Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Гончарук Олексій Олексійович в інтересах [PERSON] 20.10.2020 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.09.2001 сторони уклали шлюб, який було розірвано рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2015. Від шлюбу сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Представник позивача зазначив, що протягом останніх чотирьох років позивач та відповідач не проживають разом, фактичні шлюбні відносини припинено з 2015 року, позивач проживає із зазначеного періоду в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2018 з відповідача було стягнуто щомісячно аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття, однак стягнення аліментів на даний час припинено у зв`язку з досягненням сином повноліття. Представник позивача вказує, що син сторін є студентом другого курсу Первомайського коледжу НУК імені адмірала Макарова, 1-го рівня акредитації, за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» на контрактній основі з денною формою навчання, терміном навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021. Відповідно Договору про надання освітніх послуг вартість таких послуг за навчання за весь період навчання становить 31600 грн., а саме: за кожен рік навчання по 7900 грн. Відповідач працює в ТОВ АК «Розкішна», має постійне місце роботи та дохід, займається бджільництвом, має два автомобілі, тому представник позивача вважає, що відповідач може надати допомогу на утримання сина на час навчання. Відповідно Договору про надання освітніх послуг оплата за навчальний рік складає 7900 грн., при цьому син сторін навчається другий рік, що разом складає 15800 грн., тобто на день подання позову фактично понесені витрати на дитину позивачем складають 15800 грн., також передбачуваними витратами відповідно договору залишаються кошти в сумі 15800 грн. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 141, 180, 182, 185, 199-200 Сімейного кодексу України (далі - СК України), представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб до закінчення сином навчання; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі 15800 грн., тобто в розмірі 1\\2 частини витрат на навчання; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати за надання правничих послуг у розмірі 2500 грн. Ухвалою суду від 22.10.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - сина сторін [PERSON] . 17.11.2020 судом постановлено ухвалу про надання позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, оскільки в позовній заяві, не зазначено докази, що підтверджують вказані в ній обставини, а саме: про те, що син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. 04.01.2021 від представника позивача Гончарука О.О. до суду надійшла заява, в якій зазначає про те, що обставини проживання [PERSON] з позивачем підтверджуються довідкою Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 07.12.2020 №298 (а.с. 73-75). 06.01.2021 суд не виходячи до нарадчої кімнати постановив ухвалу про визнання обов`язкової явки в судове засідання позивача з метою отримання пояснення щодо фактичного місця проживання дитини сторін [PERSON] . Позивач та її представник Гончарук О.О. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку представнику позивача 12.01.2021 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 91) та повідомленням про вручення позивачу 14.01.2021 рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 92); 03.02.2021 від представника позивача Гончарука О.О. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує повністю та просить його задовольнити, зазначив, що обставини проживання [PERSON] з позивачем підтверджуються довідкою Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 07.12.2020 №298 (а.с. 97-99). Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку представнику відповідача 06.01.2021 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 88); 02.02.2021 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його в іншій справі (а.с. 94-95). Суд, не виходячи до нарадчої кімнату, постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його повторною неявкою в судове засідання та повторною неявкою в судове засідання відповідача, що відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення 14.01.2021 рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 93), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або пояснення до суду не подавав. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками позивача [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 04.04.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 16). Місце проживання позивача зареєстровано по [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.04.2004 Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 8-10). Як вбачається з довідки №298, виданої 07.12.2020 Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] входить до складу сім`ї позивача та проживає по [ADDRESS] (а.с. 79). Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2018 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.12.2017 і до його повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 14-15). Відповідно довідки Первомайського коледжу Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова від 14.01.2019 №196 та копії договору про надання освітніх послуг від 01.09.2017, укладеного між Первомайським коледжем Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова та [PERSON] , останній навчається в коледжі на 2-ому курсі денної форми навчання, на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2017 до 30.06.2021; загальна вартість навчання становить 31600 грн. (а.с. 11-12). Пунктом 2.1. договору про надання освітніх послуг від 01.09.2017, обов`язок оплати за освітню послугу покладено на [PERSON] , як замовника. Згідно копії довідки №25, виданої 15.01.2019 товариством з обмеженою відповідальністю "ПОБУЖСЬКИЙ ФЕРОНІКЕЛЕВИЙ КОМБІНАТ", позивач працює в товаристві з 03.12.2018 та їй нараховувалась заробітна плата в грудні 2018 року в сумі 4678,80 грн. (а.с. 13). Відповідно довідок №164 та довідки про доходи, виданих товариством з обмеженою відповідальністю агропромислова компанія "РОЗКІШНА", відповідач з 30.08.2019 працює в товаристві на посаді водія та протягом січня-червня 2020 року йому нараховувалась заробітна плата в сумі 36350 грн. (а.с. 19-20). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину СК України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, розмір аліментів може визначатись і у твердій грошовій сумі і у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Суд не погоджується з аргументами представника позивача, зазначеними в позовній заяві про застосування до спірних правовідносин норм ст. 185 СК України, оскільки такі норми регулюють відносини щодо участі батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину, та не віднесені до норм, які можуть застосовуватись до відносин щодо утримання батьками повнолітніх дітей, які продовжують навчання, а тому суд застосовує до спірних правовідносин норми ст. 198-201 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, власного доходу не має, проживає разом з позивачем; відповідач добровільної матеріальної допомоги позивачу на утримання сина для навчання не надає, хоча працює та отримує заробітну плату, а тому він може надавати допомогу на утримання сина до закінчення ним навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, отримує заробітну плату, на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб не має, відзив на позов не подав, тобто не заперечує сплачувати аліменти. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і такий розмір аліментів є справедливим та значно не обтяжить відповідача, не порушить приписи ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Разом з тим, доводи представника позивача про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних зі сплатою за навчання в сумі 15800 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки договір про надання освітніх послуг від 01.09.2017, укладений між Первомайським коледжем Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова та [PERSON] , при цьому витрати за навчання покладено на останнього, а не на позивача, звідси - позивач не понесла витрат зі сплати зав навчання сина [PERSON] . А тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача мають бути стягнуті 454 грн. судового збору на користь держави, а інша частину судового збору в такому ж розмірі має бути компенсована за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. Як вбачається з наданої позивачем квитанції №57/720 від 16.07.2020, остання адвокату Гончаруку О.О. за опрацювання матеріалів та підготовку процесуальних документів сплатила 2500 грн. за угодою про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2020 (а.с. 22, 28). До позовної заяви представником позивача додано детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених витрат (а.с. 25-27), однак такий опис не містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, оскільки містить лише відомості про кількість витраченого часу на виконання робіт без зазначення витрат, понесених на виконання тих чи інших робіт, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 137 ЦПК України, а тому вимога позивача про відшкодування витрат за надання правової допомоги задоволенню не підлягає. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial