Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" 23.01.2019 року звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця з відповідача [PERSON] , мотивуючи позов тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 25.10.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 9800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання виконав, а саме надав [PERSON] можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах, передбаченим Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Банком 04.05.2018 р. направлено претензію кредитора до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, та 08.06.2018 року отримано відповідь, згідно якої повідомлено, що спадкоємці [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Вказує, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобо`язання померлого позичальника. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 25.10.20074 р. становить 6483,44 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1921,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 3500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків (арк. справи 14). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно наданого АТ КБ "Приватбанк" розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.10.2007 р., заборгованість [PERSON] становить 6483,44 грн., яка складається з: тіла кредиту в сумі 4097,68 грн., нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 2385,76 грн. Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 05.12.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (арк. справи 51). 04.05.2017 р. Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою отримана претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21.04.2017 р., згідно якої банк просив включити кредиторські вимоги в спадкову масу в розмірі 6483,44 грн., щодо померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно листа Третьої Херсонської державної нотаріальної контори №865/02-14 від 12.05.2018 р., АТ КБ "Приватбанк" повідомлено, що після померлого [INFO] [PERSON] , на підставі претензії банку №SAMDNS0000016366498 від 21.04.2017 р. заведено спадову справу №207/2017 року. Із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались, відомості про фактичне прийняття спадщини відсутні. Відповідно до копії актового запису про укладення шлюбу №418 складеного 01 липня 1977 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] . Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу). Згідно ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. (правовий висновок ВСУ у постанові №6-2962 від 12.04.2017р., постанова Верховного Суду у справі № 754/2946/15-ц номер провадження 61-1016св18 від 22.01.2018р.) За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, спадкування передбачає не лише прийняття прав померлого спадкодавця, а й його обов`язків за певними зобов`язаннями. Приймаючи у спадщину зобов`язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов`язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов`язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором. Така вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом заявити про вимогу до спадкоємців через нотаріуса. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на те, що [PERSON] є дружиною померлого, зареєстрована за однією адресою з померлим, відповідно є такою, що фактично прийняла спдащину, оскільки протягом встановленого шестимічного строку не заявила про відмову від неї. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач успадкував не лише майно, яке належало спадкодавцю, а і всі зобов`язання. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1921 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 24 жовтня 2019 року.

Outcome: approved