Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.09.2012 року в сумі 17346, 13 гривень. Свій позов мотивували тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.09.2012 року відповідачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала і станом на 08.07.2018 року має заборгованість на загальну суму 17346, 13 грн., яка складається з наступного: 1946, 91 грн. - тіло кредиту; 3555, 06 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 10541, 96 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 802, 20 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовних вимогах та клопотанні просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, чому є підтвердження в матеріалах справи. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.09.2012 року відповідачка отримала кредит у розмірі 4000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка була ознайомлена з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" і погодилася з ними, що підтверджується її особистим підписом на заяві /а.с. 6/. Судом також встановлено, що відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала і станом на 08.07.2018 року має заборгованість на загальну суму 17346, 13 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. /а.с. 4-5/. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Отже, відповідачкою було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов`язків позичальника, а отже ним було порушено умови кредитного договору, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачці кредиту, відсотків, комісії та штрафу. Однак, відповідно до ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. При порушенні позичальником строків виконання зобов`язання позивачем була застосована подвійна цивільно-правова відповідальність одного й того ж виду. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Дані положення також викладені в правовій позиції Постанови Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. А тому, вимоги позивача щодо стягнення штрафу (фіксованої частки та процентної складової), не підлягають задоволенню. Таким чином позовні вимоги до відповідачки підлягають частковому задоволенню в сумі 16043, 93 грн. (1946,91 грн. - тіло кредиту; 3555,06 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 10541, 96 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання). На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: partial