Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру стягуваних аліментів на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , встановлених рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.08.2013 року. В обгрунтування доводів, посилається на те, що відповідач (як батько) ухиляється від обов`язку утримання та забезпечення сина (відмовляється добровільно надавати кошти на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів), в порядку досудового врегулювання спору примирення не досягнуто. Вимоги позивач мотивує тим, що дитину утримує і виховує позивач, що відповідач працездатний, нікому аліментів не сплачує, на утриманні нікого не має, а тому враховуючи інфляційне зростання, зміну відсоткової ставки для стягнення аліментів, позивач просить суд змінити, збільшити розмір аліментів, стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд своєю ухвалою від 17.09.2020 прийняв до розгляду заяву, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач 27.10.2020 року подав відзив (вх. № 6925), в якому проти позовних вимог позивача заперечує, посилаючись на те, що факти викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. У відзиві зазначає, що надає матеріальну допомогу сину (на придбання одягу, медикаментів, дороговартісних подарунків: телефон, планшет, велосипед). Під час карантину, з початку квітня до вересня 2020 року, син знаходився на повному утриманні відповідача, проживав з ним. Відповідач вказує, що перебуває у іншому шлюбі, від якого має сина [PERSON] , [INFO] , утримує непрацездатних своїх батьків, які є пенсіонерами, офіційно непрацевлаштований, отримує нерегулярний дохід. Просить позов задовольнити частково, не заперечує щодо стягнення з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач подала до суду заяву (вх. № 7043) про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач подав до суду заяву (вх. № 7206) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити частково, з підстав, зазначених у відзиві. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить такого висновку. Відповідно до ч.3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства" - предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, у відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, у відповідності до ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER] , актовий запис № 29 від 09.07.2007) - в графі "батьки" дитини вказано - батько [PERSON] (відповідач), мати [PERSON] (позивач). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2013 року (справа № 306/1627/13-ц) з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 605 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 25 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 25.09.2013, звернуто до виконання та видано виконавчий лист. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. З дня постановлення рішення суду від 19 серпня 2013 року зріс прожитковий мінімум на дитину та мінімальний гарантований розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.01.2013 року прожитковий мінімум для дитини в місяць становив 1210 грн. (було для дітей віком від 6 до 18 років на день винесення рішення, ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України в 2013 році"). Станом на 02.09.2020 року (день звернення з позовом) прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років становить - 2318 гривень (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"). Дитина [PERSON] , 2007 року народження має повних 13 років. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ст. 182 СК України дозволяє зробити висновок, що на погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв`язку з чим від буде зобов`язаний утримувати спільних дітей, а також зміна матеріального стану можлива за наявності у платника аліментних зобов`язань щодо дітей народжених в іншому шлюбі. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходилися в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім`ї. Погіршення матеріального стану платника аліментів може бути викликано зміною місця роботи та зменшенням зарплати. Судом досліджено: копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №102 про укладення [PERSON] шлюбу з [PERSON] ; копія свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис № 321), в якому в графі батько зазначено [PERSON] (відповідач); копія трудової книжки серії [NUMBER] , згідно якої [PERSON] офіційно непрацевлаштований, копії чеків про сплату аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини та бере до уваги, що Сімейний кодекс України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини та перевірені докази при розгляді справи, суд бере до уваги, що аліменти є власністю дитини, дитина проживає разом з матір`ю (позивачем), яка буде розпоряджаюся ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитина, зважає на те, що із збільшенням віку дитини зросли витрати на його утримання, що чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про дитину. Суд враховує доводи відповідача, наведені ним у відзиві обставини, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково. Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.08.2013 на утримання дитини [PERSON] , [INFO] та визначити у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,який призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Суд роз`яснює сторонам положенння ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 840,80 грн., які діють з 01.01.2019 року на день постановлення рішення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: partial