Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

25.05.2016 року представник позивачки [PERSON] за договором адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON], державного нотаріуса Третьої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області Ляшенко Алли Іванівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Сумська міська рада про визнання недійсним правочину, в якому він зазначив про те, що [PERSON] є власницею 49/100 частин домоволодіння, що знаходиться з адресою: [ADDRESS]. Спочатку домоволодіння, що знаходиться з адресою: [ADDRESS], перебувало у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення народного суду м. Суми від 12.07.1972 року у справі № 2-883/72 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та було проведено поділ домоволодіння, в результаті якого [PERSON] стала власницею 51/100 домоволодіння (кімната 1-6, площею 11,7 м ? , сіни 1-3, площею 4,40 м ? , погріб п/г, вартістю 86 крб. , сарай "Б" , вартістю 38 крб. , 1/2 частина сараю "Г" , вартістю 40 крб. 50 коп. , 1/2 частина туалету, 1/2 частина огорожі) , а у власність [PERSON] перейшло 49/100 частин домоволодіння (кімната 1-5, площею 6,10 м ? , кімната 1-4, площею 5,7 м ? , сіни 1-1, площею 3,40 м ? , кімната 1-2, площею 3,20 м ? , 1/2 частина сараю "Д" , сарай "Г" , 1/2 частина туалету, 1/2 частина огорожі) . 25.08.1978 року [PERSON] продав матері позивача [PERSON] 49/100 частин [ADDRESS], в подальшому [PERSON] отримала на підставі свідоцтва про право власності за законом від 27.07.1990 року, у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] 49/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Частка 51/100 зазначеного домоволодіння, що належала [PERSON] за договором дарування від 07.08.1995 року, перейшла у власність [PERSON]. Між колишніми співвласниками домоволодіння [PERSON] та [PERSON] склався наступний порядок користування земельною ділянкою згідно з їхнім ідеальним часткам у праві власності, такий же порядок користування зберігався і для наступних власників. Колишня власниця добудувала до своєї частини будинку жилу прибудову "А 1-1" , площею 27,7 м ? , яку подарувала [PERSON] , а остання, зі згоди [PERSON] , узаконила самовільно збудовану прибудову. Після цього частки в домоволодінні були перераховані, частка [PERSON] збільшилась до 77/100 частин, а [PERSON] зменшилась до 23/100. У 2005-2006 роках [PERSON] знесла належні [PERSON] , згідно свідоцтву про право на спадщину від 27.07.1990 року, 1/2 частину сараю "Г" і повністю знесла сарай "Д" , на цій площі землі відповідач збудувала сарай "З" . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2007 року за [PERSON] було визнано право власності на самовільно зведені прибудову літ. а-2, тамбур літ. а-3, сарай "З" та гараж "Ж" , що знаходяться на земельній [ADDRESS]. На підставі рішення Сумської міської ради від 17.12.2008 року № 2209-МР [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0742 га за адресою: [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 12.06.2012 року у справі № 2-100/11, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-30417св 12, було визнано недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] на підставі рішення Сумської міської ради від 17.12.2008 року № 2209-МР, площею 0,0742 га по [ADDRESS]. Зазначені рішення та ухвала з посиланням на вимоги ст. 91 ЗК Української РСР від 08.07.1970 року № 2874-VІІ, ст. 30, ст. 42 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ, що діяв з 15.03.1991 року по 01.01.2002 року, мотивовані тим, що: - після поділу [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] вони, як співвласники будинку, користувалися земельною ділянкою спільно згідно порядку користування нею визначеним залежно від розміру часток в спільній власності на будинок, а наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які склалися у зв'язку з прибудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою; - Сумська міська рада приймаючи рішення 17.12.2008 року рішення та видаючи [PERSON] державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку розташовану по [ADDRESS], у розмірі 77/100 від загальної площі 0,0742 га, безпідставно позбавила [PERSON] права користування земельною ділянкою пропорційно у її праві власності на зазначений вище будинок, що існував до 1995 року. Усі зазначені обставини, встановлені рішенням апеляційного суду Сумської області від 12.06.2012 року у справі № 2-100/11, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-30417св12 та рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2012 року у справі № 1806/2-100/11 у цивільних справах не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України від 18.03.2004 року № 1618-ІV. В [INFO] році [PERSON] померла. В травні 2016 року під час з'ясування осіб нового співвласника домоволодіння, що знаходиться з адресою: [ADDRESS], та суміжних землекористувачів з метою підписання ними акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, що входить до складу технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виготовленої приватним підприємством "Мегаполіс" , він дізнався про те, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на 77/100 земельної ділянки, площею 0,0742 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], зареєстровано 13.03.2014 року за [PERSON], номер запису про право власності 4960464, державний реєстратор Ляшенко Алла Іванівна. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: [NUMBER], видане 13.03.2014 року Третьою Сумською державною нотаріальною конторою Сумської області. Вказані обставини належно та достатньо підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59547136 від 20.05.2016 року та копією спадкової справи, яка буде витребувана від державного нотаріуса Третьої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області Ляшенко Алли Іванівни під час попереднього судового засідання. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ч. ч. 1, 3 ст. 215, ст. 1301 ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) . Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо. Виходячи із змісту вказаних норм права, враховуючи те, що державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, виданий спадкодавцеві [PERSON] , був визнаний недійсним та вона не мала права власності на 77/100 частин земельної ділянки, площею 0,0742 га за адресою: [ADDRESS], спадкодавець [PERSON] , свідоцтво про право про право на спадщину, серія та номер: [NUMBER], видане 13.03.2014 року державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області Ляшенко Аллою Іванівною, підлягає визнанню недійсним, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного нотаріуса Третьої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області Ляшенко Алли Іванівни, індексний номер: 11586595 від 13.03.2014 року 12:27:50, та запис про право власності 4960464, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області Ляшенко Аллою Іванівною 13.03.2014 року 12:21:46, мають бути скасовані. Протиправність існування оскаржуваних свідоцтва, рішення та запису полягає у порушенні права позивача на користування частиною земельної ділянки пропорційно до початкового розміру її частки у спільній власності на будинок (49/100) , яка не підлягає зміні у разі наступних змін в розмірі часток в спільній власності на будинок, що сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, що передбачено ст. 91 ЗК Української РСР від 08.07.1970 року № 2874-VІІ, який діяв до 15.03.1991 року, та ст. 42 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ, що діяв з 15.03.1991 року по 01.01.2002 року. Відповідно до ч. 2, п. п. "а" , "д" ч. 3 ст. 152 ЗК України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 1, п. п. 1, 2, 4, 6, 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 26 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-ІV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Позивачка є інвалідом першої групи, тому звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial