Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

16.05.2013р. позивач звернулася до суду із позовом в якому зазначив, що він на теперішній час перебуває у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований Комунарським відділом реєст рації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 22 серпня 2009 року, за реєстровим № 538. Під час шлюбу ними за спільні кошти був зроблений строковий де позитний внесок на суму 25 000, 00 грн. у Запорізькому центральному від діленню АТ "Дельта Банк", розташоване за адресою м. Запоріжжя пр. Ле ніна, 36. 23 березня 2013 року дружина зателефонувала йому та повідомила що вона бажає розірвати шлюб та запропонувала йому забрати речі з квартири. Вказане рішення відповідачки було для нього цілком несподіваним. Після того, як він вичерпав усі можливості зберегти шлюб, з ініціативи відповідачки вони припинили шлюбні відносини та спільно не проживають. З приводу вказаного грошового вкладу, він з відповідачкою дійшли згоди що вона розірве депозитний договір та гроші поділять у рівних частинах до 17 травня 2013 року. На час звернення до суду, відповідачка, домовленостей не виконала, а навпаки 14 травня 2013 року повідомила йому, що вона гроші зняла та потратила на свої потреби. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали за підставами, вказаними в позові, просили позов задовольнити. Відповідач та її представник не визнали позов, просили його залишити без задоволення. Крім цього, позивачка в судовому засідання пояснила, що гроші вона зняла з рахунку і в цей же день віддала відповідачу половину суми. Вислухавши позивача та його представника, відповідача та її представника, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд приходить до наступного. . Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. 22.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №20 Під час шлюбу позивачем та відповідачкою за спільні кошти був зроблений строковий де позитний внесок на суму 25 000, 00 грн. у Запорізькому центральному від діленню АТ "Дельта Банк", розташоване за адресою м. Запоріжжя пр. Ле ніна, 36. (а.с. 38) Крім цього в судовому засіданні встановлено та не заперечено жодною із сторін про те, що кошти були спільні та нажиті під час шлюбу, та й те що відповідачка зняла кошти з рахунку. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що на даного відповідача має бути покладено відповідальність. Таким чином суд вважає, що відповідачкою та її представником не доведений факт передачі половини грошових коштів, які були зняті [PERSON] з де позитного рахунку у Запорізькому центральному від діленню АТ "Дельта Банк", розташованого за адресою м. Запоріжжя пр. Ле ніна, 36. позивачу [PERSON] Показання свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки свідок [PERSON] є матір'ю відповідачки [PERSON] Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно з п.3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ними за час шлюбу. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині, чоловікові на праві спільної сумісної власності та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Згідно частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди виходячи з дійсною його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст.. 371 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про поділ грошових коштів слід задовольнити з огляду на їх обґрунтованість. На підставі викладеного,

Outcome: approved