Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулась з позовною заявою, в якій просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Сторони пребували у шлюбі до 17.08.2010 року. З травня 2009 року відповідач добровільно залишив сина проживати з нею, з того часу не піклується про нього, матеріальної допомоги та належної уваги у вихованні дитині не надає, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо дитини, що свідчить про необхідність позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 22.12.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Зобовязано Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради надати письмові висновки щодо розв'язання спору з приводу позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. 12.04.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В підготовчі засідання та судове засідання відповідач жодного разу не з'явився, відомості про місце його знаходження на теперішній час у суду відсутні, оскільки останній за інформацією ЦАС Дніпропетровської області знятий з реєстрації 22.11.2011 року по рішенню Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.10.2011 року та на теперішній час зареєстрованим не значиться. За відомостями УДМС України в Луганській області, які отримані судом 05.05.2018 року, щодо останньої відомої адреси проживання відповідача, УДМС повідомило суд про неможливість надання відомостей про реєстрацію/перебування [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Ірміно, вул. Постишева, 4, у зв'язку з находженням вказаної інформації на непідконтрольній українській владі території України. З цих підстав, відповідач був повідомлений про місце та час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи надіслав суду заяву про розгляд справи без участі Органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради. Заяв, клопотань, відзивів від відповідача до суду не надходило. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило, заперечення щодо позовних вимог відсутні. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів. Враховуючи малолітній вік дитини, рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору, та те що особиста участь в розгляді даної справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В ході судового розгляду встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] , який згідно довідки про склад сім'ї від 22.11.2017 року з народження по теперішній час постійно мешкає з позивачем,що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 617 (а.с. 4), свідоцтвом про шлюб сторін, актовий запис № 158 (а.с. 5) та довідкою про склад сім'ї (а.с. 15). Після розлучення сторін у 2010 році, позивач 07.06.2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з "Каценельсон" на "Шарупіч", що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 серпня 2010 року у справі 2-1197/10 про розірвання шлюбу (а.с. 6), свідоцтвом про шлюб позивача, актовий запис № 185 (а.с. 7). Як зазначено позивачем в позовній заяві з травня 2009 року відповідач як батько дитини добровільно залишив сина проживати з нею, з того часу не піклується про нього, матеріальної допомоги та належної уваги у вихованні дитині не надає, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо дитини. Обставини свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: характеристикою дитини з місця навчання (а.с. 8), [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 29.08.2016 року (а.с. 10), довідкою про наявність заборгованості відповідача по аліментам на утримання сина [PERSON] за виконавчим листом № 2-1175 від 26.07.2011 року (а.с. 11-12), довідкою УСЗН від 14.09.2017 року про отримання [PERSON] державної соціальної допомоги на утримання сина [PERSON] (а.с. 13), висновком Дніпровського відділу поліції КВП ГУНП у Дніпропетровській області від 28.07.2017 року про неможливість встановлення місцезнаходження відповідача [PERSON] (а.с. 14). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя учня [INFO], [INFO] (а.с. 10) та довідки № 1/38000 від 22 листопада 2017 року (а.с. 15), син [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON], вітчимом [PERSON] та малолітньою сестрою [PERSON], [INFO], у двокімнатній приватній квартирі, власником якої є бабуся хлопчика [PERSON]. Квартира охайна, світла, прибрана, у хлопчика є куточок, є власне ліжко, стіл для виконання завдань, в квартирі є необхідна побутова техніка, дитина забезпечена одягом, взуттям, постільною білизною, має всі необхідні речі: ліки, їжу, забезпечений канцтоварами, на полицях багато дитячих іграшок, книжок, Батько хлопчика - [PERSON] з сім'єю не проживає. Також, до суду надійшов лист Органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради щодо неможливості надання висновку з приводу позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку з неможливістю з'ясувати його думку з цього питання та відсутність інформації про його місцезнаходження на теперішній час. Крім цього, як встановлено судом, ухвалою Дніпровського районного суду від 27.10.2014 року, задоволено подання державного виконавця Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції [PERSON] про оголошення розшуку боржника, оголошено розшук [PERSON], [INFO], останнє відоме місце проживання якого є адреса: [ADDRESS]. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин вчинення позивачем чи її рідними будь-яких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обовязків, та наявність будь-яких звернень відповідача до органів поліції, Служби у справах дітей чи Органу опіки та піклування з цього приводу. Враховуючи вищенаведене, суд визнає вказані позивачем в позові обставини щодо самоусунення відповідача від виховання, розвитку та утримання свого сина [PERSON], [INFO], тобто ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків - достовірними і такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи встановлені по справі обставини, оголошення розшуку відповідача за ухвалою суду з 27.10.2014 року, несплату відповідачем аліментів на утримання сина [PERSON] з моменту їх призначення судом у 2011 році й по теперішній час, відсутність заперечень проти позову, з урахуванням вимог чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на нього, як батька, обов'язків, тривалий час ухилявся і продовжує ухилятися від їх виконання, у зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав, такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України , батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини, і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В той же час, вирішуючи питання про стягнення аліментів на дитину, суд визнає ці вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.07.2011 року у цивільній справі № 2-1175 вже стягуються з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в тверді грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 червня 2011 року. Тому ці обставини унеможливлюють повторне стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог. При цьому, позивач в подальшому не позбавлений можливості з метою вирішення цього питання звернутися до суду з відповідною заявою щодо змінення раніше призначеного рішенням суду розміру стягуваних аліментів. При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим сплачена сума судового збору за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачає, а інша сума судового збору за вимоги про стягнення аліментів, від якої позивач звільнена від сплати, повинна компенсуватися за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial