Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35965,72грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.06.2008року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися в наступному порядку: з "1" по "25" число кожного місяця відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) на погашення заборгованості за Кредитом. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач [PERSON] у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526 1054 ЦК України зобов'язання за вказаним договором не виконала, оскільки не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.12.2016року утворилася заборгованість у розмірі 35965,72 грн., з яких 4354,91 грн. - заборгованість за кредитом; 26810,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250грн. штраф (фіксована частина), 1700,75грн. штраф (процентова складова), яку просить стягнути ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600грн. У судове засідання представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, у заяві просить суд справу розглядати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у письмовій заяві просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги не визнає, підтримує надані письмові заперечення, у яких просила на підставі п.1 ч.2 ст. 256 ЦК України застосувати позовну давність до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення неустойки (штрафу, пені), вважала за можливе її стягнення лише, починаючи з 03.02.2016р., а не за весь час виникнення простроченої заборгованості. Крім того, вважає, що розмір заборгованості за кредитом, визначений позивачем, є необґрунтованим, оскільки позовна заява не містить, ані договору позики чи кредитування, ані заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Наявність заяви про надання позики не є документом, який підтверджує факт приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не містить формул, за якими обчислювалися належні до сплати суми, тому вважає, що цей розрахунок неналежним та недопустимим доказом, нарахування всіх видів заборгованості. Щодо нарахування комісії зазначає, що ніколи відповідачем не укладався договір комісії з ПАТ КБ «ПриватБанк», тому ці суми є безпідставно нарахованими. Крім того, зазначає, що пункт угоди про нарахування ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафів у розмірі 250грн. + 5% від суми позову є незаконним та таким, що порушує чинне законодавство, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а оскільки суми штрафів обраховані у незмінюваній сумі та у відсотках від вартості позову, а не від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, вважає, що нарахування штрафів у такий спосіб суперечить нормам ЦК України, а тому правочин в цій частині є недійсним. Також зазначає, що застосування декількох видів відповідальності за порушення умов зобовязання є порушенням ст. 61 Конституції України. Також відповідач просила суд на підставі ч.1 ст. 617 ЦК України звільнити від відповідальності за порушення зобовязання, оскільки до 2014року вона виконувала зобовязання належним чином, однак після втрати бізнесу через незалежні від неї причини (пожежу у гаражі знайомого) та через необхідність забезпечити постійний догляд за хворою матірю, вона втратила постійний заробіток, у звязку з чим не мала можливості сплачувати за договірними зобов'язаннями. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно заяви від 03.06.2008року [PERSON] просить «ПРИВАТБАНК» відкрити рахунок та надати банківські послуги: надати кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», встановити суму кредитного ліміту з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії у відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку. Для виконання зобовязання банк 17.06.2008року відкрив позичальнику рахунок, виготовив та видав кредитну картку, встановивши кредитний ліміт у розмірі 1000грн., а [PERSON] в цей же день отримала картку та ПІН до неї, про що свідчить її особистий підпис (а.с.7). Відповідно до вищезазначеної заяви [PERSON] ознайомлена та згодна із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, які були надані в письмовому вигляді. Також виразила свою згоду, що зазначена вище заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с.7зв). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» [PERSON] 17.06.2008року ознайомлена з умовами надання такої картки, прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів (а.с.8). Відповідно до\~ст.3 ЦК України\~однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2\~ст.6 ЦК України\~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані\~цими актами. У відповідності до ч.ч.1,2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно\~ст.627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі\~статтею 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглії згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до п.1.1, п.2 Умов та Правил надання банківських послуг форма договору, яка укладається між банком та Держателем платіжної картки складається з заяви, памятки клієнта, умов та Правил надання банківських послуг, тарифів. Борговими зобовязаннями визначено виконання держателем платіжної картки перед Банком зобовязань по договору про надання банківських послуг, а саме: зобовязання щодо повернення кредитних коштів, зобовязання по сплаті винагороди Банку. Простроченим кредитом визначено кредитні кошти, які були надані Держателю платіжної картки та не були повернуті Банку у строк, визначений Договором (а.с.9). Крім того, відповідно до п.3.3. зазначених Умов та Правил підписання цього договору є прямою та безумовною згодою на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.10). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг визначено, що для держателів кредитних карт є обовязковим сплата мінімального обовязкового платежу, який підлягає сплаті щомісяця протягом строку дії картки та розраховується, виходячи з суми овердрафту, процентів та частини заборгованості по кредиту. Щодо заперечень відповідача на відсутність Умов та правил надання продукту кредитних карт, то суд зазначає таке. Відповідно до інформації, розміщеної на офіційній веб-сторінці ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме https://privatbank.ua - документи, розміщені на цьому сайті - це публічна оферта, що містить умови і правила надання послуг банком і його партнерами, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку. На даній сторінці розміщені умови договору, у редакціях на відповідні дати (архіви договорів), в тому числі договори, актуальні станом на 17.06.2008року та 29.09.2011року. Ці договори містить як загальні умови надання банківський послуг, так і відокремлені умови щодо надання банківський послуг фізичним та юридичним особам. В свою чергу, умови та правила надання банківських послуг фізичним особам мають декілька розділів, зокрема: картки (умови та правила використання платіжних карток Банку), депозити (умови і правила розміщення депозитних вкладів у Банку), віддалені канали обслуговування, грошові перекази (умови і правила здійснення переказів у Банку), операції у відділеннях (умови та правила проведення операцій у відділеннях Банку), платежі (умови та правила здійснення платежів через Банк), кредити (умови та правила користування послугою кредитування фізичних осіб від Банку), інше (рахунки, банківські ячейки та інші послуги, що надаються Банком), умови здійснення реструктуризації кредитів. Крім того, 29.09.2011року [PERSON] приєдналася до нових Умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви (а.с.63-64). Таким чином, умови та правила надання продукту кредитних карт, з якими відповідно до вищезазначених анкет-заяв відповідач був ознайомлений, містяться в Умовах та правилах надання банківських послуг, розміщений на сайті privatbank.ua., та є їх складовою частиною. Оскільки сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, суд вважає, що між сторонами укладено письмовий кредитний договір. Будь-яких зустрічних позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним з підстав недодержання вимог правочину, зокрема ст.ст. 215, 1048 - 1052, 1054 1055 ЦК України, статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів" чи визнання кредитного договору неукладеним відповідачем [PERSON] не заявлялося. З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] неодноразово отримувала згідно кредитного договору б/н від 17.06.2008року кредитні картки, остання з яких мала термін дії до останнього дня 01.2016року (а.с.113). Зазначені обставини не оспорюються відповідачем та свідчать про визнання договору кредиту укладеним. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем станом на 31.12.2016року проведено розрахунок заборгованості за договором б/н від 17.06.2008року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКОМ» та [PERSON], відповідно до якого нараховано заборгованость в сумі 35965,72грн., з яких: 4354,91 грн. - заборгованість за кредитом; 26810,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250грн. штраф (фіксована частина), 1700,75грн. штраф (процентова складова) (а.с.4-6). Посилання відповідача на невірність проведених позивачем розрахунків суми нарахованих відсотків за користування кредитом, суд вважає безпідставними, оскільки будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. Крім того, укладаючи кредитний договір [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з фінансовими умовами надання кредиту, розрахунком суми плати за використання кредитних коштів: умовамивикористанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» встановлено: -тип кредитної лінії відновлювана; пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) 30 днів по кожній траті; -базова % ставка 3 %; -комісія при знятті кредитних коштів готівкою 3% від суми операції; -розмір щомісячного платежу 7% від заборгованості, але не менше 50грн.; -строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості базова процентна ставка по договору/ 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту + 1% від заборгованості, але не менше 10грн. в місяць; -штраф при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів - 250грн. +5% від суми заборгованості (а.с.8). Щодо суми нарахованої пені у розмірі 2850грн., суд зазначає наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з розрахунку та не заперечувалася відповідачем останній платіж за зобовязаннями по кредитному договору здійснено 25.06.2014року, отже нарахування є правомірним. Посилання відповідача на застосування позивачем подвійної цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання зобовязання подвійна ставка нарахування відсотків, штраф за прострочку виплат за договором, пеня за несвоєчасну сплату за договором, що є порушенням ст. 61 Конституції України та посилання на висновок Верховного Суду України від 21.10.2015року є безпідставним з таких підстав. Щодо посилання відповідача на нарахування позивачем подвійної ставки відсотків, суд зазначає, що нарахування відсотків у відповідності до наданого та перевіреного судом розрахунку заборгованості, її розмір вирахувано з відсоткової ставки 3 % на місяць, як передбачено умовами договору, без застосування подвійного розміру. Як зазначено судом вище, пеня нарахована банком за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, а штраф за невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язання зі сплати відсотків, тобто за порушення окремого зобовязання встановлено окремий вид цивільно-правової відповідальності. Посилання на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 08.09.2014року у справі № 335/8667/14-ц є також безпідставним, оскільки стосується інших правовідносин щодо тлумачення правочину, укладеного між кредитною спілкою та фізичною особою; відсутні відомості щодо набрання чинності цим рішення; крім того, правова система України не передбачає застосування рішення судів першої інстанції як джерела права - судового прецедентного права. Щодо посилання на постанову ВСУ від 21.10.2015року у справі № 6-2003цс15 суд зазначає, що у справі, що переглядалася штраф і пеня визнані одним видом цивільно-правової відповідальності з огляду на недотримання умовами договору положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, оскільки їх одночасне застосування відбулося за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Оскільки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розмежовані види відповідальності за порушення зобовязань зі сплати тіла кредиту від зобовязань щодо сплати відсотків, тобто порушення є різними по своїй природі, відсутні підстави для застосування висновку ВСУ від 21.10.2015року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКОМ» правомірно нараховано штраф у розмірі 1950,75грн. (а.с.6). Щодо клопотання відповідача [PERSON] про зменшення розміру неустойки на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, суд зазначає таке. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. \~ Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВССУ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Посилання відповідача на тяжкий матеріальний стан через втрату бізнесу, необхідність догляду за хворою матірю, як на підставу застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, не приймається судом до уваги, оскільки зазначені відповідачем обставини не підтверджені належними доказами у відповідності до ст.ст.60-61 ЦПК України. Щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд зазначає, що у відповідності до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, пені та штрафів визначено тривалістю 50років, тому підстави для її застосування відсутні (а.с.60). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved