Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивачка мотивує тим, що [PERSON] являється власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] Київської області та 1/2 частини надвірних споруд. В 2014 році в судовому порядку було проведено поділ вищевказаного будинку і зазначено порядок користування земельною ділянкою. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16.04.2014 року було проведено поділ спірного будинку в натурі відповідно до першого варіанту поділу, пропонованого експертом згідно висновку №СЕ-1-1-189/13 судової будівельно-технічної експертизи від 11.02.2014 року. Позивачу було виділено 1/2 частину будинку "А" площею 47,5 кв.м, а саме: частину приміщення 1-1 коридор пл. 18,4 кв.м, 1-2 - кухня пл. 12,9 кв.м, 1-3 - санвузол пл. 6,4 кв.м, 1-4 - житлова пл. 9,8 кв.м; прибудова "а" площею 20,5 кв.м: І - коридор л. 9,2 кв.м, II - веранда пл. 11,3 кв.м, ганок. З надвірних будівель [PERSON] виділено - сарай - літня кухня літ. "Д", сарай над "Д", сарай літ. "Ж", убиральня літ. "З", 1/2 частина горожі № 3, свердловина № 4. Також, позивачу виділено земельну ділянку за адресою: Київська обл., [ADDRESS] загальною площею 0,0750 га, із них земельна ділянка площею 0,0562 га, площею 0,0123 га і 1/2 частина двору загального користування площею 0,0130 га. В свою чергу відповідно до вказаної ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 16.04.2014 року відповідачу [PERSON] виділено 1/2 частину будинку [ADDRESS] Київської області, яка складається з приміщень: 1-5 житлова пл. 19,8 кв.м, 1-6 житлова пл. 14,3 кв.м, 1-7 житлова пл. 9,2 кв.м, частину приміщення 1-1 коридор пл. 4,1 кв.м. Також відповідачу, [PERSON], виділено земельну ділянку за адресою: Київська обл., [ADDRESS] загальною площею 0,1009 га., із тих земельна ділянка площею 0,0328 га, пл. 0,0247 га, пл. 0,0110 га, 1/2 двору загального користування пл. 0,0130 га. та земельна ділянка пл. 0,0259 га для ведення особистого селянського господарства згідно державного акта серія [NUMBER]. Аргументує також, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14.07.2014 року було виправлено описку допущену в ухвалі суду від 16.04.2014 року та вказано в п.6 ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2014 року: «з надвірних будівель [PERSON] виділяється погріб «В» з шийкою, 1/2 частина огорожі №3, ворота з хвірткою №1,2. Таким чином рішенням суду було виділено виключно відповідачу у користування ворота з хвірткою №1,2 які примикають до частини двору загального користування. Також, вказує, що не має можливості потрапити до свого подвір'я та частини свого будинку, оскільки відповідач не надає дозволу користуватися хвірткою та воротами.Як наслідок позивач позбавлений змоги нормальним чином використовувати належну земельну ділянку, що в свою чергу і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Тому просить, встановити на користь [PERSON] безстроковий безоплатний сервітут у вигляді права проходу та проїзду до двору загального користування та залежної їй земельної ділянки по [ADDRESS] Київської області для обслуговування та господарського використання належної їй за вказаною адресою земельної ділянки в повній мірі через ворота №1 та хвіртку №2, які перебувають у власності [PERSON] за адресою по [ADDRESS] Київської області. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Позивач та її представник в судове засідання з'явилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з'явилася, заперечувала щодо позову повністю. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ майна подружжя постановлено затвердити мирову угоду (а.с.4). Також, встановлено, що Ірпінським міським судом Київської області від 16.04.2014 року відповідачу [PERSON] виділено 1/2 частину будинку [ADDRESS] Київської області, яка складається з приміщень: 1-5 житлова пл. 19,8 кв.м, 1-6 житлова пл. 14,3 кв.м, 1-7 житлова пл. 9,2 кв.м, частину приміщення 1-1 коридор пл. 4,1 кв.м. Також відповідачу, [PERSON], виділено земельну ділянку за адресою: Київська обл., [ADDRESS] загальною площею 0,1009 га., із тих земельна ділянка площею 0,0328 га, пл. 0,0247 га, пл. 0,0110 га, 1/2 двору загального користування пл. 0,0130 га. та земельна ділянка пл. 0,0259 га для ведення особистого селянського господарства згідно державного акта серія [NUMBER] (а.с. 5). Однак, у зазначеній вище ухвалі суду було допущено описку, а тому 14.07.2014 року було виправлено описку та вказано в п.6 ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2014 року: «з надвірних будівель [PERSON] виділяється погріб «В» з шийкою, 1/2 частина огорожі №3, ворота з хвірткою №1,2 (а.с. 6). Відповідно до ст. 401 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною 2 та 3 статті 403 ЦК України передбачено, що сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Згідно із 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені вище норми Закону, суд вважає, що позивач, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не надала суду беззаперечних й фактичних доказів на підтвердження тих обставин, що запропонований нею варіант встановлення сервітуту є найменш обтяжливим для відповідача. Суд зазначає, відповідно до приписів статей 401-404 ЦК України сервітут встановлюється лише в разі, коли потреби власника нерухомості чи земельної ділянки не можуть бути задоволені іншим шляхом, однак позивач не довела в судовому засіданні, що до належної їй земельної ділянки можна дістатись виключно через ворота №1 та хвіртку №2, які перебувають у власності відповідача. Крім того, позивач не надала суду доказів, які б підтвердили, що відповідач чинить їй будь-які перешкоди в користуванні належною їй частиною будинку. Також позивач не навела достатніх обґрунтувань із яких підстав має бути встановлено саме безоплатний сервітут. Суд не бере до уваги Акт депутата Гостомельської селищної ради від 17.08.2014 р., оскільки складання акту депутата щодо зазначених обставин не передбачено діючим законодавством, до того ж, на підставі чого такий акт складено. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому відмовляє у позові. На підставі наведеного вище,

Outcome: dismissed