Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

23.08.2017 позивач, з урахуванням уточнень, звернувся до суду з даним позовом (а.с. 2-4, 33-34). В обґрунтування позову зазначив наступне. Так, позивач та [PERSON] проживали однією сім'єю, у будинку № 17 по вул. Нижньогородській у місті Дніпрі. 1/2 частина зазначеного вище житлового будинку належала [PERSON] 02.08.2017 остання померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та залишилось двоє малолітніх дітей: [PERSON] - син померлої від першого шлюбу, та [PERSON] - спільна донька, які у спірному будинку за життя їх матері прописані не були. Як законний представник [PERSON], позивач звернувся до 8 ДДНК з заявою про прийняття спадщини в її інтересах, та зазначив про наявність ще однієї дитини - [PERSON], рідним батьком якого він не являється, однак, виховує його з 2006 року. Після чого, позивач звернувся до Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради з метою встановлення опіки над [PERSON] Під час вирішення даного питання, у позивача виникли проблеми, оскільки [PERSON] за вказаною вище адресою не зареєстрований, а місце проживання позивача зареєстровано у м. Жовті Води, що ускладнювало отримання усіх документів для розгляду третьою особою питання щодо встановлення опіки над [PERSON], а також, оформлення та призначення пенсії на дітей. В зв'язку із чим, позивач звернувся до органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Однак, позивачу було відмовлено. В той же час, позивач зазначив, що опіку над дитиною необхідно встановлювати у найкоротший термін для належного захисту її інтересів. В звязку з чим, позивач просив визнати за ним право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 17, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Нижньогородська. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній та уточненій заявах. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, та визнав позов. Представник відповідача, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та третьої особи, Дніпровської міської ради позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради позов підтримала просила задовольнити. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2015 [PERSON] та відповідач, [PERSON] є власниками по 1/2 частки у спадщині, після померлого [PERSON], а саме: домоволодіння, розташованого по вул. Нижньогородській, будинок № 17 у м. Дніпропетровську (а.с.5, 8). Згідно свідоцтва про народження від 06.12.2005, [PERSON] народився 23.11.2005, батьком та матір'ю дитини записано [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с.12). 01.10.2016 народилась [PERSON], батьком та матір'ю дитини записано [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження від 20.10.2016 (а.с.13). 02.08.2017 [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 03.08.2017 Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.11). Відповідно до [PERSON] про реєстрацію в спадковому реєстрі, спадкова справа, після смерті [PERSON] була заведена 12.08.2017 (а.с.58). 12.08.2017 позивач звернувся до 8 ДДНК, як законний представник [PERSON], з заявою про прийняття спадщини, також, в даній заяві повідомив про наявність іншого спадкодавця - [PERSON] (а.с.50). Відповідно до паспортних даних, позивач був зареєстрований у [INFO] (а.с.52-53). 22.09.2017 позивач надав органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради заяву про реєстрацію місця проживання за адресою [INFO], однак, останньому було відмовлено, в зв'язку із відсутністю згоди власників житла (а.с.35). Згідно рішення Виконавчого комітету Самарської районної і місті Дніпрі ради № 445 від 17.11.2017 [PERSON], тобто позивача за справою, було призначено опікуном над малолітнім [PERSON] За малолітнім [PERSON] закріплено право на житло за адресою: вул. Нижньогородській, будинок № 17 у м. Дніпрі, в якому він мешкав з матір'ю до влаштування під опіку. Призначено позивача відповідальним за збереження права на житло за малолітнім [PERSON] за вказаною вище адресою. Визначено місце проживання [PERSON] за даною адресою. Також, зобов'язано позивача зареєструвати місце проживання [PERSON] за його місцем проживання, представляти його інтереси, вирішити питання щодо оформлення спадщини, призначення допомоги на утримання підопічного (а.с.72-74). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що з 2011 року [PERSON], власник 1/2 частини зазначеного вище домоволодіння, та яка померла у 2017 році, позивач, [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю у будинку № 17 по вул. Нижньогородській у м. Дніпрі, однак, місце проживання дітей та позивача за вказаною адресою зареєстровано не було. Після смерті [PERSON] була відкрита спадщина, в зв'язку із чим, позивач звернувся до нотаріальної контори в інтересах [PERSON] з метою оформлення прав на спадщину, крім того, рішенням компетентного органу позивач був призначений опікуном над малолітнім [PERSON], місце проживання якого визначено за адресою зазначеною вище. Дані правовідносини регулюються ЦК України, СК України, ЗУ "Про охорону дитинства", ЖК УРСР. Відповідно до ст. 246 СК України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Згідно ст. 247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право, у тому числі, на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Пунктом 1.3. "Правил опіки та піклування", затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 № 34/166/131/88, передбачено, що органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. У той же час, відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Статтею 18 даного закону, передбачено, що \~держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Разом з тим, ч. 1ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що рішенням Виконавчого комітету Самарської районної і місті Дніпрі ради № 445 від 17.11.2017 позивача було призначено опікуном над малолітнім [PERSON], за яким закріплено право на житло за адресою: вул. Нижньогородська, будинок № 17 у м. Дніпрі, в якому він мешкав з матір'ю до влаштування під опіку, позивача призначено відповідальним за збереження права на житло за малолітнім [PERSON], визначено місце проживання [PERSON] за даною адресою, а також, враховуючи обов'язки, покладені на позивача щодо представництва інтересів малолітнього та збереження права на житло, встановлення факту спільного проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] разом із власником 1/2 частини будинку [PERSON] однією сім'єю, та відносини, що склались між позивачем та [PERSON], якого позивач виховує фактично з 1 року життя, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини\~ \~справи,\~ \~які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, мають право скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів та ін. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин справи, діючого матеріального закону, з урахуванням розяснень, викладених в постанові пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а також загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи із приписів ст. 88 ЦПК України, а також, клопотання позивача про стягнення судового збору, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судового збору з [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved