Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є позивач та [PERSON] (далі-відповідач) укладено кредитний договір від 27.07.2006 року №DNH4KP50610294, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит на споживчі потреби у сумі 1858,74 грн. строком на 12 місяців до 27.07.2007 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Повернення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається із заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (стандарт). Відповідач отримала та використала для споживчих потреб кошти, отримані в кредит. Відповідач свої зобов'язання за даними договорами не виконує належним чином, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2014 року складає 36771,28 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір від 27.07.2006 року №DNH4KP50610294, за умовами якого банком надано позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 36771,28 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості, строком на 12 місяців до 27.07.2007 року. Повернення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається із заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (а.с.6, 7-10). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному напрямку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за договором кредиту утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2014 року становить 36771,28 грн., що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі - 1856,74грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі - 10484,51 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 22202,83 грн.; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в розмірі 1727,20 грн. Заборгованість підтверджується відповідним розрахунком. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценти, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання за ст.550 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду,якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд прийшов до висновку, що позов є законним, таким що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved