Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом про визнання права власності посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на кв. [ADDRESS]. Позивачі, як спадкоємці першої черги отримали свідоцтво про право на спадщину на ? частину даної квартири, 01 грудня 2009 року . За час життя [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на іншу ? частину квартиру, а тому позивачі не можуть отримати спадщину. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити, визнати за кожним із позивачів право власності по ? частині кв. [ADDRESS]. Представник відповідача територіальної громади в особі Полтавської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома. Від третьої особи приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В. надійшла заява про розгляд справи в його відсутність. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що не з'явились в судове засідання. Суд, заслухавши позивача та представника позивачів, дослідивши зібрані докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Позивач [PERSON] є матір'ю , а позивач [PERSON] є чоловіком [PERSON], а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2015 року позивачі отримали спадщину після померлої [PERSON], яка складається з ? частини кв. [ADDRESS] та яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Мєдвєдєвою В.І. від 18 вересня 2006 року. Згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2011 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. у власність [PERSON] перейшла ? частина квартири [ADDRESS]. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 листопада та 17 грудня 2015 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі кожному свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину кв. [ADDRESS] у зв'язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме зареєстрованого в установленому законом порядку правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Позивачі у встановленому порядку звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], проте постановами позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] за час життя не зареєстрував в установленому законом порядку право власності на ? частину нерухоме майна, яке належало їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2011 року . У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до пунктів 33,34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, суд приймає до уваги, що [PERSON] у встановленому законом порядку набула права власності на спірне нерухоме майно, позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивачів на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved