Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

12 жовтня 2016 року ТОВ «Флора» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дій протиправними, спонукання до виконання договірних зобов»язань та стягнення збитків . Ухвалами Красноокнянського районного суду від 13 жовтня 2016 року, 24 жовтня 2016 року та 14 листопада 2016 року позовна заява була залишена без руху. 25 листопада 2016 року було відкрите провадження у вказаній справі. 20 грудня 2016 року відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про визнання договорів оренди землі недійсними, їх скасування та скасування державної реєстрації договорів оренди землі. 05 січня 2017 року ТОВ «Флора» були подані заперечення на зустрічний позов. 22 лютого 2017 року провадження по справі в частині позовних вимог до [PERSON] за первісним позовом та позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом було зупинено у звязку зі смертю [PERSON] до залучення до участі у справі правонаступника, та в цій частині матеріали справи були виділені в інше провадження. 22 лютого 2017 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза і провадження у справі було зупинено. 13 вересня 2017 року провадження у справі було відновлено і справа призначена до розгляду. 04 жовтня 2017 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза і провадження у справі було зупинено. 29 березня 2018 року провадження у справі було поновлено і справа призначена до розгляду. Позовна заява обґрунтовувалася тим, що 01 січня 2006 року між ТОВ "Флора" та [PERSON] і ТОВ "Флора" і [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок №153 та №170 площею по 5.51 га кожна і строк дії договорів складає 15 років. Вказані договори 20 листопада 2007 року були зареєстровані Красноокнянським відділом Одеської регіональної філії центру ДЗК. Позивач зазначив, що ТОВ "Флора" свої обов'язки відповідно до зазначених договорів виконує в повному обсязі, однак відповідачами у вересні 2016 року було грубо порушено обов»язки орендодавця , передбачені ст.24 Закону України «Про оренду землі», вони перешкоджали та продовжують перешкоджати позивачу користуватися орендованими земельними ділянками шляхом встановлення межових знаків та самовільного обробітку вказаних земельних ділянок. Внаслідок протиправних дій відповідачів по невиконанню умов договору оренди землі та самовільного зайняття вищевказаних земельних ділянок позивачу ТОВ «Флора» було завдано збитків, які складаються із шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття відповідачами земельних ділянок, розрахованої відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяною внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу ,яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963, які позивач просив стягнути з відповідачів. В подальшому позивачем були зменшені та уточнені позовні вимоги і позивач просив зобовязати відповідачів належним чином виконувати вимоги ст.24 Закону України « Про оренду землі» та п.29 вказаних договорів оренди землі ,а саме не вчиняти дії, які перешкоджають орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Зустрічні позовні вимоги щодо визнання договорів оренди землі недійсними, їх скасування та скасування державної реєстрації договорів оренди землі відповідачі [PERSON] та [PERSON] обґрунтовували тим ,що вони з ТОВ «Флора» укладали договори оренди землі 05 вересня 2000 року строком на 15 років ,строк дії яких закінчився 05 вересня 2015 року .Інших договорів оренди вони не укладали та не підписували. Отримавши екземпляри договорів оренди від 01 січня 2006 року ,вони виявили ,що вказані договори ними не укладалися і не підписувалися ,тобто вказані договори були укладені без їх згоди та волевиявлення і строк дії цих договорів укладений на термін 15 років. Знаючи , що строк дії договору від 05 вересня 2000 року закінчився у вересні 2015 року, уже в лютому 2016 року вони звернулися до ТОВ «Флора» з листом, у якому повідомили, що бажають забрати належні їм земельні ділянки для самостійного оброблення землі. Однак у березні 2016 року ТОВ «Флора» листом повідомило , що договори оренди є діючими, так як не закінчився термін договору, а тому підстав для повернення земельних ділянок немає. Вважаючи, що вказана відмова в поверненні ділянок є незаконною через відсутність їх волевиявлення на укладення договорів оренди, відповідачі за первісним позовом (позивачі за зустрічним позовом) просили договори оренди землі №153 та № 170 від 01 січня 2006 року визнати недійсними, скасувати їх, а також скасувати державну реєстрацію вказаних договорів оренди землі. У судовому засіданні представник позивача за первинним позовом наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, підтвердивши вимоги, викладені у позовній заяві, та не визнала зустрічний позов, посилаючись на те, що позивачем за первинним позовом належним чином виконувалися всі умови договорів оренди, укладених з відповідачами (позивачами за зустрічним позовом): орендна плата виплачувалась своєчасно і навіть раніше визначеного договором строку виплати та у розмірах, не менших, ніж зазначено у договорах оренди ,з урахуванням індексації ; всі умови договорів були відомі відповідачам (позивачам за зустрічним позовом), так як вони другий екземпляр договору отримали своєчасно, перед цим надавши адміністрації ТОВ «Флора» всі необхідні документи (державні акти, копії паспортів). При цьому, незважаючи на те, що договори відповідачі не підписували (хоча підписати міг інший член родини), очевидним є те ,що відповідачам було відомо про укладення договорів в 2006 році, так як у 2000 році договори оренди земельного паю підписувалися на підставі сертифікатів, тоді як у 2004 році позивачі отримали державні акти на земельні ділянки та паспорти і у 2006 році, апріорі, добровільно надавши власні документи, погодилися на укладення договору оренди землі. При цьому відповідач [PERSON] у 2010 році підписав додаткову угоду по договору оренди землі. А тому, своєчасно отримавши свій екземпляр договору оренди землі, останні мали неодноразову можливість ще раз передивитися та оскаржити вказані договори у разі їх невідповідності нормам закону, однак, отримуючи 9 років після укладення договору оренди землі орендну плату, відповідачі погодилися на умови договорів оренди землі від 01 січня 2006 року. За таких обставин, на думку представника позивача, відповідачі, навіть якщо і не вони підписували оспорювані договори оренди, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і можливість повідомити правоохоронні органи про виявлений факт підроблення підписів та/або оскаржити вказані договори у судовому порядку, однак цього останніми зроблено не було, а відтак, як вважає представник позивача, відповідачами (позивачами за зустрічним позовом) було пропущено визначений законом трирічний строк позовної давності, а доказів поважних причин його пропуску останніми не надано. Відповідачі за первинним позовом ( позивачі за зустрічним позовом) [PERSON] та [PERSON], їх представник, позов не визнали та пояснили, що дійсно з вересня 2016 року самостійно обробляють земельні ділянки, які належать їм на праві приватної власності, так як строк дії договору, який вони уклали у 2000 році, вже скінчився, а будь-яких інших договорів вони не підписували. Про існування договору оренди землі від 2006 року їм стало відомо, коли підходив до закінчення строк дії договору від 2000 року, але коли саме вони отримали договори за 2006 рік, відповідачі не памятають. При цьому представник зауважив, що відповідачі як юридично необізнані прості люди дійсно могли принести в адміністрацію ТОВ «Флора» свої оновлені особисті документи, як то державний акт, паспорт, довіряючи їх юридичній особі, з якою саме у 2000 році уклали договір оренди земельного паю і отримували орендну плату, вважаючи що отримують її за договором оренди від 2000 року. Однак договору оренди землі у 2006 році вони не підписували, їх волевиявлення на укладання нового договору оренди не було, а тому вказані договори слід визнати недійсними, скасувати та скасувати їх державну реєстрацію. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч.ч.1.2 ст.202 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частин 1, 3 даної норми матеріального права , зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ч.2 ст.792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладання договору оренди), передача обєктів оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання передачі. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,51 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер 5123155100:01:004:0068, яка розташована на території Красноокнянської (Окнянської) селищної ради Красноокнянського (Окнянського) району Одеської області, що посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ОД №061637, виданим 05 жовтня 2004 року на підставі розпорядження Красноокнянської РДА Одеської області від 15 червня 2004 року №155/А-2004 (а.с.91). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,51 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер 5123155100:01:004:0037, яка розташована на території Красноокнянської (Окнянської) селищної ради Красноокнянського (Окнянського) району Одеської області, що посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ОД №061641, виданим 05 жовтня 2004 року на підставі розпорядження Красноокнянської РДА Одеської області від 15 червня 2004 року №155/А-2004 (а.с.96). Згідно договору оренди землі №170 від 01 січня 2006 року, укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Флора» в особі голови ТОВ [PERSON], [PERSON] передав в оренду на 15 років земельну ділянку площею 5,51 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташовану в с.Флора, належну йому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД №061637, виданого 05 жовтня 2004 року. Договір зареєстровано у Красноокнянському відділі Одеської регіональної філії центру ДЗК 20 листопада 2007 року за №040752600160 (а.с.22-23). Згідно договору оренди землі №153 від 01 січня 2006 року, укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Флора» в особі голови ТОВ [PERSON], [PERSON] передала в оренду на 15 років земельну ділянку площею 5,51 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» , розташовану в с.Флора , належну їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД №061641, виданого 05 жовтня 2004 року. Договір зареєстровано у Красноокнянському відділі Одеської регіональної філії центру ДЗК 20 листопада 2007 року за №040752600203 (а.с.14-15). За клопотанням відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) для перевірки доводів [PERSON] та [PERSON] щодо непідписання ними оспорюваних договорів оренди землі ухвалою Красноокнянського районного суду було призначено судову почеркознавчу експертизу . Згідно висновку № 291-П від 07 серпня 2017 року судово-почеркознавчої експертизи, проведеної експертом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України: 1) Підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі №153 від 01 січня 2006 року у двох примірниках, виконано не самою [PERSON], а іншою особою . 2) Підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі №170 від 01 січня 2006 року у двох примірниках, виконано не самим [PERSON], а іншою особою (а.с.186-191). Таким чином, договори оренди землі від 01 січня 2006 року №154 та №170, укладені відповідно між [PERSON] і ТОВ «Флора» та [PERSON] і ТОВ «Флора», як правочини, які укладені не власниками земельних ділянок, а іншими особами без належних на то повноважень, а відтак і за відсутності волевиявлення позивачів за зустрічним позовом на виникнення правовідносин оренди з ТОВ «Флора», є недійсними на підставі частин 1, 3 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України. Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України. Тому позовні вимоги позивачів за зустрічним позовом в частині визнання договорів оренди землі недійсними підлягають задоволенню, так як лише їм як власникам у сенсі положень частини 1 статті 317 ЦК України належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, зокрема, право передачі земельної ділянки в оренду. Відповідно до положень частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Стаття 236 ЦК встановлює, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Саме тому, враховуючи ,що договори оренди землі №153 та №170 визнані судом недійсними ,то і зобов»язань відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо виконання положень недійсного договору не виникає. Що стосується застосування позовної давності, то суд вважає, що позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) не доведено, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] тривалий час , понад три роки , достеменно було відомо про наявність договорів від 2006 року без їх власного підпису, враховуючи і те що договори близько 2 років перебували в процесі державної реєстрації. При цьому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази мають бути належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід звернути увагу також на те, що відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України, лише правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Твердження представника позивача, що оскільки додаткова угода від 18 березня 2010 року до договору оренди землі була підписана [PERSON] , що випливає із висновку судово-почеркознавчої експертизи №17-5407/5408 від 19 березня 2018 року ( а.с.230-237) , та що свідчить про його поінформованість про наявність договору оренди землі від 2006 року , суд не бере до уваги, оскільки дана угода є лише додатком до договору оренди земельної ділянки, не може існувати самостійно від недійсного договору і не може бути підставою для виникнення речового права. Крім того, підписання [PERSON] додаткової угоди свідчить лише про сам факт проставлення підпису під вказаною угодою ( що [PERSON] категорично заперечує) , а не про його поінформованість про наявність договору оренди від 2006 року. Тому суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] довели належними та допустимими доказами недійсність договору оренди землі, натомість, ТОВ «Флора» не спростувало ту обставину, що спірний договір оренди було укладено не відповідачами, а іншою особою, яка не мала повноважень представництва на вчинення правочину та не довело факт, що договори були передані відповідачам у момент їх укладення або негайно після державної реєстрації, що унеможливлює застосування позовної давності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання договорів оренди землі недійсним підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог ТОВ «Флора» про зобов»язання не вчиняти дії, які перешкоджають орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою слід відмовити. Що стосується вимоги скасування державної реєстрації спірних договорів, суд вважає, що дана вимога є надлишково заявленою і не підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Позивачами ж (за зустрічним позовом) не заявлялись вимоги про скасування рішення державного реєстратора або про скасування записів про проведену державну реєстрацію права. Разом з тим, рішення суду про визнання договорів оренди землі від 01 січня 2006 року, укладених між сторонами, недійсними, є підставою для звернення позивачів до відповідного органу про скасування речового права, зареєстрованого на підставі договору оренди, що, відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації права. Саме тому вимоги позивачів про скасування реєстрації речового права оренди є надлишковими і передчасними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема ,належать витрати ,повязані з проведенням експертизи. Таким чином, понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та сплаті витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи підлягають присудженню з відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Флора» на користь позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON]

Outcome: partial