Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 764 від 13.06.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиковим Володимиром Вікторовичем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в липні 2020 року йому стало відомо, про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження № 59541457 від 12.07.2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л., де відразу звернувся із відповідною заявою до приватного виконавця. Зазначає, що 03.08.2020 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження винесену приватним виконавцем виконавчого округу м.Київ Юхименко Ольгою Леонідівною на підставі виконавчого напису № 764 виданого 13.06.2019 року Приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейчик В.В. Так, вказує на те, що згідно виконавчого напису №764 від 13.06.2019 року було звернено стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору № 20130227145449 від 13.05.2013 року та розрахунку заборгованості за даним договором за період з 01.08.2018 року по 31.05.2019р. грошових коштів у сумі 22 951 (двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна) гривень 31 коп. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, порушено порядок здійснення виконавчого напису - відсутні належні і допустимі документальні докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення про наявність заборгованості позивачеві, рекомендованим листом у встановленому порядку не повідомлявся, а саме вказує на те, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Посилається на те, що згідно оспорюваного виконавчого напису звернено стягнення з мене на користь ТОВ «ФК» Сіті Фінанс», що ніби-то є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Брокбізнес Банк» невиплачених у строк відповідно до умов договору № 20130227145449 від 13.05.2013року заборгованості грошових коштів у сумі 22951 грн.31 коп. з урахуванням простроченої заборгованості - 12989 грн 69 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 9961 грн.62 коп., та суми сплати за вчинення виконавчого напису - 500 грн. 00 коп. Заборгованість нараховано з 01.08.2018 р. по 31.05.2019 р., однак стверджує, що позивач не отримував письмової вимоги (повідомлення) від банку. З вказаних підстав позивач не визнає розмірів заборгованості у тому числі відсотків та комісії, вважає їх надмірно великими та необгрунтованими, та вважає, що виконавчий напис, вчинений № 764 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія Сіті Фінанс" заборгованості у сумі 23 451 грн.31 коп., вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиков Володимиром Вікторовичем підлягає визнанню в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 02 лютого 2021 року, яке в останнє відкладено на 05 квітня 2021 року. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 січня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, а саме зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 764 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія Сіті Фінанс" заборгованості у сумі 23 451 грн.31 коп., вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиков Володимиром Вікторовичем. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", відповідач- приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчикоа В.В.у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися судом неодноразово, відзиву від них не надходило, ухиляються від отримання поштової кореспонденції, та не надають відповіді на надіслані електронною поштою документи. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи за адресами, вказаними позивачем, та на адреси, які зазначені в загальному доступі в мережі Інтернет.В матеріалах справи наявне клопотання приватного виконавця про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи положення ст. ст. 274, 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та в заочному порядку, про заочний розгляд судом 05.04.2021 року поставлено ухвалу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, про заочний розгляд справи судом 05.04.2021 року постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судових засідань. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З наданої суду копії виконавчого напису, який є предметом спору в даній справі, встановлено, що 13.06.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] суми грошових коштів у розмірі 22 951, 31грн. на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та суми сплати за вчинення виконавчого напису у розмір 500,00 грн. Період, за який провадиться стягнення з 01.08.2018 року по 31.05.2019 року. Як убачається з постанови від 12.07.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №764 від 13.06.2019 року вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичемпро стягнення з [PERSON] суми грошових коштів у розмірі 23451,31 грн. (заборгованість за договором та суми сплати за вчинення виконавчого напису) на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Як вбачається із копії додаткової угоди № 828-36-ЗПКФ про відкриття та обслуговування про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 20130227145449 укладеного між АТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] , останньому надано грошові кошти у розмірі 13000 грн. на строк з 15.05.2013 року по 14.05.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією у розмірі 32% річних. Дослідити зміст самого кредитного договору та строки обумовлені в договорі як кредитного договору так і платежів не можливо, оскільки відповідачі не надають жодних заперечень щодо суті спору, доказів про таке, відзиву на позов до суду не надходив, ухиляються від отримання судових повідомлень та викликів. Тому суд трактує ці обставини, щодо яких не надано документів на користь позивача. Крім того, в самому виконавчому написі, міститься посилання на договір від 13.05.2013 року, а сума стягнення за прострочення платежів зазначена за період з 01.08.2018 року по 31.05.2019 року, виконавчий напис вчинено 13.06.2019 року, оскільки строк позовної давності до такої заборгованості визначено законодавством України в один рік. В самій же додатковій угоді до вказаного договору, якає в матеріалах справи строк надання грошових коштів обумовлений з 15.05.2013 по 14.05.2015 року. Одночасно з цим, сам стягувач включає в розрахунок заборгованість з 01.08.2018 року, однак, будь-яких документів, які б свідчили, що сторони укладали договір про надання кредитних коштів суду не надано, лише наявне посилання, що договір укладено 13.05.2013 року, а в наявній додатковій угоді до цього договору, визначено строк кредитування та графіку поточного кредитного ліміту з 15.05.2013 по 14.05.2015 року. Будь-яких доказів протилежного суду не надано, в тому числі і спірного кредитного договору між кредитодавцем та позивачем суду не надано, позивач заперечує існування такого, суд трактує таку обставину на користь позивача. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, а саме вчиняють виконавчі написи. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналіз зазначених норм Закону та підзаконного нормативно-правового акту, які визначають порядок вчинення нотаріусами України виконавчих надписів можна дійти до висновку, що нотаріус може вчинити виконавчий надпис виключно за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Із аналізу зазначених обставин, не можливо встановити, що в АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», аналогічно як і в його правонаступників по кредитному договору від 15.05.2013 року виникло право вимагати повернення заборгованості з 01.08.2018 по 31.05.2015 року. З наявної додаткової угоди до вказаного кредитного договору вбачається, що днем виникнення права вимоги є 15.05.2015 року, при цьому трирічний строк, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, закінчився 13.06.2019 року. Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, він вчинений нотаріусом 18 липня 2019 року, тобто поза межами трирічного строку, на протязі якого нотаріус може вчинити такий напис. Як встановлено судом, приватним нотаріусом порушено вищезазначені вимоги Закону і вчинено виконавчий напис поза межами строку дії договору, і не зазначено з якого часу і до якого діє такий договір, що в сукупності з іншими не відповідностями ставить підсумнів безспірність заборгованості. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Будь-яких доказів того що Договір, зазначений у спірному виконавчому написі діяв у період з 01.08.2018 року по 31.05.2019 року, або що в цей період існувала непогашена заборгованість, чи діяли умови нарахування відсотків на таку заборгованість у відповідача [PERSON] суду не надано, детальний і обґрунтований розрахунок заборгованості за вказаним Договором до виконавчого напису також не надано. В зв`язку з чим не можливо з`ясувати які суми за який період за якого строку дії Договору включені у таку заборгованість, визначену у виконавчому написі. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так само як фінансова установа при зверненні до нотаріуса, всупереч відсутності безспірності заборгованості, неправомірно подав документи з розрахунком, який не відповідає зазначеним положенням нормативно-правових актів. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Виходячи з викладеного, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача щодо наявності безспірної заборгованості перед ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», суд доходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм чинного законодавства, тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Отже, позовні вимоги, заявлені позивачем до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» підлягають задоволенню. В частині позовних вимог, заявлених щодо приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчикова Володимира Вікторовича відмовити, виходячи з того, що в даних категоріях спорів нотаріуси є неналежними відповідачами.. Згідно роз`яснень , викладених у п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні» (лист ВССУ від 07.02.2014) справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, та які складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн. та судового збору в розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial