Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за користування житлово-комунальними послугами. В судовому засіданні представник позивача Шумєєв О.Є. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], який знаходиться на балансі позивача. Починаючи з червня 2009 року по листопад 2013 року, відповідачі, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачують позивачу їх вартості, в результаті чого виникла заборгованість, що складає 8 393 грн. 67 коп., які просить стягнути у судовому порядку разом з судовими витратами по сплаті судового збору. В судового засідання відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснивши, що позивач не має права вимоги до відповідачів, так як, називаючи себе балансоутримувачем, не надав доказів щодо такого права, при цьому відносини в сфері житлово-комунальних послуг ґрунтуються виключно на договірних відносинах між балансоутримувачем та власником квартири, а такий договір між сторонами не укладався. Також позивач не надав доказів надання житлово-комунальних послуг та доказів отримання відповідачем житлово-комунальних послуг. Надані до справи перелік сум за період по особовому рахунку не містять в собі джерело походження, структуру боргу, інформацію про вартісну базу нарахування боргу. Вказані тарифи є завищеними і необґрунтованими. Крім того, вважає, що позивач пропустив 3-хрічний термін звернення до суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також не визнали, повністю підтримавши та погодившись з поясненнями відповідачки [PERSON] Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до рішення першої сесії ХХІІІ скликання Дарницької районної в м. Києві ради №14 від 26.09.2001 року були створені підприємства комунальної власності Дарницького району м. Києва (а.с.68). В додатку до даного рішення значиться перелік новоутворених таких підприємств, створених на базі реорганізованих підприємств комунальної власності Дарницького і Харківського районів м. Києва, де під номером №6 значиться Комунальне підприємство „Управління житлового господарства" Дарницького району міста Києва (а.с.69). В додатку №2 до того ж рішення №14 значиться перелік майна, яке передається до комунальної власності територіальної громади Дарницького району від реорганізованого Харківського району м. Києва, де вказано, що управлінню житлового господарства передано і будинок [ADDRESS] (а.с.70-71). 6.10.2011 року рішенням VІІ сесії VІ скликання Київської міської ради №201/6417 було змінено найменування Комунального підприємства „Управління житлового господарства" Дарницького району міста Києва на КП „Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" (а.с.75-76). Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №35 від 25.01.2012 року за КП „Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" було закріплене майно, яке передано до сфери управління Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, і зазначено у додатку №3 (а.с63), в якому значиться будинок [ADDRESS] (а.с.64-66). За змістом ч.1, ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ч.1, ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. У відповідності до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також неповнолітня [PERSON], [INFO] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1998 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації, яке було зареєстроване в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" у реєстрі №3841 від 19.11.1998 року (а.с.6). Дана квартира є двохкімнатною, ізольованою, що складається з 2 кімнат, жилою площею 30,52 м2, в якій на даний час зареєстрованими є відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також неповнолітня [PERSON], що підтверджується довідкою Ф-3 (а.с.5). Як зазначає п.5, ч.3, ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як підтвердили сторони по справі, між Комунальним підприємством „Управління житлового господарства" Дарницького району міста Києва, правонаступником якого став позивач КП „Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва", та відповідачами договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не укладався. Згідно п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. У відповідності до п.п.4, п.32 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" виконавець зобов'язаний: контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. За змістом переліку сум боргу за період по особовому рахунку [NUMBER] та довідки про нарахування та оплату по особовому рахунку [NUMBER] заборгованість по оплату вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період з червня 2009 року по листопад 2013 року складає 8 393 грн. 67 коп. Таким чином, відповідачі, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачують позивачу їх вартості, заборгувавши за вказаний період 8 393 грн. 67 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню у судовому порядку солідарно з відповідачів на користь позивача. Ствердження відповідачки [PERSON] про те, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду, суд не може покласти в основу рішення з наступних підстав. За правилами ч.1, ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч.1, ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається зі змісту ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 9.09.2013 року, яка скасувала судовий наказ від 29.05.2012 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва за заявою КП „Управління житлового господарства" Дарницького району м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач на початку травня 2012 року звернувся до суду з вказаною заявою (а.с.4), тому термін позовної давності відраховується не з моменту звернення до суду з даним позовом, а з травня 2012 року - дня звернення до суду з заявою про видачу судового наказу. Інші доводи відповідачки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і спростовуються описаними вище доказами. Згідно ст.79; 88 ЦПК України при задоволенні позову судовий збір розраховується виходячи з 1% від пред'явлених і задоволених позовних вимог, але не менше 229 грн. 40 коп., тому з відповідачів солідарно на користь позивача необхідно стягнути 229 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved