Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Ященко В.В. звернувся до суду із позовом до відповідача АТ «СК «МЕГА ГАРАНТ», відповідно до якого просить: стягнути з відповідача Акціонерне товариство «Страхова компанія «МЕГА ГАРАНТ на користь [PERSON] матеріальний збиток, що складається з: 33170,30 грн. - розмір матеріального збитку внаслідок ДТП; 5637,83 грн. - пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, та понесені судові витрати - 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 840,80 грн.. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 28.06.2019 о 16 год. 45 хв. на 49км +800м а/д. Харків-Охтирка [PERSON] керуючи автомобілем ГАЗ 3302-1414 д.н. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив ДТП- зіткненням автомобілем Ford Transit д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги п.12.1 ПДР України. За вказане адміністративне правопорушення [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП постановою Богодухівського районного суду Харківської області та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ГАЗ-3302-1414 д.н. [NUMBER] винного в ДТП, застрахована відповідно до полісу №АО/0754874 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в AT «Страхова компанія «Мета Гарант». Для отримання страхового відшкодування до вказаної страхової компанії було подану відповідну заяву. В отриманій відповіді було вказано, що страхова компанія відмовляє у виплаті страхового відшкодування мотивуючи свою відмову тим, що страхувальник при оформленні страхового полісу скористався своїм правом та сплатив 50% від страхового внеску як пенсіонер. Позивач не погоджується з обґрунтованістю та законністю вказаної відмови, а тому змушений був звернутися за наданням правової допомоги та захисту свого порушеного права до адвоката та до суду. Можливі підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування страховиком визначено в ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (зокрема ст..32 - випадки, коли шкода не відшкодовується, ст,.37 - відмова у здійсненні страхового відшкодування). Крім того, відповідно до пункту 1.4, статті 1 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при ДТП страхується цивільна відповідальність власника або інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим ТЗ вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Так, згідно із пунктом 2.2 статті 2 ПДР власник транспортного засобу може передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Висновок Страховика про те, що [PERSON] (особа, яка оформила сам страховий поліс) не мала права передавати керування застрахованим транспортним засобом іншій особі - в даному випадку [PERSON] , що стало підставою для відмови потерпілій стороні у страховій виплаті, не є вірним. Відповідно до висновку Звіту №3-09 від 09.07.2019 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу становить 33170,30 грн. На сьогоднішній день матеріальна шкода [PERSON] не відшкодована. Враховуючи, що заяву про страхова, відшкодування було подано 02.07.2019, то граничний 90-денний строк для відшкодування шкоди спливає 30.09.2019, з 01.10.2019 повинна нараховуватися подвійна облікова ставка НБУ. З 01.10.2019 розмір ставки НБУ становить 16,5%; з 25.10.2019 розмір ставки НБУ становить 15,5%; з 13.12.2019 розмір ставки НБУ становить 13,5%; з 31.01.2020 розмір ставки НБУ становить 11,0%; з 13.03.2020 розмір ставки НБУ становить 10,0%; з 24.04.2020 розмір ставки НБУ становить 8,0%; 12.06.2020 розмір ставки НБУ становить 6,0% Розмір заборгованості вираховується за формулою: Пеня = С х 2ПОС х Д : 100, де С - сума заборгованості за період, УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочки (наприклад - в данному випадку 2x16,5/365 =0,0904) Д - кількість днів прострочки (загальна кількість днів прострочки станом на 11.06.2020 р. складає 285 днів). Таким чином, пеня за 256 днів (станом на 11.06.2020) складає 5637,83 грн. [PERSON] , для захисту своїх прав був укладений договір на надання правової допомоги від 29.10.2019, відповідно до якого вартість цих послуг складає 5000 грн. 00 коп. Дана сума є збитками і підлягає відшкодуванню на підставі статей 133 ЦПК України. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту порушеного права. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою суду від 02.07.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 27.07.2020 до суду надійшла заява представника позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху із уточненою позовною заявою (а.с.36). Ухвалою суду від 28.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с.44). 09.10.2020 до суду надійшов відзив представника АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», у якому представник відповідача вказує наступне. Як вбачається з позовної заяви, 28.06.2019 о 16 год. 45 хв. на 49км+800м а/д Харків- Охтирка [PERSON] керуючи автомобілем ГАЗ 3302-1414 д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем "FORD TRANSIT" д.н.з. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження. Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 01.08.2019 по справі №613/850/19 [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано у відношенні нього адміністративне стягнення. На момент ДТП автомобіль марки ГАЗ 3302-1414 д.н.з. [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/0754874 у AT "СК "МЕГА-ГАРАНТ". Для отримання страхового відшкодування позивач звернувся до AT "СК "МЕГА- ГАРАНТ" із заявою, у задоволенні якої було відмовлено, на підставі того, що страхувальник при оформленні страхового полісу є пільговиком, який відповідно до пункту 13.2 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не має передавати керування забезпеченим автомобілем іншим особам. Позивач вважає, що вищевказана відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконною, оскільки підстави відмови у виплаті страхового відшкодування, визначені у статті 32 Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відсутні. AT "СК "МЕГА-ГАРАНТ" ознайомившись із позовом, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, на підтвердження чого повідомляє наступне. 02.04.2019 між AT "СК "МЕГА-ГАРАНТ" та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано Поліс №АО/0754874 (надалі - Договір страхування), за яким була застрахована його відповідальність як власника автомобіля ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] , з лімітом за шкоду майну 100 000,00 грн., розміром франшизи - 2 000,00 грн. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України "Про страхування", Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За загальним правилом, згідно з положеннями ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1. ст. 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29); відповідно до п. 32.4, 32.7 ст. 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору. Відповідач зазначає, що розмір франшизи повинен встановлюватися за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого здійснюється відшкодування, а саме за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.04.2019, що укладений між АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" та громадянином [PERSON] . Відповідно до пункту 5 Полісу №АО/0754874 встановлено розмір франшизи в розмірі 2 000,00 грн. Як вбачається із документів, які додані до позовної заяви, розрахунок суми був проведений позивачем на підставі Звіту №3-09 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, зробленого 09.07.2019 фізичною особою-підприємцем [PERSON] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становила 33 170,30 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ГАЗ 3302-1414 д.н.з. [NUMBER] була застрахована АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/0754874, діючого станом на 28.06.2019, з лімітом за шкоду майну 100 000,00 грн., розміром франшизи - 2 000,00 грн., тому страхове відшкодування повинно бути зменшено на суму франшизи. Так, сума страхового відшкодування позивачу має складати: 33 170,30 грн. - 2 000, 00 грн. = 31 170,00 грн. У зв`язку зі зменшенням суми страхового відшкодування до 31 921,00 грн., сума штрафних санкцій у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.10.2019 11.06.2020 до буде становити 5 270,23 грн. Що стосується суми витрат на професійну правничу допомогу, відповідач вважає, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн. є значно завищеними, необгрунтованими та непропорційними з урахуванням ціни позову, яка складає 36 440,23 грн. та при цьому не оспорюється, а також такими, що дана цивільна справа відноситься до категорії малозначних справ, розгляд якої проводився в спрощеному позовному провадженні. Відповідач вважає, що позивачем, на порушення вимог частини 4 статті 137 ЦПК України не надано детального опису робіт (надання послуг) та часом витрачених адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат. Відсутність детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, зокрема із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Враховуючи, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним, у зв`язку із чим обґрунтованою і пропорційно до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума в розмірі 2 000,00 грн. Таким чином, АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" частково визнає вимоги, заявлені [PERSON] , які складаються з: 31 170,00 грн. - суми матеріального збитку; 5 270,23 грн. - суми пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 2000 грн. - розмір витрат на правничу допомогу та 840,80 гри. (вісімсот сорок гривень, 80 копійок) - суми сплаченого судового збору (а.с.59-63). У судове засідання позивач та його представник не з`явились, в матеріалах справи містяться заяви [PERSON] про розгляд справи у його відсутності за наявним матеріалами, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки у судове засідання суду не повідомлено, будь-яких заяв чи клопотань не подано. Враховуючи, що представник відповідача скористався правом та подав відзив на позовну заяву, а відповіді на відзив від позивача не надходило, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності сторін за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог). Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] 28 червня 2019 року о 16 год. 45 хв. на 49 км+800 м а/д Харків-Охтирка, керуючи автомобілем ГАЗ 3302-1414 д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив ДТП-зіткнення з автомобілем Ford Transit д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України. Постановою Богодухівського районного суду Харківської обалсті від 01.08.2019 по справі №613/850/19 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень та стягнуто на користь держави судовий збір (а.