Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

у жовтні 2020 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося у суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2018 року між ПрАТ СК «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №л207611а8н, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб КІА д.н.з. [NUMBER] . 14.11.2018 р. в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів "КІА" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mazda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.01.2019 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2428808 від 22.11.2018 року та умов Договору страхування № л207611а8н від 16.07.2018 розмір страхового відшкодування склав 28 658,19 грн., яке позивачем було сплачено на СТО згідно платіжного доручення № 516317 від 23.11.2018. 08.02.2019 року позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа Гарант» із заявою за вих. № СУ/006202/3 про виплату страхового відшкодування. 23.05.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 13 276,12 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 року відмовлено в задоволенні позову ПрАТ "СК "АРКС" до ТОВ "СК "Альфа - Гарант" про стягнення страхового відшкодування. Сума збитків, які не відшкодовані позивачу, становить 15 382,07 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем 22.04.2020 року було направлено на адресу [PERSON] претензію про регресні вимоги, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. За таких обставин, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «АРКС» 15 382,07 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.(а.с. 63) 12 січня 2021 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки між ним та ТОВ "СК "Альфа-Гарант" було укладено договір, за умовами якого страховик зобов"язався протягом визначеного періоду надати послуги зі страхування, саме обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На виконання умов договору було укладено Поліс № АМ/4938974 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком за яким є ТОВ СК «Альфа-Гарант». Розмір страхового відшкодування згідно вказаного договору становить 100 000 грн., що повністю покриває розмір страхового відшкодування ПрАТ СК «АРКС» перед застрахованою особою. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 16 липня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №л207611а8н, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "КІА" д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 31) 14 листопада 2018 р. в м. Києві сталася дорожньо-траспортна пригода за участю автомобілів "КІА" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mazda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль марки "КІА" д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 12) ПрАТ «СК «АХА Страхування» складено страховий акт від 22.11.2018 № АХА2428808, відповідно до якого вищевказана дорожньо-транспортна пригода кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 28 658,19 грн., що становить різницю між визначеною у рахунку ФОП [PERSON] від 21.11.2018 № СФ-0000438 вартістю відновлювальних ремонтних робіт у розмірі 28 658,19 грн. та франшизою за договором страхування 0,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Mazda» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу № АМ/004938974, згідно якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн. (а.с. 40) 08 лютого 2019 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. 23 травня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено на користь ПрАТ «СК «АРКС» виплату страхового відшкодування в розмірі 13 276,12 грн. Не погодившись із розміром виплаченої суми страхового відшкодування, ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення 13 678,89 грн. страхового відшкодування. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11 березня 2020 року було відмовлено в задоволеннівказаного позову ПрАТ «СК «АРКС". (а.с. 42) Вбачається, що 22 квітня 2020 р. ПрАТ «СК «АРКС» звернулась до [PERSON] з регресною вимогою (вих. № СУ/006202/4-3). Оскільки відповідач виплату страхового відшкодування в порядку регресу за даним страховим випадком не здійснив, позивач звернувся у суд з даним позовом і просить стягнути з [PERSON] 15 382,07 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. Суд не погоджується з доводами позивача з огляду на наступне. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 15382,07 грн. Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань : Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування; Деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; Договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На виконання договору страхування № л207611а8н позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 28 658,19 грн. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. У цій справі ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховик відповідача (завдавача шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право ТДВ СК «Альфа-Гарант» могла би набути, відшкодувавши потерпілій завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених ст. 38 вказаного Закону. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу серії №АМ/4938974 страховиком відповідача зі страховим лімітом 100000,00 грн. на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була ТДВ СК «Альфа-Гарант». Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане, суд погоджується з доводами відповідача, який заперечує проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважає, що саме на ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховика відповідача, покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 р. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" необхідно відмовити.

Outcome: dismissed