Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі по тексту - ФОП [PERSON] , відповідач), у якій просить суд : 1) стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти в розмірі 28350,00 грн. оплачених за товар, та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] витрати на правничу (правову) допомогу в сумі 5000,00 грн. та 7130,00 грн. В обґрунтування позовних вимог пояснив, що він зробив замовлення на інтернет-платформі [INFO] у фізичної особи-підприємця [PERSON] на купівлю черевиків-джамперів у кількості 7 пар на загальну суму 28350,00 грн. 17 липня 2020 року ним було отримано від ФОП [PERSON] рахунок на оплату №3568 від 17.07.2020, в якому зазначено покупця - [PERSON] , товар - джампери, кількість - 7, сума - 28350,00 гривень. Позивач зазначив, що товар було ним оплачено двома банківськими переказами відповідно до квитанцій від 17.07.2020 на суму 9900 грн. та 22.07.2020 на суму 18450 грн. Таким чином, після надіслання відповідачем рахунку та оплати його позивачем у розумінні ст.ст.202, 205, 638, 640, 641, 642 ЦК України між сторонами було укладено договір купівлі-продажу. Після чого відповідачем було направлено товар засобами поштового зв`язку ТОВ «Нова пошта», вказано одержувачем дружину позивача - [PERSON] .. 02.08.2020 після надходження товару було виявлено, що товар не відповідає по кількості та асортименту за розмірами, погодженими сторонами, а саме: сторонами було погоджено купівлю черевиків - джамперів у кількості 7 пар, розмір - 38, натомість відповідачем було направлено 4 пари черевиків розмірами 39 - 42, що підтверджено відповідним актом ТОВ «Нова Пошта». Отже, відповідачем було порушено умови договору, яким чітко узгоджено асортимент та кількість товару. Зазначив, що 11.08.2020 ним було направлено на адресу відповідача претензію, в якій повідомлено про розірвання договору, та 21.08.2020 - лист-повідомлення про розірвання договору, відмову позивача від товару та готовність його повернути в будь-який момент. Разом з тим, до цього часу грошові кошти в сумі 28350,00 грн. не були повернуті відповідачем, у зв`язку з чим [PERSON] був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, в результаті зазначених порушень умов договору позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з невиконанням умов договору, в результаті винних дій відповідача він зазнав стресу, переживав негативні емоції, втратив сон, почувався незручно, дискомфортно, був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення його порушених прав. При цьому, для відновлення своїх порушених прав позивач був змушений оплачувати юридичні послуги, у зв`язку з чим витратив кошти, призначені на відпочинок у відпустці для себе та своєї родини, та його сім`я була позбавлена відпочинку. Враховуючи викладене, з посиланням на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 23 ЦК України, ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України стверджує про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. та витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 12130,00 грн. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23.09.2020 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Заходи забезпечення позову не вживались. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Зазначили, що черевики-джампери було замовлено позивачемдля цілей, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю - для зайняття спортом його дружини, дітей та родичів. Погодження умов договору було зафіксовано в рахунку на оплату № 3568 від 17.07.2020, - 7 пар вартістю 4050,00 грн. за пару, що разом становить 28350,00 грн. Виставлений відповідачем рахунок є пропозицією укласти договір, яку позивач прийняв, оплативши суму вартості черевиків-джамперів, обумовлену в рахунку на оплату, в повному обсязі. При цьому, відповідач не вчинив дій, направлених на відкликання своєї пропозиції укласти договір, а відтак, у розумінні ст. 641 ЦК України договір вважався укладеним. Також позивач пояснив, що кількість, розмір та зовнішній вигляд джамперів було узгоджено між покупцем та дружиною позивача - [PERSON] у телефонному режимі та шляхом обміну повідомленнями у месенджері «Вайбер». При цьому, у месенджері «Вайбер» обумовлювалась поставка джамперів саме певного виду, якість та вартість якихбула істотно вищою (4050,00 грн. за пару), ніж якість та вартість інших різновидів джамперів, що продавалися через мережу Інтернет, в тому числі на інтернет-платформі [INFO]. При цьому, ФОП [PERSON] на інтернет-платформі [INFO] було зроблено оголошення про продаж саме джамперів 38-го розміру. Однак, відповідачка умов договору не дотрималась, надіславши на адресу дружини позивача - [PERSON] - лише 4 пари джамперів замість 7, при цьому, їх зовнішній вигляд, розмір та якість не відповідали тим, які були обумовлені сторонами договору. А саме, замість джамперів, фотографію яких ФОП [PERSON] надсилала дружині позивача та ціна яких становила 4050,00 грн. за пару, були надіслані зовсім інші джампери, - ті, які продавалися на платформі [INFO] по ціні 1197 грн. за пару, і які були не потрібні позивачу, 39-42 розміру, замість 38 розміру. Після того, як [PERSON] почала з`ясовувати причини надіслання джамперів іншої якості та не в тій кількості, ніж було обумовлено договором, ФОП [PERSON] спочатку відповіла, що це саме той товар, про поставку якого вони домовлялися, та обіцяла з`ясувати питання по кількості, а потім зовсім перестала виходити на зв`язок. [PERSON] повідомив ФОП [PERSON] про намір розірвати договір шляхом надіслання на її адресу письмової претензії та додаткового листа, однак, ці претензія та лист залишилась без реагування. Крім того, позивач у судовому засіданні вказував на наявність підстав для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки з початку серпня 2020 року відповідач ухиляється від вирішення питання про повернення позивачу коштів, сплачених за товар, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду, витрачати кошти та час на послуги адвокатів. Протягом розгляду справи судом він був також вимушений витрачати час на участь у судових засіданнях, в жодне з яких відповідач не з`явився, що свідчить про його ухилення від врегулювання спору. Вказані обставини негативно впливають на психологічний стан позивача та, як наслідок, на його сімейне життя, знижують якість його роботи як керівника підприємства. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є дружиною позивача, і саме вона листувалася у месенджері «Вайбер» із ФОП [PERSON] , узгоджуючи кількість, якість, розмір та зовнішній вигляд джамперів, та фактично отримувала посилку на Новій пошті від ФОП [PERSON] . Підтвердила, що джампери вони з чоловіком вирішили придбати для зайняття спортом саме членів її родини та родичів, тобто, без мети використання їх у підприємницькій діяльності. Пояснила, що їй були потрібні джампери саме певного виду (певної якості), які було досить складно знайти. Зазначила, щотакі джампери, були знайдені нею на інтернет-платформі [INFO] у ФОП [PERSON] , оголошення стосувалося джамперів саме 38-го розміру. Позивачем було здійснено замовлення у ФОП [PERSON] саме у зв`язку з тим, що лише у неї були в наявності джампери цього виду, по ціні 4050,00 грн.. Спочатку було замовлено лише одну пару черевиків-джамперів у ФОП [PERSON] безпосередньо на платформі [INFO], однак, після здійснення електронного замовлення на одну пару продавець ФОП [PERSON] зателефонувала [PERSON] та повідомила, що має в наявності джампери у більшій кількості, ніж одна пара. [PERSON] з позивачем вирішили придбати джампери у більшій кількості. Враховуючи викладене, продавцем було скасовано попереднє замовлення на платформі «[INFO]» на одну пару джамперів, та в телефонному режимі прийнято від [PERSON] замовлення на сім пар джамперів по ціні, зазначеній на сайті - 4050 грн. Кількість та розмір джамперів було узгоджено між покупцем та продавцем у телефонному режимі та шляхом обміну повідомленнями у месенджері «Вайбер». При цьому, у месенджері «Вайбер» відповідачкою було надіслано [PERSON] фото джамперів, які влаштували [PERSON] , і саме щодо цього виду джамперів було досягнуто домовленість про поставку. Свідок пояснила, що ціна джамперів, які вони замовили, була істотно вищою порівняно з цінами інших джамперів, які продавалися в мережі Інтернет, з огляду на їх високу якість, і саме за цю якість вони з чоловіком були згодні платити вказану ціну. Продавцем було надіслано у месенджері «Вайбер» [PERSON] рахунок на вказану суму, де зазначено покупця - [PERSON] , ціну за пару джамперів - 4050,00 грн., кількість товару - 7 парта вартість замовленої позивачем партії - 28350,00 грн. Спочатку продавець просила зробити часткову передоплату, потім зазначила, що відправка товару буде здійснена лише після оплати повної вартості всієї партії - 28350,00 грн. Вказану суму було оплачено [PERSON] двома частинами, однак, навіть після надходження повної суми оплати ФОП [PERSON] зволікала з поставкою товару, посилаючись на завантаженість іншими замовленнями. 02.08.2020 [PERSON] (оскільки посилку було направлено на її ім`я, точніше, на ім`я [PERSON] , та було зазначено номер телефону [PERSON] як отримувача) отримала на Новій почті посилку від ФОП [PERSON] , одну велику коробку, в якій були наявні лише 4 коробки з джамперами. Після того, як [PERSON] відкрила ці коробки, з`ясувалося, що продавцем було надіслано зовсім інші джампери (нижчої якості та іншої будови), ніж ті, які було обумовлено ними у телефонному режимі та у месенджері «Вайбер», та зображено на фото, надісланому [PERSON] самою відповідачкою. Фактично було надіслано неякісні китайські джампери, які продавалися в мережі Інтернет іншими продавцями, однак, по значно нижчій ціні (приблизно 1197 грн.). Крім того, замість 38-го розміру у коробці були джампери 39-42-го розміру. Після цього [PERSON] безпосередньо з відділення Нової пошти зателефонувала [PERSON] , однак, остання не відповідала на дзвінки. На повідомлення у месенджері «Вайбер» ФОП [PERSON] відповіла, що це саме ті джампери, які замовляв та оплатив [PERSON] , а щодо кількості (чому 4, а не 7) - вона з`ясує. На доводи [PERSON] про те, що надійшли зовсім інші джампери, ніж були зображені на фото, надісланому відповідачкою (інші за будовою та якістю), ФОП [PERSON] стверджувала, що це самі ті джампери, про які йшла мова у листуванні. На зауваження [PERSON] , що ті джампери, що надійшли, їй не потрібні, і вона бажає повернути їх продавцю та повернути сплачені за них кошти, ФОП [PERSON] відповіла відмовою, та обіцяла з`ясувати причини ненадходження ще 3 пар джамперів. Однак, ці три пари від неї так і не надійшли, на телефонні дзвінки [PERSON] та повідомлення у месенджері «Вайбер» з вимогою повернути кошти або хоча б якось відреагувати, ФОП [PERSON] не відповіла, ігноруючи [PERSON] протягом кількох днів, взагалі перестала виходити на зв`язок. Фотографію джамперів, яку продавець надсилала [PERSON] у месенджері «Вайбер», та щодо якої було досягнуто домовленості, продавець видалила. Надіслані [PERSON] письмова претензія та лист з вимогою розірвати договір, прийняти товар та повернути сплачені за нього кошти, залишилися без реагування. Відповідач в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, як шляхом надсилання судової повістки за адресою, повідомленою суду самим відповідачем як адреса для листування ( [ADDRESS] ), так і шляхом надіслання телефонограми та тексту повістки SMS-повідомленням. Клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 05.02.2021, відповідач не надала, причини неявки в судове засідання не повідомила. За приписами ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на наведене, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не повідомила суд про причини неявки, враховуючи, що неприбуття в судове засідання 05.02.2021 не є першою неявкою відповідача, яка достовірно обізнана про подачу позову до неї, повідомлялась на кожне судове засідання як шляхом надіслання судової повістки на офіційну адресу її реєстрації ( [ADDRESS] ), так і шляхом направлення тексту повісток SMS-повідомленнями та оголошеннями, розміщеними на сайті «Судова влада України», а після повідомлення нею адреси для листування - і на адресу для листування ( [ADDRESS] ), матеріали позовної заяви з додатками та інших заяв по суті справи надсилались відповідачу за обома вищевказаними адресами, а також електронною поштою, суд вважає за необхідне провести судове засідання за відсутності відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.06.2020 [PERSON] зареєстрована Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради як фізична особа-підприємець, вид діяльності - 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний). 16.07.2020 позивачем о 18:51 год. було зроблено замовлення на інтернет-платформі «[INFO]» черевики на пружинах «Фітнес джампери професійні KangooJumps». Як зазначено в оголошенні, розміщеному ФОП [PERSON] на інтернет-платформі «[INFO]», вказані джампери є оригіналом, в наявності колір синій і червоний, код : SK-7282, характеристики : сірий-синій, ціна - 4050 грн., кількість 1 шт., сума 4050 грн., розмір 38 (т.1, а.с.35). Позивачем було зроблено замовлення на інтернет-платформі «[INFO]» на одну пару вказаних вище джамперів. 16.07.2020 ФОП [PERSON] зателефонувала дружині позивача - [PERSON] , яка залишила свій номер телефону у замовленні на інтернет-платформі «[INFO]», та повідомила, що має в наявності не одну пару таких джамперів. У відповідь [PERSON] зробила замовлення на 7 пар джамперів, 38-го розміру. Судом було досліджено повну переписку між [PERSON] та ФОП [PERSON] у месенджері «Viber», роздруковану з телефону [PERSON] (продавець зазначена як « [INFO] »), з якої встановлено наступне. 17.07.2020 відповідачем на адресу [PERSON] засобами зв`язку - в месенджері«Viber»було повідомлено реквізити для перерахування коштів для ФОП [PERSON] : рахунок [NUMBER] , [NUMBER] , Банк одержувача [NUMBER] - АТ «А-Банк» - 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, отримувач - [NUMBER] [PERSON] ; номер картки - [NUMBER] [PERSON] . У відповідь [PERSON] попросила у відповідача офіційний рахунок із зазначенням суми і кількості черевиків, та зазначила, що сплатить одразу всю суму (т. 1, а.с. 43). Цього ж дня на номер [PERSON] у месенджері «Viber» окремим файлом надійшов рахунок на оплату (т.1, а.с. 44). На запитання позивача про дату відправки було повідомлено, що відправку буде здійснено наступного дня (т.1, а.с.44). Як вбачається з рахунку № 3568 від 17.07.2020, у ньому зазначено постачальника - ФОП [PERSON] , р/р [NUMBER] у банку АТ «А-Банк», юридична адреса : [ADDRESS] , код за ІПН [NUMBER] ; покупця - [PERSON] ; артикул, найменування товару - 125, джампери, кількість - 7, ціна без ПДФ - 4050, сума - 28350, всього найменувань - 1, на суму 28350,00 грн. (т.1, а.с.28). Реквізити для перерахування коштів, наведені у рахунку, відповідають тим, що було повідомлені відповідачкою [PERSON] в повідомленні у месенджері «Viber». 17.07.2020 [PERSON] було сплачено згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.1772002706.1 від 17.07.2020 на адресу [PERSON] (номер [NUMBER] , банк одержувача - АТ «А-Банк», рахунок [NUMBER] ) суму в розмірі 9900,00 грн., дата валютування - 20.07.2020 (т.1, а.с.29). 22.07.2020 [PERSON] було сплачено згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.1778648704.1 від 22.07.2020 на адресу [PERSON] (номер [NUMBER] , банк одержувача - АТ «А-Банк», рахунок [NUMBER] ) суму в розмірі 18450,00 грн., дата валютування - 23.07.2020 (т.1, а.с.30). 22.07.2020 [PERSON] повідомила ФОП [PERSON] адресу та номер відділення Нової пошти, куди слід направити посилку (Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, відділення Нової пошти № 1), та попросила фотографію джамперів (т. 2, а.с. 17-20). ФОП [PERSON] було надіслано фотографію джамперів [PERSON] .. На запитання останньої про те, чи є ще синій колір, та чи зображений на фото 38-39 ромір, відповідач зазначила, що на фото менший розмір, та обіцяла знайти фото синіх джамперів. [PERSON] зазначила, що червоні її влаштовують. На запитання [PERSON] у месенджері Viber щодо місця і дати доставки надійшла відповідь, що доставка буде здійснена на Нову пошту, про дату доставки відповіді не надійшло, було зазначено «завтра напишу». Згодом фотографія із зображенням джамперів, щодо яких було досягнуто домовленості із [PERSON] , була видалена відповідачкою із месенджера «Viber» (т.2, а.с.20), однак, як пояснив позивач у судовому засіданні, повна переписка із відповідачкою збереглася на комп`ютері, у зв`язку з чим вдалося відновити повідомлення з фотографією джамперів (т.2, а.с.19). 23.07.2020 на запитання [PERSON] , чи надійшов залишок коштів, та коли саме буде здійснено відправку, ФОП [PERSON] повідомила, що відправка буде здійснена після того, як їй надійдуть гроші, на даний момент зарахування коштів немає, та зазначила, що як тільки надійдуть гроші, вона про це повідомить (т.2, а.с.22-23). 27.07.2020 ФОП [PERSON] на запитання [PERSON] у месенджері Viber повідомила, що оплата зайшла, буде старатися відправити (т.2, а.с.23). 28.07.2020 ФОП [PERSON] запропонувала [PERSON] обрати колір джамперів, [PERSON] погодилась на рожевий колір. На запитання [PERSON] , чи буде здійснено відправку цього ж дня, відповідачка відповіла, що постарається (т.2, а.с.24-25). 30.07.2020 на запитання [PERSON] , коли буде здійснено відправку, ФОП [PERSON] повідомила, що сьогодні, та обіцяла до 8 години надіслати номер товарно-транспортної накладної (т.2, а.с.25). 30.07.2020 о19:56 год. ФОП [PERSON] повідомила [PERSON] , що товар надіслано. 31.07.2020 після чотирьох повідомлень та двох дзвінків [PERSON] , які залишились без відповіді, ФОП [PERSON] надіслала номер товарно-транспортної накладної - 20450263664111, та зазначила, що відправлення надійде адресату 02.08.2020 (т.2, а.с.27). Як вбачається з наданої позивачем фотографії стікера зі штрих-кодом ТОВ «Нова пошта», відправлення адресатом [PERSON] на адресу приватної особи [PERSON] , було фактично відправлене 31.07.2020, штрих-код - 20 4502 6466 4111, отримання - 02.08.2020 (а.с.33). Відповідно до акту приймання-передачі від 02.08.2020 та фотографії вмісту коробки з відправленням на ім`я [PERSON] , фактично у коробці знаходилось 4 коробки з джамперами. В акті приймання-передачі, складеному працівником Нової пошти, зазначено, що згідно з накладною 20450263664111 в одній великій коробці знаходиться 4 коробки з джамперами, у кількості 4 пари джамперів ( т. 1 а.с. 31, 32, 33, 34). 02.08.2020 у месенджері «Viber» [PERSON] було надіслано ФОП [PERSON] фотографію отриманих джамперів, та повідомлено продавця, що товар не відповідає домовленості, та що надійшло лише 4 пари (т.2. а.с.31-32). На дзвінки [PERSON] продавець не відповіла, як і на запитання, чи поверне продавець кошти, або надішле той товар, який було замовлено. 02.08.2020 ФОП [PERSON] в письмовому вигляді у месенджері «Viber» повідомила, що поставлений товар є саме тим, щодо якого була досягнута домовленість, зазначила, що джампери є різних моделей в залежності від розміру, однак, погодилась з тим, що фактично поставлена кількість - 4 пари - не відповідає тій, що була обумовлена - 7 пар. [PERSON] повідомила, що їй потрібні саме ті джампери, фото яких їй раніше надсилала продавець, та зазначила, що її не влаштовують надіслані джампери, оскільки у них пружина всередині. Також, повідомила продавця, що необхідно здійснити заміну товару на той, який був зображений на фото, надісланому продавцем, або повернути сплачені кошти (т.2, а.с.35, 36). Продавець повідомила, що на їх сайті продаються лише ті джампери, які були поставлені, і що на них є гарантія 12 місяців (т.2, а.с.36). Після цього [PERSON] зазначила, що не буде приймати поставлені джампери, та не буде забирати посилку (т.2, а.с.38). Продавець вказала, що сьогодні нічого не може сказати, а також, що вона направила товар, а те, що його [PERSON] його не забрала - це її проблеми. Крім того, продавець повідомила, що відправили 7 пар джамперів, інші 3, ймовірно, ще не доїхали (т.2, а.с.38, 39). [PERSON] повідомила, що бажає повернути кошти, сплачені за товар (т.2, а.с.40). З подальшої переписки вбачається, що у поверненні коштів продавець відмовила, та наполягала на тому, що поставлено саме той товар, про який було досягнуто домовленості (т.2, а.с.38-46). Крім того, 02.08.2020 [PERSON] на інтернет-платформі «[INFO]» було направлено на адресу продавця [INFO] повідомлення про те, що товар не відповідає за розміром та кількістю, вказано, що товар було оплачено, та вона бажає оформити повернення товару (т.1, а.с.37). Відповіді на вказане повідомлення від продавця не надійшло. 03.08.2020 ФОП [PERSON] повідомила [PERSON] , що ще 3 пари перебувають в дорозі, про їх надходження буде повідомлено додатково, однак, згодом, видалила це повідомлення (т.2, а.с.46, 47). Неодноразові повідомлення [PERSON] про те, що вона бажає повернутим сплачені кошти, залишились без відповіді (т.2, а.с.48). Крім того, 02.08.2020 [PERSON] на інтернет-платформі «[INFO]» було направлено на адресу продавця [INFO] повідомлення про те, що товар не відповідає за розміром та кількістю, вказано, що товар було оплачено, та вона бажає оформити повернення товару (т.1, а.с.37). Відповіді на вказане повідомлення від продавця не надійшло. 11.08.2020 [PERSON] повідомила ФОП [PERSON] , що звертається зі скаргою до поліції (т.2, а.с.48). 11.08.2020 [PERSON] було направлено на адресу ФОП [PERSON] претензію, в якій повідомив про розірвання договору купівлі-продажу та вимагав повернення сплачених коштів у сумі 28350,00 грн. (т.1, а.с.21-24). Вказана претензія, направлена засобами поштового зв`язку «Укрпошта» на офіційну адресу реєстрації відповідача ( [ADDRESS] ), повернулась без вручення адресату з відміткою пошти «за закінченням строку зберігання», датованою 15.09.2020 (т. 1, а.с. 24, 191, 192). 21.08.2020 [PERSON] було направлено на адресу ФОП [PERSON] лист-повідомлення про розірвання договору, укладеного 17.07.2020, та відмову від товару (т.1, а.с.25). Вказаний лист також повернувся без вручення адресату за закінченням терміну зберігання. Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Таким чином, у розумінні наведеної норми позивач є споживачем, тобто фізичною особою, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. У відповідності до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-XII від 12.05.1991 (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон України № 1023-XII ) захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів (ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як встановлено статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст.ст.655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (частини перша - третя статті 698 ЦК України). Суд зазначає, що ФОП [PERSON] , надіславши 17.07.2020 [PERSON] рахунок на оплату 7 пар джамперів по ціні 4050,00 грн. за пару, зробила позивачу пропозицію про укладення договору купівлі-продажу. У свою чергу, позивач прийняв, у повному обсязі оплативши суму, зазначену в рахунку - 28350,00 грн. Враховуючи викладене, договір між ними слід вважати укладеним. Детальні умови договору купівлі-продажу було обумовлено шляхом телефонних переговорів та обміну повідомленнями у месенджері «Вайбер». Слід відмітити, що на інтернет-платформі «[INFO]» продавцем було розміщено оголошення про продаж джамперів саме 38-го розміру, та у месенджері «Вайбер» надіслано [PERSON] фото із зображенням зовнішнього виду джамперів, які є предметом договору купівлі-продажу. У свою чергу, [PERSON] було надано згоду на поставку саме тих джамперів, фото яких було надіслано продавцем у месенджері «Вайбер», і саме за ці джампери позивач погодився заплатити ціну в розмірі 4050,00 грн. за пару. За приписами ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України). Згідно зі ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1 ст.665 ЦК України). Як встановлено статтями 669, 670 ЦК України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Частиною 2 статті 671 ЦК України визначено, що якщо договором купівлі-продажу асортимент товару не встановлений або асортимент не був визначений у порядку, встановленому договором, але із суті зобов`язання випливає, що товар підлягає переданню покупцеві в асортименті, продавець має право передати покупцеві товар в асортименті виходячи з потреб покупця, які були відомі продавцеві на момент укладення договору, або відмовитися від договору. Відповідно до ч. 1 ст. 672 ЦК України якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. За приписами ч. 3 ст. 672 ЦК України у разі відмови від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, або пред`явлення вимоги про заміну цього товару покупець має право відмовитися від оплати цього товару, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису (ч.3 ст.673 ЦК України). За приписами ч.1 ст.688 ЦК України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару. Згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Судом встановлено, що позивачем як покупцем свої обов`язки за договором купівлі-продажу, укладеним із ФОП [PERSON] , виконано в повному обсязі : сплачено вартість товару - 28350,00 грн. на умовах передоплати. Однак, продавцем ФОП [PERSON] не виконано умови договору, а саме : поставлено товар в асортименті, який не відповідає умовам договору (розмір 39-42 замість 38), та в меншій кількості, ніж обумовлено договором (4 пари черевиків-джамперів замість обумовлених 7 пар). Як з`ясовано в судовому засіданні з показань позивача та свідка, 3 пари джамперів, які нібито були надіслані продавцем 03.08.2020, на адресу позивача так і не надійшли. При цьому, матеріалами справи повністю підтверджено, що джампери, які були фактично надіслані позивачу, за зовнішніми ознаками (зокрема, за будовою пружинного механізму) істотно відрізняються від тих, що зображені на фотографії, надсіланій [PERSON] у месенджері «Вайбер», та за зовнішним виглядом відповідають зображенню джамперів, які продавалися на інтернет-платформі «[INFO]» по 1197 грн. (т.1, а.с.36, т.2, а.с.45). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. За приписами ч.ч.3, 4 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги домоменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Матеріалами справи підтверджено, що продавець ФОП [PERSON] відмовила [PERSON] як у здійсненні обміну товару, так і розірванні договору та поверненні коштів, незважаючи на те, що такий обов`язок прямо передбачений вищенаведеними положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, поведінка, яку демонстрував відповідач як під час листування з [PERSON] , так і після цього (ухилення від відповіді на повідомлення [PERSON] та ігнорування її телефонних дзвінків, видалення повідомлення з фотографією джамперів, на яку погодилась [PERSON] , повідомлення про досилання 3 пар джамперів), свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків як продавця, передбачених як ст.ст. 662, 663, 669, 670,672, ч.1 ст.688 ЦК України, так і ст. 9, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів». Як зазначалось вище, [PERSON] письмово повідомив ФОП [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, готовність повернути товар, який не відповідає умовам договору, та висловив вимогу про повернення коштів у претензії від 11.08.2020 та листі від 21.08.2020. Однак, незважаючи на те, що вказані документи були надіслані позивачем на офіційну адресу реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця, відповідач не отримав їх, що також вказує на ухилення від розірвання договору та повернення коштів. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статей 525, 526 ЦК Україниодностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями частини першої-другоїстатті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч. 5 ст. 653 ЦК України). Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частинами 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідачем не доведено ані того, що нею було виконано свої обов`язки за договором купівлі-продажу, ані того, що нею було вжито всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язань із позивачем, ані доказів повернення позивачу коштів, сплачених за товар. Натомість, наданими позивачем письмовими доказами, показаннями свідка, наданими у судовому засіданні, підтверджується наявність підстав для стягнення цих коштів з відповідача по справі, оскільки позивач у письмовому вигляді неодноразово повідомив відповідача про намір розірвати договір та повернути кошти, сплачені за товар, поставлений у неналежному асортименті та в меншій кількості, ніж обумовлено договором. Положеннями ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншимспособом,щовстановленийдоговоромабозакономчисудомувизначенихзакономвипадках. Враховуючи викладене, суд вважає, що з огляду на положення ст.ст. 670, 672 ЦК України, ст.ст. 9, 12 Закону України «Про захист прав споживачів», поведінку відповідача по справі, який ухилявся від повернення коштів позивачу або врегулювання спірного питання в інший спосіб, позивач має право на повернення коштів у розмірі 28350,00 грн., а належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є стягнення з ФОП [PERSON] коштів, сплачених за товар, в сумі 28350,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Дані положення деталізуються у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , відповідно до положень якої спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» (1023-12) чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок бездіяльності ФОП [PERSON] , порушенням нею прав [PERSON] , передбачених Законом України «Про захист прав споживачів», позивачу було завдано моральної шкоди, через неможливість користуватися придбаним і фактично оплаченим майном. Судом взято до уваги, що відповідач, як зазначалось вище, тривалий час (з початку серпня 2020 року) ухилявся від урегулювання спірного питання та повернення коштів позивачеві, що зумовило звернення позивача за правовою допомогою до ТОВ «Центр правової допомоги населенню», згодом - зі скаргами на дії відповідача до ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області та органів поліції, та в подальшому - до суду. Факт надання позивачу юридичних послуг та понесення витрат на їх оплату повністю підтверджено наданими позивачем документами, а необхідність надання таких послуг викликана недобросовісною поведінкою ФОП [PERSON] . Вимушену необхідність звернення позивача за юридичною допомогою до ТОВ «Центр правової допомоги населенню», витрачання ним коштів та часу на спроби домогтися від ФОП [PERSON] виконання свої договірних зобов`язань у позасудовий спосіб, суд розцінює як обставини, що порушили звичний уклад життя позивача. При цьому, суд зауважує, що відповідач, будучи достовірно обізнаною про подачу позову [PERSON] , жодного разу не з`явилась в судове засідання, незважаючи на всі вжиті судом заходи (надіслання повісток поштою за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, за адресою для листування, надіслання тексту судових повісток СМС-повідомленнями, розміщення оголошень на офіційному веб-сайті «Судова влада України»), ухилялась від отримання судової кореспонденції, що суттєво збільшило час судового розгляду справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що внаслідок бездіяльності ФОП [PERSON] позивачу було завдано моральної шкоди також і у зв`язку зі змінами у звичному укладі життя, необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою і в подальшому необхідністю відстоювати свої права в суді. Разом з тим, суд відмічає, що дії та бездіяльність відповідача у спірних відносинах не завдали позивачу фізичного болю або страждань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Доводи позивача про позбавлення його сім`ї відпочинку у зв`язку з витратою призначених для цього коштів на правову допомогу та завдання шкоди його діловій репутації у зв`язку з погіршенням психологічного стану не підтверджені жодними доказами. Враховуючи викладене, беручи до уваги принципи співмірності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача суми в розмірі 10000,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц, у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте, системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. За основу приймається те, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує судовий збір у розмірі 411,55 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) з відповідача на користь держави. Як встановлено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2020 між адвокатом Лебединською І.С. та [PERSON] (Клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу протягом всього розгляду в суді справи за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача та повернення грошових коштів, оплачених за товар. Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату надання правової допомоги в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Адвокат за цим договором діє без обмеження повноважень і надає Клієнту таку правову допомогу : надання консультацій та роз`яснень з правових питань; вивчення матеріалів справи; збирання і підготовка доказів; вивчення, аналіз чинного законодавства і судової практики; підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, складання запитів, заяв, клопотань та інших процесуальних документів; здійснення представництва інтересів Клієнта під час розгляду справи в суді; сторони домовились, що Адвокат бере участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (п.п.1.1, 1.2 договору). За надання правової допомоги Клієнт протягом терміну та на умовах, визначених Додатковою угодою до цього договору, сплачує Адвокату гонорар, розмір якого попередньо узгоджується сторонами в Додатковій угоді - додатку до даного договору, яка є невід`ємною частиною даного договору (п.3.1 договору) (т.1, а.с.15-17). 19.08.2020 між адвокатом Лебединською І.С. та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 19.08.2020, за умовами якої розмір гонорару за надання адвокатом правової допомоги по цивільній справі за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, сплачених за товар, становить 5000,00 грн. (т. 1, а.с. 18). Представником позивача надано до матеріалів справи також копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Лебединської Інеси Сергіївни та квитанції до прибуткового касового ордеру № 19 від 19.08.2020, згідно з якою адвокат Лебединська І.С. отримала від [PERSON] суму в розмірі 5000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 19.08.2020 (а.с. 19, 20). На підтвердження вартості наданої правничої допомоги представником позивача надано до матеріалів справи копії розрахунку суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, за фактично надану правову допомогу [PERSON] станом на 03.12.2020 та акту від 03.12.2020 приймання-передачі до договору про надання правової допомоги від 19.08.2020, згідно з яким адвокатом Лебединською І.С. надано [PERSON] наступні види правової допомоги : вивчення матеріалів, збирання та підготовка доказів - 20.08.2020 - 500,00 грн.; підготовка позовної заяви на 11 арк. - 16.09.2020 - 2000,00 грн.; підготовка клопотання про виклик свідка - 28.09.2020 - 500,00 грн.; підготовка повторного листа-повідомлення про розірвання договору - 21.08.2020 - 1000,00 грн., підготовка клопотання про доручення доказів - 17.11.2020 - 500,00 грн., підготовка двох заяв від 16.11.2020 та 30.11.2020 - 500,00 грн., всього - 5000,00 грн. (т.1, а.с.204). З огляду на викладене, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, та те, що витрати на правову допомогу адвоката Лебединської І.С. в сумі 5000,00 грн. повністю підтверджені документально, а їх розмір є співмірним з ціною позову, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, часом, витраченим на їх виконання, на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу адвоката Лебединської І.С. в сумі 5000,00 грн. Також, матеріалами справи підтверджено, що 04.08.2020 між [PERSON] (Замовник) та ТОВ «Центр правової допомоги населенню» (Виконавець), в особі касира-адміністратора [PERSON] , було укладено договір № П-735, за умовами якого Виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику наступні юридичні послуги : проект претензії постачальнику товару; проект заяви до Національної поліції України; проект скарги в Держпродспоживслужбу; консультація. Вартість надання юридичних послуг, зазначених у п.1.2 цього договору, становить 7130,00 грн. (п.3.1 договору). У вартість юридичних послуг, зазначених у п.1.2 цього договору, включено : правовий аналіз ситуації, заснований на вивченні матеріалів і відомостей, наданих Замовником, підбір нормативно-правових актів, необхідних для складання документів, що становить 30% від вартості, зазначеної в п.3.1 цього договору. В рамках надання юридичної допомоги за вказаним договором сторонами було підписано акт про надання юридичних послуг від 11.08.2020, відповідно до якого Виконавець (ТОВ «Центр правової допомоги населенню») на підставі договору № П-735 від 04.08.2020 виконав у повному обсязі та належним чином, а Замовник ( [PERSON] ) - прийняв наступні послуги : проект претензії постачальнику товару; проект заяви до Національної поліції України; проект скарги в Держпродспоживслужбу; консультація. Вартість наданих послуг складає 7130,00 грн. Разом з тим, суд зауважує, що в силу приписів ст. 137 ЦПК України, в рамках розгляду цивільної справи розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Віднесення витрат на оплату послуг іншого фахівця в галузі права або юридичної особи, до складу судових витрат та їх розподіл цією нормою не передбачено. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що у договорі від 04.08.2020 № П-735 відсутня вказівка на надання правничої допомоги адвокатом, юридичні послуги зацим договором надавались не адвокатом, доказів протилежного позивачем не надано, з урахуванням положень ст. 137 ЦПК України, витрати позивача у розмірі 7130,00 грн. на оплату послуг ТОВ «Центр правової допомоги населенню» по наданню позивачу консультації та складенню проектів процесуальних документів не підлягають розподілу та стягненню на користь позивача в якості судових витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial