Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

31.01.2017 року ЛКП "Рясне - 402" звернулось до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 1841,25 грн., також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.03.2013 р. Шевченківський районний суд м. Львова видав судовий наказ №2н-/466/223/13 про стягнення з відповідачів на користь ЛКП «Рясне-402» заборгованості в сумі 4915,98 грн., 114,70 грн. витрат по оплаті судового збору та ІТЗ розгляду справи. 19.12.2014 р. Шевченківський районний суд м. Львова в порядку ст.106 ЦПК України постановив ухвалу, якою скасував судовий наказ по справі №2н-/466/223/13 від 28.03.2013 р. Відповідно до ч.3 ст.106 ЦПК України позивач має право заявляти свої вимоги в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки (форма № 2) від 26.12.2016 р. № 3907 вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO] Дана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, утримання та експлуатацію якого здійснює позивач - Львівське комунальне підприємство «Рясне-402». Позивач, згідно ст.68 Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 14,17,35 постанови Кабінету Міністрів України про «Правила користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями» від 8 жовтня 1992 p., «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, положень 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики (НКРЕ) від 31.07.96 N28, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 12 липня 2005р. за N 560, утримує будинки та прибудинкову територію, надає житлово-комунальні послуги власникам (співвласникам) квартири, з (співвласники) квартири отримують ці послуги та вчасно щомісяця сплачують за це кошти. Відповідачами своєчасної оплати коштів за отримані житлово-комунальні послуги здійснено не було. Своїми діями (бездіяльністю) відповідачі порушили ст. ст. 66-68 Житлового Кодексу України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.3 ст. 815 Цивільного кодексу України. Між позивачем та відповідачами встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. ЛКП «Рясне-402» відповідачам у вищевказаний будинок надавало житлово-комунальні послуги, неодноразово (щомісячні повідомлення) попереджало відповідачів про стан їхньої заборгованості за спожиті послуги, з метою врегулювання відносин, щодо погашення заборгованості та добровільної оплати боргу, однак відповідачі не брали до уваги дані попередження та не вживали жодних заходів для погашення даної заборгованості. Це свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов'язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в установлений законодавством строк. Заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у відповідачів перед ЛКП «Рясне-402» утворилась за центральне опалення в загальній сумі 1841,25 грн. Дана заборгованість залишилась неоплаченою, що підтверджується розрахунком про стан заборгованості за житлово-комунальні послуги. Оскільки відповідачі допустили заборгованість, яка складає 1841,25 грн., тому просить суд позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги покликаючись на підстави та мотиви викладенні в позові. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позов заперечили та пояснили, що позивач на протязі тривалого часу послуги з центрального опалення належним чином не надає та у зв'язку з цим вони неодноразово звертались зі скаргами на незадовільне надання послуг за центральне опалення, оскільки в квартирі відповідачів постійно холодно та не гріють батареї. З огляду на вищенаведені обставини просить в задоволенні позову відмовити. Інші особи, які беруть участі в справі, в судове засідання не з'явились, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не піддягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо. Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Положення про те, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються лише на умовах договору, містяться також в ст.ст. 19, 20, 21, 26, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Рясне-402». Власником квартири [ADDRESS] є міська рада, квартира приватизована та відповідачі по справі [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO] є співвласниками, зареєстровані та проживають в вище зазначеній квартирі, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім"ї і прописку № 3907 від 26.12.2016р. виданою ЛКП "Рясне - 402" (а.с. 6). З квітня 2010 року відповідачі частково вносять плату за житлово-комунальні послуги, однак допустили заборгованість за центральне опалення в розмірі 1841,25 грн. Вказані обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представника позивача, відповідача, представника відповідача та долученими до справи довідкою з місця проживання відповідачів про склад сім'ї та прописку №3907 від 26.12.2016р. виданою ЛКП "Рясне - 402" та розрахунками заборгованості за центральне опалення. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ст. 68 ЖК України наймач жилого приміщення зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного та громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Положеннями ст. 64 цього Кодексу передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Статтею162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду" комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов"язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та при будинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, що врегульовано п. 1 ст. 10 вказаного Закону. Відповідно до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники квартир багатоквартирних будинків зобов"язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідач не заперечила в судовому засіданні факту часткового надання послуг позивачем з центрального опалення. Закон України " Про житлово-комунальні послуги " визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. До повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону;затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості;встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг;здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг;проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства;вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів. В статті 26 Закону встановлено істотні умови договору між виконавцем-виробником та споживачем. Як з"ясовано в судовому засіданні, письмового договору між сторонами не укладено, проте між ними існують фактичні договірні відносини, оскільки послуги надаються та відповідачі оплачують надані їм послуги. З пояснень відповідача [PERSON] також випливає, що ЛКП «Рясне-402», всупереч вимогам ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належним чином не виконувало свої обов'язки щодо утримання її житла в належному стані. Так, відповідачі неодноразово зверталися до ЛКП «Рясне-402» з заявами про перерахунок оплати у зв'язку з недогрівом центрального опалення, на що отримували відповіді про те, що працівниками ЛКП «Рясне-402» проведено комісійне обстеження температурного режиму у квартирі [ADDRESS] та складено відповідні акти. На підставі актів обстеження відповідачам проведено перерахунок оплати за центральне теплопостачання в сторону зменшення. Однак позивачем не вживалися заходи для покращення послуг з центрального опалення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не забезпечено мешканців квартири [ADDRESS], відповідачів по справі, житлово-комунальними послугами з центрального опалення необхідного рівня та якості згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що стверджується долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Суд не бере до уваги покликання представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності з огляду на наступне. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України, до окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність строком 1 рік щодо стягнення пені та штрафу. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що відповідачі періодично здійснював погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, останнє погашення відбулося в грудні 2014 року, а позивач звернувся до суду 31.01.2017 року. Статтею 264 ЦК України визначено випадки, в яких перебіг позовної давності переривається. Зокрема, у ч.1 вказаної статті визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. При цьому, частиною 3 статті 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності (ст. 264 ЦК України) застосовується судом незалежно від наявних чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать переривання строку позовної давності відносять визнання боргу або іншого обов'язку; визнання пред'явленої претензії. Відтак, з врахуванням вищевикладеного, суд бере до уваги той факт, що строк позовної давності не збіг. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed