Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що [INFO] року помер її батько - [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки [NUMBER], площею 0,089 га, з цільовим призначенням для садівництва та будівництва садового будинку, яка розташована в садівничому товаристві "Світанок". Після його смерті вона звернулась до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про оформлення своїх спадкових прав, але державний нотаріус своєю постановою від 24 лютого 2017 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. На теперішній час вона не може оформити свої спадкові права. Тому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутність, за участю її представника. Представник позивача у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явилася, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та просила постановити рішення у відповідності з вимогами діючого законодавства. Відповідно до вимог ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню повністю з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України). Відповідно до ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Як вбачається з копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Лизогубівської сільської Ради народних депутатів від 14 червня 1994 року №66, [PERSON] на праві особистої приватної власності належала земельна ділянка [NUMBER], площею 0,089 га, з цільовим призначенням для садівництва та будівництва садового будинку, яка розташована на території садівничого товариства "Світанок" (а.с.6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 лютого 1962 року Пригожевським сільським бюро РАЦС Барвінківського району, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] року і її батьками є - [PERSON] та [PERSON] (а.с.5 зворот). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24 березня 2004 року Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 27 квітня 2010 року Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.9). З довідки начальника КП "КВУЖКГ" №13 від 20 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] року, на день смерті мешкав за адресою: [ADDRESS], разом з ним мешкали: [PERSON], [INFO], донька; [PERSON], [INFO], онук; [PERSON], [INFO], онука; [PERSON], [INFO], онук, [PERSON], [INFO], онука; [PERSON], [INFO], онука (а.с.10). Після смерті батька позивач звернулась до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про оформлення своїх спадкових прав, але державний нотаріус своєю постановою від 24 лютого 2017 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки позивачем був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.7). З листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області вбачається, що після смері [PERSON], який помер [INFO] року, та на день смерті був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. 24 лютого 2017 року до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області звернулась донька спадкодавця - [PERSON], яка на день звернення мешкала за адресою: [ADDRESS] з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для садівництва та будівництва садового будинку в садівничому товаристві "Світанок", яка належала її померлому батькові. Зазначена заява прийнята нотаріусом 24 лютого 2017 року, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №128 та на підставі цієї заяви заведена спадкова справа №52/2017. В зв'язку з тим, що [PERSON] був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України, в видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що державним нотаріусом Соловйовою Н.Є. 24 лютого 2017 року була винесена відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інших заяв щодо спадщини, яке відкрилось після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, до держконтори не надходило. Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру №46885251 від 24 лютого 2017 року, яка сформована Другою держнотконторою Харківського району Харківської області в зв'язку з відкриттям спадкової справи та яка зберігається в матеріалах спадкової справи, заповіти від імені [PERSON] станом на 24 лютого 2017 року в Спадковому реєстрі відсутні (а.с.29). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки [NUMBER], площею 0,089 га, з цільовим призначенням для садівництва та будівництва садового будинку, яка розташована на території садівничого товариства "Світанок", після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, оскільки мешкалаа зі спадкодавцем, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved