Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачі звернулись із спільним позовом, яким просять суд стягнути з відповідача шкоду, як моральну так і майнову, спричинену дорожньо-транспортною пригодою. В судовому засіданні позивачі, які з'явились, та представник [PERSON] вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Заявленими вимогами позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь: --[PERSON] 9 154,50 гривень майнової та 10 000 гривень моральної шкоди; --[PERSON] 88,72 гривень майнової та 5 000 гривень моральної шкоди; --[PERSON] 120 гривень майнової та 30 000 гривень моральної шкоди; --[PERSON], в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] 550 гривень майнової та 20 000 гривень моральної шкоди. Крім цього просили вирішити долю судових витрат. Відповідач та представник, в судовому засіданні, вимог не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позов за відсутності правових підстав. Представник третьої особи, при вирішенні спору, покладався на розсуд суду. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував надані ними докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 7 листопада 2014 року постановою слідчого СВ Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області (а.с.53-54) закрито кримінальне провадження за наслідками ДТП, що мала місце 17 жовтня 2014 року, в зв'язку з відсутністю у діях [PERSON] ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 5 грудня 2014 року (а.с.55) останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВСК "КРЕДО" згідно полісу № АС/ 5490743 від 19 грудня 2014 року (а.с.109) на суму заподіяну здоров'ю в розмірі 100 000 гривень, майну - 50 000 гривень. [PERSON] [INFO] є дитиною [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Матеріальний збиток спричинений власнику автомобіля марки "DEAWOO Lanos" реєстраційний номер "[NUMBER]" становить 47 267,13 гривень (а.с. 21-28). За проведення дослідження [PERSON] сплатив судовому експерту 450 гривень (а.с.29,30). 21 жовтня 2014 року [PERSON] подав заяву на виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП від 17 жовтня 2014 року (а.с.51). ДВСК "КРЕДО" сплатила [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 41 781,00 гривня (а.с.52). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 7.11.2014 року [PERSON] сплатив 300 гривень за послуги евакуатора (а.с.39). [PERSON] сплатила 550 гривень за проведення УЗД 27 жовтня 2014 року (а.с.32). Згідно направлення на МРТ від 24 жовтня 2014 року попередній діагноз [PERSON] - ЗЧМТ, забій головного мозку, забій скроневої ділянки головного мозку (а.с.33). Відповідно до висновку мультизрізової компьютерної томографії (а.с.34) на момент огляду, а саме 27 жовтня 2014 року, у [PERSON] вогнищевих змін головного мозку не виявлено. Згідно висновку електрокардіограми у останньої виявлено помірні зміни міокарду та гіпертрофію лівого шлуночку (а.с.38). [PERSON] в зв'язку з невиробничою травмою звільнялась від роботи з 27 жовтня 2014 року по 4 листопада 2014 року (а.с.35). Згідно відповіді з КУ ЦМЛ № 2 від 3.11.2014 року (а.с.89) на запит слідчого, [PERSON] зверталась на прийом до лікаря-травматолога. За підсумками висновку судово-медичного експерта від 5.11.2014 року (а.с.91-93) пов'язати тривале перебування [PERSON] на амбулаторному лікуванні в період з 24 жовтня 2014 року по 3 листопада 2014 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17 жовтня 2014 року, не представляється можливим. За висновком рентгенологічного дослідження [PERSON] було встановлено діагноз: здавлення м'яких тканин 1-го ральця лівої кисті (а.с.40). За підсумками висновку судово-медичного експерта від 23 жовтня 2014 року (а.с.86-87), згідно представлених на вивчення медичних документів, у [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було. Встановлений останньому клінічний діагноз в даних підсумках не вказувався та за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень не оцінювався, оскільки не був підтверджений об'єктивними медичними даними. [PERSON], відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого встановлено діагноз: забій м'яких тканин нижньої третини лівої гомілки (а.с.42) та за проведення УЗД останнім сплачено 120 гривень (а.с.41). Останній звертався на прийом до лікаря-травматолого КУ ЦМЛ № 2 24 та 28 жовтня 2014 року (а.с.95). За висновком судово-медичного експерта від 20 жотвня 2014 року (а.с.97-98), згідно представлених на вивчення медичних документів, у [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було. Встановлений останньому клінічний діагноз в даних підсумках не вказувався та за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень не оцінювався, оскільки не був підтверджений об'єктивними медичними даними. Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 3 листопада 2014 року (а.с.99-101) у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. [PERSON], згідно копії посвідчення, є кандидатом у майстри спорту з пауерліфтингу (а.с.56). [PERSON] постановлено діагноз: забій м'яких тканин обличчя та забій носу (а.с.45-46) в зв'язку з чим останньою понесено витрати в розмірі 88,72 гривень (а.с.44). Згідно висновку судово-медичного експерта від 22 жовтня 2014 року (а.с.104-105) та 3 листопада 2014 року (а.с.106-107), з представлених на вивчення медичних документів, у [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було. Встановлений останньому клінічний діагноз в даних підсумках не вказувався та за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень не оцінювався, оскільки не був підтверджений об'єктивними медичними даними. 23 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди легкового автомобіля марки "ВАЗ- 21114", реєстраційний номер "[NUMBER]" (а.с.49). Згідно копії квитанції від 24 грудня 2014 року [PERSON] сплатив на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 4 020,10 гривень (а.с.50), 4 березня 2015 року 4 020,15 гривень (а.с.85) та 20 березня 2015 року 99,50 гривень (а.с.130). Згідно відповіді ДП "Центр державного земельного кадастру" від 23 березня 2015 року (а.с.133) на лист [PERSON], щодо можливості використання власного транспортного засобу або засобу орендованого у третіх осіб, у службових цілях можливе за власною ініціативою працівника. Також вказано, що виконання начальником філії Житомирської регіональної філії Центру ДЗК свої посадових обов'язків може бути пов'язане з необхідністю використання автотранспортних засобів. Проаналізував надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Позивачі були обізнані про наявність страховки цивільно-правової відповідальності у відповідача на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Позивач [PERSON] навіть отримав страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб і з приводу такої шкоди, як виходить з суті заявлених вимог, ні до кого претензій не має. Положеннями ст. 1194 ЦК України визначено наступне. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В свою чергу положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено наступне: у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані, серед іншого, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29); шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, серед іншого, шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст. 23); у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (ст. 24.1.); протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (ст. 34.2.); якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (ст. 34.3) Аналіз фактичних обставин справи, встановлених на підставі доказів поданих сторонами у сукупності із нормами матеріального права, які регулюють дані правовідносини, дають підстави суду вважати про безпідставність вимог заявлених позивачами щодо стягнення з відповідача майнової шкоди пов'язаної із оплатою послуг евакуатора, оплати послуг експерта із оцінки пошкодженого автомобіля, майнової шкоди пов'язаної із лікуванням постраждалих та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Зазначеними нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховка цивільно-правової відповідальності відповідача покривала усі витрати відповідачів, пов'язані як із майновою шкодою та в тому числі моральну шкоду. Згаданими ж вимогами ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність відповідає лише у випадку недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди. Таким чином, вимоги до відповідача були б актуальними та ґрунтовними у разі отримання страхового відшкодування від страхової компанії і якого б не вистачило для повного відшкодування завданої шкоди. Однак, таких дій позивачі не здійснили, а закон позбавляє можливості здійснити таке стягнення за відсутності активних і зазначених дій позивачів. Одночасно, суд вважає позов обґрунтованим, в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат пов'язаних із орендою транспортного засобу, обсяг яких, як було встановлено в ході розгляду справи, становить 8 100 гривень. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Стаття 22 ЦК України регламентує відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частина 2 останньої норми визначає, що саме є збитками - це, серед іншого, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні було об'єктивно встановлено, що майно (власність) позивача у вигляді автомобіля марки "DEAWOO Lanos" реєстраційний номер "[NUMBER]" було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді, винними та протиправними діями відповідача. Інститут власності передбачає три складові: володіння, користування та розпорядження. Таким чином, позивач [PERSON] не маючи реальної можливості користуватись пошкодженим автомобілем, на переконання суду, для деякого відновлення свого порушеного права власності на майно орендував інший автомобіль. За таких обставин, суд вважає оренду автомобіля на час неможливості користуватись своїм майном реальними збитками, які не покриваються страховим відшкодування і має нести саме відповідач, як особа протиправними діями якого була завдана така шкода. Суд вважає, що дана шкода не має відшкодовуватись страховою компанією, адже це не передбачено спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у його ІІІ розділі. Окрім цього, так як позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи на підставі приписів ст. 88 ЦПК України в розмірі 243,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial