Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

30 вересня 2016 року позивач звернулася до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона працювала листоношею поштового відділення №112 поштамту - Центру поштового зв'язку №1 з грудня 2008 року. 02 листопада 2012 року у неї був робочий день. Приблизно о 13год. 30 хв. вона почала розносити поштову кореспонденцію в будинки, які знаходяться поряд з поштовим відділенням. Після цього вона повинна була забрати кореспонденцію в поштовому відділенні та нести її на іншу дільницю. Але начальник поштового відділення попросила її почекати, поки вона приготує гроші., які необхідно було доставити за адресою: вул. Крейсера Аврора, 17. Після 15 год. її повідомили, що грошей немає і вона може йти на дільницю. Тому тільки після 15 год. вона вийшла з поштового відділення на дільницю. Під час руху дільницею доставки навпроти будинку №32 по вул. Героїв Панфіловців вона спіткнулася та впала обличчям вперед на зігнуту в ліктьовому суглобі праву руку. Вона встала, відчувши різкий біль в променезап'ястковому суглобі, обтрусила одяг та витерла обличчя від піску, та пішла далі розносити газети. Але в поштову скриньку по вул. Марії Приймаченко (Жовтневій), 35/1 вона не змогла вкинути газету правою рукою, через сильний біль в ній. По дорозі вона зустріла біля будинку №71 по вул. Зеленоградській Котивець Таїсію Іванівну та [PERSON]. На їх запитання про те, що сталося вона їм повідомила, що впала та травмувала праву руку. Вона віддала їм газети та пішла далі. Біля будинку № 8 по вул. Жовтневій вона зустріла [PERSON], яка запросила її в будинок. В будинку [PERSON] сказала, що в неї з однієї сторони припухло обличчя, з'явилися на ньому синець та гуля, губа також припухла. [PERSON] запропонувала їй попити чаю, а користуватися правою рукою вона вже не могла. Вона продовжила розносити газети і останню газету віднесла близько 18 години за адресою: вул. Станіславського, 13/9. За цією адресою вона прийшла повторно, тому що коли заходила після 14 години, то двері під'їзду були зачинені і не змогла доставити газету в поштову скриньку. Після цього вона вирішила зайти в поштове відділення, але воно вже було зачинене. До ранку її стан здоров'я погіршився, у неї дуже боліла права рука, вона не могла нею нічого брати. Тому зранку 03.11.2012 року її чоловік [PERSON] відвіз її спочатку в 12 ТМО, але там сказали, що необхідно звернутися в травмпункт 6 міської лікарні. Вона з чоловіком поїхали в травмпункт, де їй було проведено рентген дослідження та встановлений діагноз: забій променезап'ясткового суглобу. Їй було призначено лікування та виданий листок непрацездатності. Того ж дня її чоловік повідомив керівництво поштового відділення №112 про те, що вона у зв'язку з отриманою при доставці кореспонденції 02.11.2012 року травмою перебуває на лікарняному. Керівництвом поштового відділення №112 їй було запропоновано на період хвороби ставити робочі дні, але вона на цю пропозицію не погодилася. Вона перебувала на амбулаторному лікуванні в комунальному закладі "12 ТМО" до жовтня 2013 року включно. 09.10.2013 року їй була встановлена 3-я група інвалідності по загальному захворюванню в зв'язку з тим, що Дніпропетровська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" не надала їй направлення на МСЕК та акт за формою Н-1. Їй був виданий акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 21.11.2012 року. В грудні 2012 року вона звернулася зі скаргою на ім'я начальника територіального управління Держгірпрогнагляду України [PERSON] Після її звернення відповідачем було проведено повторне розслідування нещасного випадку, але знову був складений акт за формою Н-5 від 31 січня 2014 року, яким нещасний випадок, який стався з нею 02.11.12 року не був визнаний пов'язаний з виробництвом. Цим же актом був скасований акт за формою Н-5 від 21.11.2012 року. Зі змістом та формою складеного акту за формою Н-5, складеного 31 січня 2014 року, вона не згодна, так як вона отримала травму при виконанні трудових обовязків. Обставини щодо виконання нею трудових обов'язків 2 листопада 2012 року та отримання нею травми, які викладені в акті, не відповідають фактичним обставинам. В зв'язку з отриманою травмою вона визнана інвалідом 3-ї групи. На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсним та скасувати акт форми Н-5 про нещасний випадок, який не пов'язаний з виробництвом, від 31 січня 2014 року. Встановити факт отримання нею виробничої травми, що мав місце 02 листопада 2012 року під час виконання трудових ' обовязків. Зобов'язати адміністрацію Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" скласти акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, який мав місце 02 листопада 2012 року. Зобов'язати адміністрацію Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" видати їй направлення для проходження МСЕК для встановлення відсотку втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві (а.с.1-3). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Позивач [PERSON], яка також була допитана у якості свідка пояснила, що вона працювала листоношею і під час виконання роботи отримала травму. Травму отримала після третьої години дня, бо завідуюча попросила затриматися у відділенні. Вона спішила рознести пошту. На вул. героїв Панфіловців вона впала на праву руку. Спочатку начебто було все порядку, тому продовжила розносити пошту. Потім рука опухла, посиніла та з'явилася гуля. Коли вона, після закінчення роботи, повернулася у відділення там вже нікого не було і вона пішла додому. В ранці наступного дня вона відразу пішла у поліклініку, де її було направлено у 6 лікарню. Їй дали лікарняний з 3 по 4 число. Чоловік відразу повідомив у поштовому відділенні, що вона на лікарняному. Вона 5 числа вийшла на роботу, а їй почали казати, що вона прогуляла, а потім просили не давати лікарняний, а будуть ставити їй робочі дні на що вона не погодилася. Потім до неї прийшли додому і попросили прийти до відділення, бо з нею хочуть поговорити з Главпоштампу. Коли вона прийшла її попросили відмовити від лікарняного, пропонували грошову компенсацію, а потім просили написати заяву на звільнення. Вона перший лікарняний забрала, а другий віддала. Лікарняні оплатили через 9 місяців. Самого перелому не було, але наслідки травми тяжкі. На роботі не визнали, що це виробнича травма. Після того, як вона розносила пошту вона зазвичай поверталася до відділення пошти. Графік роботи з 09год. до 16год. У п'ятницю зазвичай роботи більше. Впала вона о 15.30год. Вона не відмовлялася від співпраці із комісією, приходила, показувала місце де впала. Вони її просили відмовитися від лікарняного. Представник відповідача в судове засіданні при судовому розгляді справи не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки у справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України, за клопотанням позивача, суд ухвалив протокольну ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, відповідно до 8 глави ІІ розділу ЦПК України. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.\~Дніпропетровську Дніпропетровської області [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити. Пояснила, що робочий час у поштовому відділенні до 16год. Комісією були досліджені всі обставини та було встановлено, що пояснення позивача мають розбіжності. У акті Н5 при повторному дослідженні нещасного випадку, при виїзді на місце події позивач вказала інше місце, а не те, що вказала раніше. Також свідки спростували, що у позивача були пошкодження на обличчі. Не співпадають свідчення та пояснення щодо маршруту позивача. Тому комісія вважає, що травма позивача не має відношення до виробництва. Комісія не визначила місце події і заперечує сам факт падіння, бо н е встановлено точний час та місце. У письмових поясненнях позивача також є розбіжності. Також від третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.\~Дніпропетровську Дніпропетровської області начальника відділення [PERSON] надійшли до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначає, що нещасний випадок, який стався з позивачкою, комісія розслідувала на підставі порядку, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, в редакції від 29.05.2013 року. Комісія, утворена наказом Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 02.01.2014 року №02, провела повторне розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON], та дійшла такого ж висновку про не пов'язаність випадку з виробництвом, що і при першому розслідуванні. При проведенні розслідування комісія зясувала, що твердження позивачки про обставини нещасного випадку спростовуються фактичними обставинами, документами та поясненнями свідків, про що комісія зазначила в п.3 «Обставини, за яких стався нещасний випадок» акту за формою Н-5 від 31.01.2014 року. Зокрема, [PERSON] стверджувала, що 02.11.2012 року поштова машина прийшла у відділ поштового зв'язку №112 приблизно о 14 годині, тому в доставку позивачка пішла після 15 години, посилаючись на те, що чекала гроші на оплату соціальних виплат. Але начальник ВПЗ №112 свідчить, що відомостей на оплату в цей день не було, машина з поштою прибула вчасно згідно з розкладом (з 12 год. 44 хв. до 12 год. 53 хв.), що підтверджується витягом з автоматизованого робочого місця диспетчера Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Також комісія дослідила та співставила обставини щодо маршруту [PERSON] при доставці пошти та часу, коли вона, з її слів, впала, і прийшла до висновку, що час і місце падіння не співпадають з свідченнями самої позивачки, а також із поясненнями свідків, зазначених в заяві [PERSON] на імя начальника поштамту. Тобто, час падіння позивачки комісією не встановлений, оскільки вона вийшла в доставку о 14 годині, норматив проходу листоноші за 1 час становить 4,5 км/год. Згідно схеми руху листоноші по доставній дільниці №3 з урахуванням, що 02.11.2012 року [PERSON] доставляла тільки поштову кореспонденцію, то о 15 год. 30 хв. вона повинна бути в іншому місці доставної дільниці. Не збігаються також свідчення свідків щодо стану обличчя та одягу [PERSON] з її твердженнями, згідно з якими вона після падіння мала синець та гулю, розпухлу губу, а свідки стверджують, що ніяких пошкоджень на обличчі позивачки не було. Таким чином, розглянувши матеріали розслідування нещасного випадку, комісія прийшла до висновку, що твердження позивачки стосовно часу та місця падіння спростовуються документами ВПЗ №112, пояснення свідків та потерпілої [PERSON] мають розбіжності, дійсного місця та часу події не встановлено. Отже, нещасний випадок з [PERSON] не вважається повязаним з виробництвом. Разом з тим, в позовній заяві відсутні доводи на підтвердження позивачкою своїх позовних вимог, додатки не містять належних доказів. Листки непрацездатності з причиною непрацездатності «нещасний випадок на виробництві та його наслідки - 4» вважають неналежним доказом, оскільки право на матеріальне забезпечення у звязку з тимчасовою втратою працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві виникає у особи у звязку із настанням саме страхового випадку. Листки непрацездатності [PERSON], копії яких долучені до позову в якості доказів, відділенням Фонду в м. Дніпропетровську не оплачувались як такі, що видані за наслідками виробничої травми, оскільки комісія з розслідування не визнала випадок із позивачкою страховим та не склала за результатами розслідування акт за формою Н-1. Таким чином, вважають, що позивачка не надала належних доказів, передбачених ст.ст.57,58 Цивільного процесуального кодексу України, що містять інформацію щодо обставин нещасного випадку, який мав місце 02.11.2012 року, які б спростували висновок комісії з розслідування цього випадку, тому у позові слід відмовити (а.с.34-39). Третя особа Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та зазначили, що 13.11.2013 на адресу Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Дніпропетровській області надійшла заява [PERSON] про допомогу в проведенні розслідування нещасного випадку, який стався 02.11.2012. На підставі ст. 22, 39 Закон України «Про охорону праці» 14.10.1992 № 2694-ХІІ та відповідно до вимог п. 34 Порядку проведення розслідувань та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1232), Територіальним управлінням Держгірпромнагляду було винесено Припис № 106/12-06 від 30.12.2013, яким запропоновано провести повторне (додаткове) розслідування нещасного випадку. Згідно до штампу вхідної кореспонденції, вказаний припис було отримано Дніпропетровською дирекцією УДППЗ Укрпошта за вхід. № 2551 30.12.2013р. На виконання вимог Припису, наказом від 02.01.2014 за № 2 було призначено комісію розслідування нещасного випадку на виробництві. За результатами проведеного розслідування складено Акт форми Н-5, затверджений 31.01.2014. Листом від 30.12.2013 за вих. № 4837-15/05 Територіальне управління Держгірпромнагляду повідомило [PERSON]Т про призначення комісії з розслідування нещасного випадку, що стався 02.11.2012. З 2014 по сьогоднішній час [PERSON] повторно з заявами, скаргами або зверненнями до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області не зверталась (а.с.70-71). Вислухавши доводи та пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, допитавши свідків , дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, встановлених у судовому засіданні. Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що наказом № 2620/вк від 02.12.2008 року позивач [PERSON] була прийнята листоношею першого класу в Центр поштового зв'язку №1. З 01.10.2011 року переведена на неповний робочий день 0,8од. наказ № 2933/вк. 10.10.2013р. наказом № 1802/вк звільнена внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров'я, згідно п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а.с.4-7). 02 листопада 2012 року [PERSON], перебуваючи на робочому місці і виконуючі обов'язки листоноші, близько 15.30 год. по вул.Героїв Панфіловців спіткнулася та впала обличчям вперед на зігнуту в лікті праву руку. Даний факт встановлений на підставі показань позивача та свідків, а також збігається з наданими документами по справі. На наступний же день 03.11.2012р. позивач звернулась за медичною допомогою та згідно первинного листка непрацездатності КЗ "Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня" ДОР серії АВЮ № 435330, встановлений діагноз «забій променезап'ясткового суглобу» та призначено лікування (а.с.12). З листка непрацездатності КЗ "Дніпропетровське 12 ТМО" ДОР серії АВЮ № 414454, який є подовженням листка № 435330 [PERSON] перебувала на лікарняному з 5 листопада 2012 року по 02 грудня 2012 року включно з діагнозом "ушиб правого променевого зап'ясткового суглобу та грудної клітки" (а.с.12). Відповідно до листків непрацездатності наданих позивачем вона продовжувала перебувати на лікарняному з 03.12.2012р. по 08.09.2013р. включно з діагнозом "посттравматична стійка контрактура у суглобах правої кісті". А також з 30.07.2013р. по 06.09.2013р. перебувала на стаціонарі (а.с.8-11). Так, з цих же листків непрацездатності вбачається, що позивач відразу у лікарні повідомила про нещасний випадок на виробництві. З 08 жовтня 2013 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності безстроково по загальному захворюванню, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с.29). 21 листопада 2012р. Дніпропетровською дирекцією Українського державного підприємства поштового зв'язку складено акт за формою Н-5 про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 листопада 2012р. о 15.45год., відповідно до якого комісія не змогла з'ясувати місце та час падіння листоноші ВПЗ № 112 Поштамту - ЦПЗ № 1 [PERSON], тому прийшли до висновку, що нещасний випадок не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Комісією запропоновано за відсутність контролю за роботою листонош притягнути начальника ВПЗ № 112 Поштамту - ЦПЗ № 1 [PERSON] до адміністративної відповідальності (а.с.13-16). З п. 3 даного акту від 21.11.2012р. вбачається, що [PERSON] працювала з 09год. по 16год. 02.11.2012р. Протягом робочого часу до перерви розносила по дільниці рекомендовані листи. Після надходження пошти до ВПЗ № 112 [PERSON] розсортувала та підібрала передплатні видання. О 14 годині вийшла на доставну дільницю, зробивши запис у журналі обліку робочого часу. Під кінець робочого дня до відділення не повернулася. В грудні 2012 року [PERSON] звернулась з заявою на імя начальника територіального управління Держгірпромнагляду України у Дніпропетровській області [PERSON] в якій просила допомогти в проведенні повторного розслідування нещасного випадку, який стався 02.11.2012р. та видати їй акт по формі Н-1 та направлення на МСЕК. В заяві також зазначає, що впала під час робочого часу приблизно 15.30год. по вул. Героїв Панфіловців (а.с.17). 31 січня 2014р. Дніпропетровською дирекцією Українського державного підприємства поштового зв'язку складено акт за формою Н-5 про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 листопада 2012р. о 15.30год. відповідно до якого комісія прийшла до висновку, що пояснення свідків та потерпілої [PERSON] мають розбіжності, дійсного місця та часу події не встановлено. Нещасний випадок з листоношею 1 класу ВПЗ № 112 поштамту - ЦПЗ № 1 Дніпропетровської дирекції УДППЗ "Укрпошта" [PERSON] не вважається пов'язаним з виробництвом. Акт за формою Н-5 від 21 листопада 2012 року вважати скасованим. Члени комісії мали зустріч з [PERSON]Тю та роз'яснили її права у зв'язку з настанням нещасного випадку у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с.18-23). З маршруту руху листоноші [PERSON] 02 листопада 2012 року вбачається, що вона повинна була доставляти кореспонденцію по вул. Героїв Панфіловців (а.с.72). З відповіді ПАТ "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція на запит суду вбачається, що надати графіки робочого часу за 2012р. колишнього працівника [PERSON] та будь-яких інших документів стосовно встановлення робочого часу поштового відділення № 112 не передбачається можливим, у зв'язку з закінченням терміну їх зберігання (а.с.93). Також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що 02 листопада 2012 року бачили [PERSON], яка розносила кореспонденцію, тобто в робочий час. Вона була брудна і погано рухала правою рукою, на запитання повідомила, що впала по вул. Героїв Панфіловців. Газети вручала вона вже лівою рукою. На пропозицію викликати швидку відмовилася, бо поспішала рознести газети до кінця робочого часу. Відповідно до ч.1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст.ст. 13, 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасним випадком є обмежена у часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробництва фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. За змістом ст. 22 Закону України від 14 жовтня 1992 року «Про охорону праці», пп.7, 10, 13, 14, 38 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування нещасного випадку за відповідною формою. У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта за формою Н-5 чи Н-1, або формою НПВ, або незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду. Факт отримання позивачкою травми 02.11.2012р. було встановлено медичною установою на наступний день 03.11.2012 року із зазначенням діагнозу. Фактів отримання позивачкою на початку листопада 2012 року інших травм, окрім зазначеної вище, судом не встановлено. Зазначений механізм, дата та час отримання позивачем не суперечить показам свідків та матеріалам справи. Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту отримання позивачкою 02 листопада 2012 року виробничої травми. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене суд погоджується із запропонованим позивачем способом захисту її порушеного права, що витікає із трудових правовідносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved