Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовом до Благовіщенської міської ради Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач просить суд, встановити: факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Кам`яний Брід Голованівського району Кіровоградської області являється рідною бабою позивача [PERSON] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Нива" с.Кам`яний Брід Ульяновського району Кіровоградської області, розміром 4.38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості). В судове засіданні представник позивача, позивач не з`явились, надіслали до суду заяву, якою підтримують заявлені позовні вимоги та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, якою визнає заявлені позовні вимоги та просить розглядати справу у його відсутності. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Щодо заявлених вимог про встановлення факту родинних відносин: Суд встановив, що позивач [PERSON] , [INFO] , при укладенні шлюбу 24 серпня 1985 року з [PERSON] набула шлюбного прізвища " [PERSON] " ( а.с.15). У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] її батьками значаться: батько - [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.14). [INFO] помер батько позивача [PERSON] про що було видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] ( а.с.11). [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , про що було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с.10). У відповідності до копії посвідки № [NUMBER] про народження батька позивача - [PERSON] , його батьками значаться: батько - [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.12). При винесенні офіційних документів імя батька позивача було помилково зазначено, як « [PERSON] ». Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2000 року, встановлено факт родинних відносин, що батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] являється чоловіком матері позивача - [PERSON] ( а.с.21). Факт родинних відносин між позивачем та її батьком [PERSON] підтверджується нотаріально посвідченими свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 22-23). Факт родинних відносин між позивачем та її бабусею [PERSON] , також підтверджується нотаріально посвідченими свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 24-25). Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Враховуючи вищезазначене, а також те, що заявлені вимоги про встановлення факту родинних відносин породжують юридичні наслідки для позивачки, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] , однак їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність майна спадкодавцеві та документів, які підтверджують родинні відносини ( а.с. 17). Судом встановлено, що [PERSON] , яка являлась бабою позивача, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Нива" с.Кам`яний Брід Ульяновського району Кіровоградської області, розміром 4.38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що підтверджується копією даного сертифікату ( а.с. 16) та була включена в списки членів КСП "Нива" Ульяновського району Кіровоградської області, які мають право на розпаювання земель переданих у колективну власність ( а.с.18 -20), однак не встигла одержати державний акт на зазначену земельну ділянку. [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , про що було видано свідоцтво про смерть ( а.с. 10). Спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] був її син [PERSON] , однак [INFO] помер ( а.с.11). Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин по визнанню права власності на спадкове майно та вважає за необхідне керуватися главою 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування". Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді даної справи по суті встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлої, згідно закону. Згідно роз`яснень, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч.1 ст.2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Відповідно до ст. 21 та ст.64 Конституції України права громадянина є непорушними та такими, що не можуть бути відчужені, вони також не можуть бути обмежені, крім випадків, прямо передбачених законом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, який дублюється у ст. 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, досліджені в судовому засіданні докази дають підстави вважати, що право позивача щодо спадкування нерухомого майна за законом є порушеним, тому позовні вимоги є обґрунтованими, не порушують права та інтереси інших осіб, і вони підлягають задоволенню. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved