняв крісло директора заводу і віддавав накази "своїм" людям», - зазначив Загарія.». Окрім того, відповідно до наданої Українським національним інформаційним агентством «Укрінформ»відповіді т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області [PERSON]за № 03-32/10/11 від 07.06.2016 року вбачається, що «Укрінформ» не володіє жодними доказами, які підтверджують коментар останнього саме в такому змісті від 17.03.2016 року. Таким чином, твердження Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ» про те, що агентство не є автором, джерелом чи власником відомостей, які позивач вважає недостовірними та такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію тастаття Укрінформу не мала на меті приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, а лише цитувала повідомлення іншого суб'єкта інформації - [PERSON], а також твердження, що інформаційні агентства не несуть відповідальність за розповсюдження інформації, навіть у разі, якщо інформація є такою, що не відповідає дійсності, принижує честь і гідність громадян та організацій, порушує їх права і законні інтереси або являє собою зловживання свободою діяльності інформаційних агентств і правами журналіста, якщо ця інформація є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про інформаційні агентства» інформаційні агентства не мають права у своїх матеріалах розповсюджувати інформацію, що, окрім іншого, принижує честь і гідність людини, а також інформацію, яка ущемляє законні права й інтереси громадян, давати оцінку щодо винуватості осіб у вчиненні кримінального правопорушення, вказувати на особу, яка ніби вчинила кримінальне правопорушення до рішення суду. Згідно п.4 ч.1 cт.34 Закону України «Про інформаційні агентства» відповідальність за порушення цього Закону несуть суб'єкти діяльності інформаційних агентств та інші особи, винні у порушенні положень частини третьої статті 2 цього Закону. Що ж стосується покликання Укрінформ на п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про інформаційні агентства» щодо того, що інформаційне агентство не несе відповідальності за розповсюдження інформації, яка є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб, суд зазначає, що публічним виступом є усне монологічне висловлення з метою досягнення впливу на аудиторію (двоє і більше людей). Суд зазначає, що належних та допустимих доказів того, що т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області [PERSON] надавав відповідачу Українському національному інформаційному агентству «Укрінформ» таке дослівне інтерв'ю не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Враховуючи те, що спірна інформація інформаційного агентства від 17.03.2016 року не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, то така інформація судом визнається недостовірною на підставі ст.277 ЦК України. Окрім того, у суду є підстави вважати, що така інформація була оброблена, відредактована саме Українським національним інформаційним агентством «Укрінформ». Оскільки, у інформації відтворені слова посадової особи ГУНП, які були заявлені не публічно та не через прес-службу ГУНП у Львівській області, відтак, відповідальність за розповсюдження такої інформації несе УНІА «Укрінформ». Необхідно також зазначити, що така інформація останнім не збережена, відтак відсутні належні та допустимі докази надання відповідачем [PERSON] за змістом такого коментаря. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року, якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині, що стосується відповідача Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ». Відтак суд вважає за необхідне визнати таку інформацію недостовірною, такою, що порушує честь, гідність позивача та зобов'язати останнього протягом 10 календарних днів, з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену ним інформацію у такий самий спосіб, у який вона була поширена, а саме шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ» в рубриці «Регіони» інформації, що вказані відомості є недостовірними. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині відносно відповідача Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ», то з урахуванням положень ст.88 ЦПК України з останнього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved