Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

27.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому зазначила, що рішенням Шаргородського районного суду від 10.12.2014 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 550 гривень щомісячно, починаючи з 25 листопада 2014 року і до досягнення донькою повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року в редакції Закону від 06.02.2003 року. Донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. З відповідача стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 550 гривень щомісячно, що є недостатнім для її належного утримання і забезпечення всім необхідним. Відповідач сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі, участі у додаткових витратах на доньку не приймає, хоча має таку можливість, оскільки неофіційно працює, має дохід від ведення сільськогосподарського домашнього господарства, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї немає. Позивач [PERSON] просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] і щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але від неї поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.14). Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення йому судової повістки 05.12.2017 року в судове засідання на 14.12.2017 року (а.с. 13). Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2014 року (а.с.4). Від шлюбу у них 27 серпня 2014 року народилася донька [PERSON] (а.с.5), яка проживає біля позивача та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Шаргородської міської ради №4651 від 23.11.2017 року (а.с.8). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 10.12.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 550 гривень щомісячно, починаючи з 25.11.2014 року і до досягнення донькою повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року в редакції Закону від 06.02.2003 року (а.с.6-7). Відповідач [PERSON] на даний час сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі по 550 гривень щомісячно, відповідно значний обсяг обовязків, повязаних з утриманням доньки, покладений на позивачку, що ставить сторони у нерівні умови. Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.8 ЗУ " Про охорону дитинства", ст.181 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Судом встановлено, що матеріальне становище сімї позивача погіршилось у звязку з подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності, необхідних для забезпечення належного утримання і виховання доньки. На утримання доньки [PERSON] відповідач за рішенням Шаргородського районного суду від 10.12.2014 року сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 550 грн. щомісячно, що є недостатнім для забезпечення належного рівня виховання та утримання дитини. При зміні способу стягнення аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що, оскільки відповідач є здоровою, працездатною людиною тому зобовязаний утримувати власну дитину та спроможний сплатити аліменти на її утримання в розмірі ? частки від всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.11.2017 року і до досягнення донькою повноліття. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13, яка відповідно до положень\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved