Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "УНІКА", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 4 січня 2016 року близько 23.30 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ 2105, державний номерний знак [NUMBER], на перетині вулиці Чайковського та вул. Київської у м. Вінниця, під час зміни напрямку руху ліворуч допустив зіткнення з належним позивачу, на праві приватної власності, транспортним засобом Пежо Партнер, державний номерний знак [NUMBER], в результаті чого вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачено ст. 124 КупАП було визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника та водіїв ВАЗ 2105 - [PERSON], була застрахована в ПрАТ "СК "УНІКА". Так, позивач повідомляє, що він лише отримав від ПрАТ "СК "УНІКА" акт про огляд транспортного засобу, який не містив оригінальних підписів та мокрої печатки, а також без зазнечення суми оцінюваного пошкодження транспортного засобу. Для з'ясування розміру і об'єму завданих збитків, позивач звернувся до ПП "Люкс Авто", де отримав повний перелік запасних частин, які він мав придбати для ремонту та відновлення транспортного засобу після ДТП. Сума склала - 75 956,64 грн. Крім того, позивач звернувся до ТОВ "Радос" та отримав рахунок-фактуру № 0007 із розрахунком вартості робіт, які підлягають виконанню в рамках ремонту та відновлення його транспортного засобу після ДТП, сума становила - 18 810, 00 грн. В березні 2016 року позивач отримав від ПрАТ "СК "УНІКА" лише 22 882,27 грн. матеріальної компенсації. Разом з тим, позивач зазначає, що йому було завдано і моральної шкоди, яку він оцінює в 50 000,00 грн. Моральна шкода полягає в переживаннях і стражданнях, а також він був кілька разів на межі діабетичної коми та не може витримувати режим 6-разового дієтичного харчування. [PERSON] має невідкладну потребу в санаторно-курортному лікуванні, оскільки його життя перебуває під загрозою. Крім того, на утриманні позивача перебуває 9-річний син, проте на даний час позивач не може працевлаштуватися, оскільки запропоновані варіанти працевлаштування передбачають постійне використання автомобіля. Таким чином, хвилювання та думки про відновлення автомобіля, тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі. Крім того, [PERSON] позбавлений можливості виконання своїх кредитних зобов'язань перед банківськими установами. Враховуючи вищевказане, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну йому матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки у розмірі 72 218,46 грн., що складає вартість купівлі запасних частин та виконання відновлювальних робіт, необхідних для ремонту його транспортного засобу "Пежо Партнер", державний номерний знак [NUMBER]; стягнути з [PERSON] компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду на відновлення здоров'я в розмірі 50 000 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 222,18 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач додатково зазначив, що автомобіль він уже самостійно відновлює після пошкодження в ДТП. Просили позов задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визналита заперечили проти його задоволення, оскільки позивач та його представник не надали належних доказів суми матеріальних збитків, нанесених під час ДТП відповідачем, автомобілю позивача. Додані документи до справи не свідчать про те, що зазначені в них деталі необхідні для ремонту пошкодженого автомобіля. Також нічим не доведено нанесення відповідачем моральної шкоди позивачу. Просили відмовити в задоволенні даного позову. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "УНІКА" в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль, що зазнав пошкоджень в результаті ДТП, вбачається, що власником автомобіля Peugeot Partner, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, є позивач [PERSON] (а.с. 14-15). Судом встановлено, що згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2016 року було виправлено описку в постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2016 року у справі № 127/117/16-п, а саме зазначено марку автомобіля позивача Пежо Партнер замість ВАЗ (а.с. 17). Так, зі змісту постанови суду від 18 січня 2016 року вбачається, що 05.01.2016 року в 23.30 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], під час зміни напрямку руху ліворуч допустив зіткнення з автомобілем Пежо Партнер д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспорних засобів. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Слід зазначити, що цивільно-правова відповідальність власника та водіїв ВАЗ 2105 - [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "УНІКА", що підтверджується показами позивача та відповідача. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП. Статтею 9 вищевказаного закону визначено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Згідно акту № 00184358 огляду транспорного засобу від 13.01.2016 року, складеного Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА", транспортний засіб, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], під час ДТП отримав наступні пошкодження: бампера П, ґратки Н бампера П, накладки в бампера П, буфера Н бампера П, попер. балки бампера П, амортиз бампера П, ґратки радіатора, нес. рами ґратки рад., емблем ґратки радіатора, капоту, фари ПР, бічного покажчика поворотів П ПР, крила П ПР, накл. в крила П ПР, підкрилок П Л, підкрилок П ПР, панелі передньої ПР В, поперечної балки П Н, кондинсатора кондиціонера, пов-пров. ПР Радіатора, радіатора, охолоджувача НАДД ПОВ, теплозахисної панелі П КАТ., колісної АРК П ПР В ЗБ ремонтувати (а.с. 16). Зі змісту даного акту вбачається, що він є лише описом пошкоджень для подальшого складання калькуляції відновлювального ремонту і не зобов'язує страхову компанію нести відповідальність по відшкодуванню збитку. Перед початком відновлювального ремонту на СТО пошкодженого ТЗ, підлягає узгодженню повна калькуляція (кошторис) відновлювального ремонту з метою визначення повної вартості ремонту. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказу про калькуляцію відновлювального ремонту, складеного ПрАТ "СК "УНІКА", а лише надано квитанцію ПАТ КБ "ПриватБанк", про отримання 22 882,27 грн. матеріальної компенсації (а.с. 20). Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою суду. Зі змісту ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд не приймає до уваги, надані позивачем, рахунки-фактур № 0007 від 25.02.2016р. (а.с. 18) та № ЛА-К-4392 від 01.03.2016 року (а.с. 19), оскільки позивачем і його представником не доведено необхідність покупки деталі до автомобіля і ремонту його, який пов?язаний з ДТП, тобто фактичний розмір шкоди. На думку суду, належним доказом матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був би висновок експерта, проте ні позивчем, ні його представником не було заявлено клопотання про призначення по справі експертизи. Крім того, з пояснень позивача вбачається, що він вже розпочав ремонт свого автомобіля, що виключає можливість проведення належної судової експертизи. Що стосується моральної шкоди, то в цій частині, на думку суду, позов також задоволенню не підлягає за недоведеністю. Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З правової позиції Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року, висловленій в постанові № 6-322цс15 вбачається, що у разі, якщо події, які породили цивільне право позивача на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, відбулися після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, то такі позовні вимоги підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Із огляду кардіолога КП "Міський лікувально-діагностичний центр" від 09.03.2016 року вбачається, що попереднім діагнозом [PERSON] є гіпертонічна хвороба ІІ стадії, ІІ ступеня, СН І, ризик дуже високий, стабільна стенокардія напруги ІІ ф.к., атеросклеротичний кардіосклероз, коронаросклероз, цукровий діабет ІІ типу (а.с. 21). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у вищевказаному огляді зазначено про те, що позивач більше 15 років має підвищенний АТ до 200/100, протягом останніх 5 років - пекучі, стиснюючі болі в серці і за грудиною після фізичного і емоційного навантаження, а також протягом 15 років хворіє на цукровий діабет ІІ типу. Таким чином, причинного зв'язку хвороби позивача з пошкодженням транспортного засобу завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з зазначеного документу не вбачається., зокрема, ДТП сталося в січні 2016 року, а хвороби позивач набув достатньо давно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він не може працевлаштуватися, оскільки запропоновані йому варіанти працевлаштування передбачають постійне використання автомобілю так, як належних доказів на підтвердження даного факту суду надано не було, як і того, що [PERSON] є безробітнім та на нього утриманні знаходиться 9-річний син. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "УНІКА", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed