Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] пред"явив до суду позов до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 12 липня 2015 року у розмірі 3250 доларів США, що еквівалентно 77\~837,50 грн., процентів за користування позикою на підставі вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК за період з 12 липня 2015 року по 01 грудня 2015 року у розмірі 7809,34 грн., а також трьох процентів річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 914,86 грн. за період з 12 липня 2015 року по 01 грудня 2015 року. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 12.07.2015 року позичив [PERSON] кошти в розмірі 3250 доларів США, які остання зобовязувалась повернути на першу вимогу. 01 жовтня 2015 року він у письмово повідомив відповідачку про повернення коштів. Однак, по даний час відповідачка коштів не повернула. Посилаючись на наведене та те, що відповідачка грошових коштів у добровільному порядку повертати не бажає, просив стягнути суму боргу у розмірі 77\~837,50 грн., 7809,34 грн. процентів за користування позикою на підставі вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК та три проценти річних у розмірі 914,86 грн. за період з 12 липня 2015 року по 01 грудня 2015 року У судове засідання позивач не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, а також долучив оригінал розписки від 12.07.2015 року. Позивач та його представник були присутній у попередніх судових засіданнях, позов підтримали з підстав зазначених у ньому. Крім того, просили стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 4800 грн. згідно договору, акт виконаних робіт та квитанції про оплату від 01.12.2015 року. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. [PERSON] та її адвокат були присутні у попередніх судових засідання, вказали, що позов не визнають та просять відмовити у задоволені. [PERSON] суду пояснила, що неофіційно працювала продавцем у субєкта підприємницької діяльності [PERSON] у продуктовому магазині "Ютан" , а згодом - у магазині на проспекті [PERSON] у м. Тернополі . 12 липня 2015 року вона повідомила позивачу, що звільняється, після чого останній провів ревізію та виявив нестачу на 140 тисяч гривень. [PERSON] вимагав повернути кошти, шантажував, погрожував і як наслідок змусив її написати дану розписку на суму 3250 доларів США . Даний договір укладений нею проти її волі, внаслідок застосування до неї фізичного та психічного тиску з боку позивача [PERSON] грошових коштів вона від позивача не отримувала. З цього приводу вона зверталася в органи поліції, однак [PERSON] підозри у вчиненні шахрайських дій не пред"явлено , до кримінальної відповідальності його не притятгнено. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] чоловік відповідачки в суді пояснив, що зі слів дружини знає , що ніяких грошових коштів вона у [PERSON] не позичала , розписку написала під його психологічним тиском. Судом увстановлено, що 12 липня 2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 3250 доларів США, які зобовязувалась повернути на першу вимогу, що підтверджується оригіналом письмової розписки [PERSON] від 12 липня 2015 року . Відповідачка [PERSON] підтвердила факт написання боргової розписки власноручно 12 липня 2015 року. 01 жовтня 2015 року [PERSON] направив [PERSON] рекомендованим листом за № 4602401121700 письмову вимогу про повернення суми боргу. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення відправлення за № 4602401121700 встановлено, що відповідачка тримала таку вимогу особисто 19.10.2015 року, проти чого у судовому засіданні не заперечила. На даний час, борг [PERSON] не повернуто, що визнається сторонами спору. Згідно офіційного розпорядження Національного банку України, офіційний курс гривні до долара США станом на день винесення рішення 16 вересня 2015 року становить 2620,67 грн. за 100 доларів США. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Згідно із вимогами ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюті на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму основного боргу, згідно заявлених вимог у гривневому еквіваленті у розмірі 77\~837,50 грн. Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу. Згідно із вимогами ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.\~\~ Отже, у ч. 1 ст. 1048 ЦК, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо\~\~безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в ч. 2 ст. 1048 ЦК. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~ Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вимоги ст. 1048, розмір процентів за користування позикою згідно договору за період з 12 липня 2015 по 01 грудня 2015 року включно за користування коштами у розмірі 3250 доларів США становить 325,98 доларів США, що еквівалентно 8\~542,86 грн. згідно офіційного курсу гривні до долара США станом на день винесення рішення (325,98*26,2067грн.), виходячи із наступного розрахунку: облікова ставка НБУ за період з 12 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року - 30%, кількість днів прострочення 47, сума процентів за період прострочення 125,45 доларів США (3250 доларів США * 0,0386(30%/100%/365*47); за період з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року - облікова ставка НБУ 27%, кількість днів прострочення 28, сума процентів за період прострочення 67,28 доларів США (3250 *0,0207 (27/100%/365*28); за період з 25.09.2015 року по 01.12.2015 року - облікова ставка НБУ 22%, кількість днів прострочення 68, сума процентів за період прострочення 133,25 доларів США (3250 *0,0410 (22/100%/365*68); Таким чином, з відповідачки на користь позивича слід стянути 7\~809,34 грн. процентів за користування коштами за період з 12 липня 2015 року по 01 грудня 2015 року, виходячи із заявлених вимог та приписів ст. 11 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог. За положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно із вимогами ст.ст.625, 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, а саме, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Встановлено,що борг позивачу не повернуто, а тому позивач має право на стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме, на три проценти річних від простроченої суми, як відповідальність за невиконання грошового зобовязання. Встановлено, що згідно договору позики сторони погодили строк виконання зобовязання на першу вимогу. 01 жовтня 2015 року [PERSON] направив [PERSON] рекомендованим листом за № 4602401121700 письмову вимогу про повернення суми боргу, яку остання отримала особисто 19.10.2015 року. Судом встановлено, що 19 жовтня 2015 року і по даний час відповідачка коштів позивачу не повернула, відтак прострочення виконання зобовязання настало з 20 жовтня 2015 року. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача трьох процентів річних за прострочення виконання зобовязання на суму 3250 доларів США за період з 20 жовтня 2015 по 01 грудня 2015 року . В силу вимог ст.625 ЦК України розмір трьох процентів річних від простроченої суми 3250 грн. за період з 20 жовтня 2015 року по 01 грудня 2015 року включно, становить 16,83 доларів США, що еквівалентно 441,10 грн., станом на день винесення рішення по справі, виходячи із наступного розрахунку - 3250 доларів США.*3%/100 річних=97,5 доларів США /365 днів=0,267 доларів США.* 63 днів прострочки=16,83 доларів США . Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача основної суму боргу у розмірі 77 837,50 грн., 7\~809,34 грн. процентів за користування коштами за період з 12 липня 2015 року по 01 грудня 2015 року та трьох процентів річних за час прострочення виконання зобовязання за період з 20 жовтня 2015 року по 01 грудня 2015 року включно у розмірі 441,10 грн. Відповідачка не надала суду будь-яких допустимих доказів на спростування доводів позивача та підтвердження власних тверджень. Твердження відповідача [PERSON], що вона не отримувала грошей від позивача не заслуговують на увагу суду, оскільки не знайшли свого у суді та спростовуються матеріалами справи, зокрема, оригіналом розписки від 12.07. 2015 року написаної власноручно [PERSON], чого остання не заперечила. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. На підтвердження укладення договору позики позивач надав суду оригінал розписки, яка свідчить про передання [PERSON] у позику [PERSON] грошових коштів на суму 3250 доларів США та невиконання боржником свого обовязку згідно умов договору. Крім того, з матеріалів справи встановлено та не заперечувалось сторонами спору, що договір позики від 12.07.2015 року [PERSON] станом на день вирішення справи не оскаржувався. Положеннями ст. 204 ЦК встановлена презумпція правомірності правочину, а саме, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійним. Щодо витрат на правову допомогу адвоката слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В силу вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правої дороги від 17 лютого 2016 року, ордер від 28.03.2016 року акт виконаних робіт від 02 серпня 2016 року та квитанцію про оплату згідно договору від 01.12.2015 року. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України " Про державний бюджет на 2016 рік " мінімальна заробітна плата в місячному розмірі із 01 січня - 1378 гривень, з 01 травня - 1450 гривень, з 01 грудня - 1600 гривень. Відтак, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах у з березня по травень 2016 року за годину роботи адвоката становить 551,20 грн. (1378*40%/100) та 9,19 грн. за 1 хв. роботи адвокати (551,20 /60хв.)., а з травня 580 грн. за годину роботи адвоката (1450*40%/100) та 9,67 грн. за 1 хв. роботи адвокати (580/60хв.). Як вбачається із журналів судових засідань, судові засідання в яких брав участь адвокат позивача, тривали 72 хв., а саме: 28 березня 2016 року - 6 хв., 18 квітня 2016 року - 45хв., 10 червня 2016 року -5 хв. , 02 серпня 2016 року 14 хв. та 17 серпня 2016 року - 2 хв. Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку що на правову допомогу адвоката з відповідача слід стягнути витрати за 72 хв.(6+45+5+14+2) участі адвоката в судових засідання з березня по серпня 29016 року, згідно договору від 17 лютого 2016 року на загальну суму 671 грн. 76 коп., виходячи зі наступного розрахунку: 468,69 грн. (9,19 грн.*51хв ( 6 хв. -у березні та 45 хв. -у квітні) та 203,07 грн. (9,67*21 хв. ( 5 хв. -у червні, 14 хв. -02 серпня та 2 хв.- 17 серпня.). Разом з тим, суд вважає, що до задоволення не підлягають вимоги позивача, щодо стягнення витрат на правову допомогу за написання позовної заяви та консультацій, оскільки з долученого до матеріалів справи договору про надання послуг адвоката встановлено, що такий договір укладено 16 лютого 2016 року, а позов пред"явлено до суду 10 грудня 2015 року. [PERSON] іншого договору позивач та його представник суду не надали. На підставі наведеного,

Outcome: partial