Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути зі [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], проживає: 51939, м.Камянське, вул. Харківська 45-15, на користь [PERSON] міського центру зайнятості (р/р 37179002003017 в ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, ЄДРПОУ 20299857, адреса знаходження: 51931, м. Камянське, вул. Медична, 6) кошти виплачені, як допомога по безробіттю у розмірі 9896,42грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на обліку в [PERSON] міському центру зайнятості в період з 01.07.2015 р. по 04.07.2016 р. перебувала безробітна [PERSON]О Наказом центру зайнятості від 01.07.2015 р. відповідачу було надано статус безробітної та наказом призначено допомогу по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітнім підприємницької діяльності з 08.07.2015 р. по 01.07.2016 р. Наказом центру зайнятості від 04.07.2016 р. припинено виплату допомоги по безробіттю. На підстави перевірки обгрунтованності призначення та виплати матеріального забезпечення по безробіттю та згідно з даними звірки, стало відомо, що відповідач у період перебування на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості знаходилась у трудових відносинах з ПАТ КБ "Приватбанк". Тобто в період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач отримувала виплати по безробіттю та одночасно перебувала у трудових правовідносинах з ПАТ КБ "Приватбанк" про що не повідомляла центр зайнятості. Таким чином відповідач приховала факт свого працевлаштування і при цьому отримувала державну допомогу по безробіттю. Розмір нарахованої допомоги по безробіттю відповідачу в період з 08.07.2015 р. по 02.07.2016 р. становить 9896,42 грн. З цих підстав 17.11.2016 року центром зайнятості відповідачу направлена претензія № 2796, якою пропонувалось добровільно повернути виплачені кошти у встановленому порядку в 15-денний термін, яка до теперішнього часу відповідачем не виконана. 08.08.2018 року позивачем були направлені до суду письмові пояснення по справі (а.с. 93-109), які за своїм змістом аналогічні змісту позовної заяви, але з більш детальним зазначенням процедури проведеної перевірки відносно [PERSON] шляхом обміну даних з ДПА та АТ КБ "Приватбанк". Свої позовні вимоги підтримують, просять суд стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] міського центру зайнятості кошти виплачені, як допомога по безробіттю у розмірі 9896,42грн. 15.08.2018 року від представника відповідача адвоката [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання просила відмовити в задоволенні позову з покладенням судових витрат на позивача. В обгрунтування відзиву посилається на обставини відсутності трудових відносин [PERSON] з ПАТ КБ "Приватбанк" та відсутність будь-якого працевлаштування в період отримання нею допомоги по безробіттю, надавши на підтвердження своїх доводів копію трудової книжки [PERSON], копію відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС, довідку ПАТ "Страхова група "ТАС" з останнього місця роботи [PERSON] (а.с.111-119). Ухвала суду від 13.08.2018 року про витребування доказів, а саме витребування з АТ КБ "Приватбанк" відомостей відносно [PERSON], а саме: копію особистої справи [PERSON] з анкетою та автобіографією; заяву про прийняття її на роботу; заяву про її звільнення; відомості про нарахування та виплату їй заробітної плати; табелі обліку її робочого часу - до теперішнього часу не виконана. \~ \~ \~ \~Сторони у судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов не визнала, просила у задоволенні позовної заяви відмовити. \~ \~ \~ \~Суд, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що на імя директора Дніпродзержинського міського центру зайнятості [PERSON] від [PERSON] надійшла заява від 01.07.2015 року про надання їй статусу безробітної, де відповідачем зазначено обставини відсутності роботи, допомог чи інших видів грошового забезпечення при поданні вказаної заяви (а.с.8). Відповідно до персональної картки № 046015070100014 [PERSON] присвоєно статус безробітної з 01.07.2015 р. (а.с. 5-7). Згідно з заявою [PERSON] до Центру зайнятості м. Дніпродзержинська, остання просила перераховувати кошти на її поточний рахунок у ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 18). Витягом із наказів про прийняття рішення відносно [PERSON] від 04.07.2016 року, підтверджуються обставини перебування [PERSON] як безробітної на обліку в [PERSON] міському центру зайнятості в період з 01.07.2015 р. по 04.07.2016 р. (а.с. 9-11). Згідно з розрахунку по Персональній картці від 11.12.2017 року, [PERSON] отримувала допомогу по безробіттю до 29.07.2016 року на загальну суму 9896,42 грн. (а.с. 20). Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду не знайшли своє підтвердження надані позивачем на обгрунтування позову витяги з наказів ПАТ КБ "Приватбанк" від 09.07.2014 року і від 15.02.2016 року (а.с. 12-13), оскільки останні спростовуються наданими відповідачем копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 115-117), відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС (а.с. 118) та довідкою ПАТ "Страхова група "ТАС" з останнього місця роботи [PERSON] (а.с.119). Як вбачається з наданої позивачем довідки про доходи ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 14) заробітна плата [PERSON] не виплачувалась. З цих підстав, суду вважає не обгрунтованими [PERSON] міського центру зайнятості № 33 від 12.10.2016 року (а.с. 15-16) та Протокол засідання робочої групи з питань розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення КМЦЗ № 16 від 21.10.2016 року (а.с. 17), які були складені на підставі вищезазначених доказів. Таким чином, факт того, що під час перебування на обліку в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості [PERSON] була працевлаштована на посаді касира міні-відділення ПАТ КБ "Приватбанк" та 15.02.2016 року звільнена за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, в судовому засіданні не встановлено та позивачем не доведено. Отже на підставі наданих відповідачем копії трудової книжки (а.с. 115-117), відомостей ДФС (а.с. 118) та довідки з останнього місця роботи ПАТ "Страхова група "ТАС" (а.с.119), судом встановлено, що відповідач [PERSON] під час отримання нею державної допомоги у [PERSON] міського центру зайнятості - не отримувала інших видів доходу та не мала трудових відносин з ПАТ КБ "Приватбанк", у зв'язку з чим, доводи позивача з цих правовідносин є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню через їх не доведеність. Відповідно до ст. 36 Закон України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, мають право на судовий захист своїх прав. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні (далі - реєстрація), проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування. Під час реєстрації кожна особа ознайомлена з памяткою безробітного, де чітко зазначено, що безробітній під час одержання допомоги по безробіттю зобовязаний своєчасно подавати центру зайнятості відомості про обставини, що впливають на умови виплати їх матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За правилами статей 2,12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції," виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено судом, будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку позивача або надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення державної допомоги, а також зловживань з боку відповідача при отриманні зазначеної у позові державної допомоги, стороною позивача суду не надано. Отже, надані позивачем докази не доводять факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які були державною виплатою, призначеною їй позивачем, у зв'язку з чим поверненню зазначена сума не підлягає, а тому підстави для задоволення вимог позивача відсутні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed