Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

В липні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (далі - ПАТ КБ "Приват Банк", Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.10.2012 року в розмір 36552,79 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та надав по справі письмові пояснення (а.с.51). В позовній заяві та в поясненнях зазначили, 11.10.2012 року з метою створення сприятливих умов для виповнення своїх зобов'язань за кредитними договором SAMDN40000011357643 від 06.02.2007 року з [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Заборгованість за договором №SAMDN40000011357643 від 06.02.2007 року було зменшено, в результаті чого відповідач отримав кредит у розмірі 12480,92 грн і після підписання Генеральної угоди, договір №SAMDN40000011357643 від 06.02.2007 року втратив свою силу. Зазначали в позові, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12480,92 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідно до умов Угоди відповідач повинен здійснювати шляхом внесення щомісячного платежу до «25» числа кожного місяця. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на 14.06.2017 року склала 36552,79 грн, тому просили позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості. (а.с.2-5,39) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, так як позивач при зверненні до суду пропустив строки позовної давності, встановлені ст. 256 ЦК України, для стягнення кредитної заборгованості, про що надав в судовому засіданні відповідну письмову заяву про застосування строків, викладену в запереченнях на позов.(а.с.56) Суду пояснив, що дійсно 11.10.2012 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, він отримав кредит у розмірі 12480,92 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік. Пункт 2 зазначеної Генеральної угоди передбачає, що грошові кошти надані на строк 12 місяців, тобто з 11.10.2012 року по 31.10.2013 року. Як посилається позивач грошові кошти сплачені не були, а тому про порушення свого права на вимогу позивач дізнався з моменту закінчення строку на виконання всього зобов'язання, тобто 01.11.2013 року. Він 21.07.2014 року на виконання зобов'язання здійснив платіж у розмірі 100 грн, а тому з 22.07.2014 року почався знову перебіг строку позовної даності, який сплив 23.07.2017 року. Виходячи з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом лише 27.07.2017 року, тобто після спливу строку позовної давності, встановленої законом (після 23.07.2017 року). Посилаючись на дані обставини та на ст.ст. 252-257, 264, 266 ЦК України просив суд відмовити в повному обсязі ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку з пропуском Банком строку позовної давності для звернення до суду. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості та законності заявлених позовних вимог, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості за кредитними договором №SAMDN40000011357643 від 06.02.2007 року, укладеного між Банком та [PERSON], та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.10.2012 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ "Приват Банк" кредит у розмірі 12480,92 грн на споживчі цілі, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833% на місяць (10,00 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, відповідач надає банку грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.(а.с.6-32).Після підписання Генеральної угоди, договір №SAMDN40000011357643 від 06.02.2007 року втратив свою силу. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві-анкеті і таким чином він приєднався до Умов та правил надання банківських послуг.(а.с.5) Укладення кредитного договору в письмовій формі у такий спосіб відповідає вимогам ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.1 укладеної Генеральної угоди сторони узгодили по договору №SAMDN40000011357643 від 06.02.2007 року зменшення розміру заборгованості, яка виникла з дати надання позичальнику кредиту, а саме нараховані: відсотки по кредиту на суму 1862,70 грн, комісію на суму 477,50 грн, штраф на суму 917,44 грн, всього на суму 13480,92 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань по договорам позичальник зобов'язується в день підписання Генеральної угоди сплатити 1000,00 грн в рахунок погашення заборгованості Пунктом 1.1.3 Генеральної угоди визначено, що кінцевим терміном погашення заборгованості по Генеральній угоді є - 11.10.2013 року. Позичальник доручив Банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків в межах сум, що підлягають сплаті Банку по договору при настанні термінів сплати. (п. 1.4) Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди та згідно з ст..212,611,651 ЦК України при порушенні позичальником термінів погашення заборгованості, зазначених в цій угоді, умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов'язанням термін яких настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 3257,64 грн. Окрім того позичальник при порушенні зобов'язань по погашенню кредиту сплачує пеню в розмірі, який зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Згідно п. 2.9 Генеральної угоди відсоткова ставка може змінюватись в випадках передбачених в Умовах та правилах. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів, а також умов обслуговування рахунків. Так Банк має право змінювати тарифи та розмір процентної ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. У разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг та/або тарифів згідно п.1.1.2.4 до обов'язків позичальника відноситься надання банку письмової заяви про розірвання цього договору і погашення заборгованості. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Генеральною угодою. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку. Згідно п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн+ 5% від суми позову. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості і свої зобов"язання повернути кредит в строк до 31.10.2013 року не виконав. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за Генеральною угодою [PERSON] станом на 14.06.2017 року має заборгованість в розмірі 36552,79 грн, яка складається з наступного: 12480,92 грн - заборгованість за кредитом; 5499,38 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15975,36 грн - заборгованість за пенею та комісією; 2597,13 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Розрахунок заборгованості відповідачем по справі не спростований належними та допустимими доказами. Відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову про стягнення заборгованості по Генеральній угоді в повному обсязі, так як позовні вимоги Банком заявлено після закінчення строку позовної давності звернення до суду з такими вимогами. Вирішуючи питання стосовно застосування строків позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14 з а договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). ( постанова ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14). Судом встановлено, що строк дії Генеральної Угоди, яка розглядається по даній справі встановлений - 12 місяців з дати укладення Угоди, тобто до - 31.10.2013 року . (п.2.1 Угоди) Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Із матеріалів справи судом встановлено, що згідно довідки ПАТ КБ «Приват Банк» [PERSON] 11.10.2012 року було видано кредитну картку [NUMBER], строк дії якої встановлено до - жовтня 2015 року.(а.с.52) Заборгованість по кредиту не погашена, загальний трирічний строк позовної давності строк пред"явлення вимог щодо повернення кредиту в повному обсязі - до 31.10.2016 року. Згідно виписки із карткового рахунку відповідач 21.07.2014 року здійснив часткове погашення боргу в розмірі 100 грн, чим перервав перебіг строків позовної давності і відповідно на теперішній час строк позовної давності по стягненню заборгованості за вказаним кредитним договором спливає - 21.07.2017 року. Позивач звернувся до суду згідно квитанції про відправку поштового відправлення, здавши документи в поштове відділення - 15.07.2017 року, тобто до закінчення трирічного строку позовної давності по даним вимогам, а тому вимоги щодо стягнення основної суми боргу по кредиту та процентів заявлені позивачем своєчасно і підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача на дату звернення до суду з заявленими позовними вимогами позивачем - 27.07.2017 року і як наслідок пропуску строку позовної давності звернення до суду не протирічить матеріалам справи, так як позовна заява надійшла на адресу суду поштовим відправленням, а у даному випадку дата звернення до суду це - дата подачі документів позивачем до поштового відділення, а 27.07.2017 року - це дата реєстрації матеріалів в суді згідно реєстру вхідної документації. Однак відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про то що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починаються з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Тому строки позовної давності належить застосувати стовно нарахованої за неналежне виконання грошових зобов"язань пені. Тому суд вважає, що належить стягнути пеню з відповідача за період 12 місяців перед зверненням кредитора до суду з 30.06.2016 року по 14.06.2017 року у розмірі 5492,36 грн. (згідно розрахунку банку заборгованість за пенею та комісією за період з 11.10.2012 року по 14.06.2017 року склала 15975,36 грн). Окрім того за положеннями ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІІ-групи, не працює, суд вважає за можливе з урахуванням його матеріального становища зменшити розмір пені, що підлягає стягненню на користь Банку до 3000 грн. Крім цього, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафу за невиконання грошового зобов'язання у фіксованій сумі 2597,13 грн. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ по справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року, за статтею 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Оскільки за невиконання кредитного договору судом стягнено з відповідача пеню, то відповідно до ст.549 ЦК України штраф стягненню не підлягає. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" підлягає стягненню заборгованість на суму 20980,30 грн, яка складається з наступного: 12480,92 грн - заборгованість за кредитом; 5499,38 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн - заборгованість за пенею та комісією. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 1600,00 грн. На підставі ст.ст.256, 261, 525, 526, 530, 549, 551, 611, 624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial