Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на даний час шлюб між його батьками розірвано, вони проживають окремо, а він проживає разом з матір`ю. Відповідно до свідоцтва про нраодження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 19 травня 2000 року, відповідач в даній справі є його батьком. За рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] виплачував аліменти на його утримання на користь матері, до його повноліття. По досягненню повноліття він навчався в Полтавському коледжі харчових технологій Національного університету харчових технологій та за рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області з його батька стягувалися аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, до закінчення навчання - до 28 червня 2019 року. На даний час він зареєстрований за місцем проживання матері та проживає в м.Полтава в гуртожитку і продовжує навчання на першому курсі в Інституті економіки, управління та інформаційних технологій Вищого навчального закладу Укоопспілки "Полтавський університет економіки і торгівлі", на контрактній основі, та продовжує перебувати на утриманні матері. Батько [PERSON] добровільно матеріальної допомоги йому не надає та ще й має заборгованість по сплаті аліментів на його утримання на час навчання станом на 28.06.2019 року в розмірі 40433,64 грн. Навчання, проживання в гуртожитку, проїзд до учбового закладу та додому, харчування, одяг, тощо, потребує значних коштів. Його мати працює вчителем, має на утриманні неповнолітню дочку. Батько фізично здровий, може працювати, а тому має можливість надавати йому матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на вимоги ст.199 СК України, прохає стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову та до закінчення ним навчання, тобто 30.06.2021 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 19 травня 2000 року, відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки Вищого навчального закладу Укоопспілки "Полтавський університет економіки та торгівлі" від 19.09.2019 року №29-18/508 та Договору надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою №152019000603 від 01.08.2019 року, позивач [PERSON] є студентом І курсу спеціальності 122 Комп`ютерні науки освітньої програми "Комп`ютерні науки", скороченого терміну навчання ступеня бакалавра на базі освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста, денної форми навчання Інституту економіки, управління та інформаційних технологій Вищого навчального закладу Укоопспілки "Полтавський університет економіки і торгівлі", денна форма навчання, на контрактній основі, строк навчання до 30 червня 2021 року (а.с.19, 20). Відповідно до вимог ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст.182 СК України. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції Українита ч.1-3 ст.12 ЦПК України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Позивач навчається на денній формі на контрактній основі в Інституті економіки, управління та інформаційних технологій Вищого навчального закладу Укоопспілки "Полтавський університет економіки і торгівлі", стипендію не отримує, самостійно працювати та отримувати заробітну плату на даний час [PERSON] не має можливості. Мати позивача допомагає синові матеріально в силу своїх можливостей, але не в змозі повністю самостійно утримувати свого повнолітнього сина. Відповідач по справі фізично здорова та працездатна особа, може працювати, а отже має змогу надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові, який навчається і потребує матеріальної допомоги. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що позивач є повнолітнім та продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, матеріальної допомоги на утримання позивача добровільно не надає, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на його утримання до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 років, що буде відповідати інтересам обох сторін. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Таким чином, судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved