Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2287, про стягнення з нього грошових коштів у сумі 186720,84 грн., вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 11.05.2015 року таким, що не підлягає виконанню. Вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № DNН4KS80080383, згідно яким йому були надані кошти у сумі 8574,60 грн. З підстав невиконання ним зобов'язань згідно з умовами цього договору відповідач 05.02.2013 року звернувся до суду з вимогою про стягнення кредитної заборгованості у сумі 113414,93 грн. Ухвалою від 17.05.2013 року даний позов було залишено без розгляду за заявою банку. 11.05.2015 року за зверненням відповідача приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною задоволено вимоги останнього та запропоновано стягнути з нього 186720,84 грн., що є боргом за кредитним договором № DNН4KS80080383 від 30.06.2006 року, з приводу чого нотаріусом було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2287. 06.08.2015 року даний виконавчий напис прийнято до виконання ВДВС Червоноградського МУЮ. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки строк, протягом якого нотаріус мав право вчинити такий напис, закінчився 29.07.2009 року. У письмовому запереченні на позов представник відповідача зазначив, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, а порушення умов договору по поверненню кредитних коштів мало місце ще до настання дати сплати щомісячних платежів, просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа подала суду пояснення, у яких зазначила, що позивач жодним чином не оскаржує розмір заборгованості, відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодні цивільні права позивача не порушені, просить відмовити у задоволенні позову, справу розглянути за її відсутності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Під час розгляду справи представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що кредитні відносини тривають по даний час, оскільки кредитний договір не виконаний, не змінений та не розірваний, строк позовної давності було збільшено. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Установлено, що згідно з копією заяви позивача № DNН4KS80080383 від 30.06.2006 року останньому було надано строковий кредит у сумі 8574,60 грн. на строк у 18 місяців по 28.12.2007 року включно. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця. У період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж у сумі 577,95 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією. Позичальник надає згоду, що ця заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає кредитно-заставний договір. Позивач жодних коштів на виконання кредитного договору відповідачеві не сплатив. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 17.05.2013 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] залишено без розгляду за заявою представника позивача. 05.05.2015 року позивачеві банком направлялась вимога про усунення порушень за кредитним договором № DNН4KS80080383 від 30.06.2006 року, відомості щодо отримання якої у матеріалах справи відсутні. 11.05.2015 року за зверненням відповідача приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2287, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути з позивача 186720, 84 грн., з яких сума боргу - 185020,84 грн., що підтверджується копією цього виконавчого напису. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. До затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, належать кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріусом було залишено поза увагою те, що з дня виникнення у банку права вимоги до позивача, зокрема, щодо сплати ним останнього платежа за кредитним договором від 30.06.2006 року № DNН4KS80080383 - 29.12.2007 року минуло понад сім років; на час вчинення цього напису нотаріус не пересвідчився, чи отримав боржник письмову вимогу банку від 05.05.2015 року, яку, згідно з відбитком поштого штампа, йому було надіслано 07.05.2015 року, у зв'язку з чим не з'ясував, чи існує між сторонами спір з приводу заборгованої суми, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.(ст. 257 ЦК України) Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису позивача, у заяві позичальника від 30.06.2006 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, суд виходить з того, що строк позовної давності за кредитним договором до п'яти років збільшено не було.

Outcome: approved