с.6). Постанова набрала законної сили 11.08.2019. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення [PERSON] ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість останнього встановлено постановою суду від 01.08.2019, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ-3302-1414 д.н.. [NUMBER] , яким керував винний в ДТП [PERSON] , застрахована відповідно до полісу №АО/0754874 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в AT «Страхова компанія «Мега Гарант» з лімітом за шкоду майну 100 000,00 грн., розміром франшизи - 2 000,00 грн. 02.07.2019 [PERSON] звертався до AT «Страхова компанія «Мега Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с.7). В обґрунтування відмови було зазначено, що 02.04.2019 між АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано поліс №АО/0754874, згідно з яким була застрахована його відповідальність як власника автомобіля ГАЗ-3302 д.н. [NUMBER] . При укладанні Полісу [PERSON] ,як пенсіонер, скористався знижкою і сплатив лише 50% страхової премії. Зазначена пільга надається за умови особистого керування транспортним засобом особою. Це означає, що [PERSON] за умовами полісу не мав права передавати керування забезпеченим автомобілем ГАЗ-3302 д.н. [NUMBER] іншій особі. У зв`язку з тим, що винною у ДТП особою є [PERSON] , то цивільно-правова відповідальність останнього не може вважатися такою, що була застрахована (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів,службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України "Про страхування", Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За статтею 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який набув чинності з 01 січня 2005 року, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоді життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV). Статтею 9 Закону № 1961-ІV встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого визначена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 100 000 грн. 00 коп. З огляду на положення статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту №3-09 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, зробленого 09.07.2019 фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "FORD TRANSIT" д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу становить 33 170,30 грн. (а.с.10-25). Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору. Розмір франшизи встановлюється за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого здійснюється відшкодування, у даному випадку за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.04.2019, що укладений між АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" та громадянином [PERSON] . Відповідно до пункту 5 Полісу №АО/0754874 встановлено розмір франшизи в розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з викладеним, сума страхового відшкодування становить 33 170,30 грн. - 2 000, 00 грн. = 31 170,00 грн. Відповідно до ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Судом встановлено, що заяву про страхове відшкодування було подано 02.07.2019, тобто граничний 90-денний строк для виплати страхового відшкодування спливає 30.09.2019. У зв`язку з не проведенням виплати, з 01.10.2019 нараховується подвійна облікова ставка НБУ. Представником позивача було проведено розрахунки, відповідно до яких пеня складає 5637,83 грн. за 256 днів. Відповідач не заперечує проти обов`язку сплати пені, однак з урахуванням зменшення суми страхового відшкодування до 31 921,00 грн., сума штрафних санкцій у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.10.2019 до 11.06.2020 становить 5 270,23 грн. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1,3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Надані сторонами докази, обставини, які були досліджені у ході судового засідання, а також відсутність заперечення з боку відповідача проти обов`язку сплати стразового відшкодування, дає суду підстави для задоволення позовних вимог в порядку та у спосіб, визначені позивачем, однак з урахуванням приписів законодавства щодо зменшення суми страхового відшкодування на розмір франшизи. Стосовно заявленої вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору слід зазначити наступне. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст.133 ЦПК України). Згідност. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В матеріалах справи на підтвердження повноважень представників позивача у справі міститься ордер виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, на представництво [PERSON] на підставі договору № б/н від 29.10.2019 (а.с.31). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: 1) копію Договору про надання правових послуг (правничої допомоги) від 29.10.2019 (а.с.27); 2) копію Акту прийняття-передачі наданих послуг (станом на 20.05.2020) (а.с.28); 3) копію квитанції про сплату [PERSON] 5000,00 грн. за умовами Договору від 29.10.2019 (а.с.30); З наданих суду доказів вбачається, що адвокат Ященко В.В. бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову (правничу) допомогу [PERSON] , пов`язану з стягненням страхової виплати з АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ», використовувати передбачені у ЦПК України та в інших законодавчих актах засоби та способи захисту законних прав та інтересів Клієнта, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання юридичних послуг (правничої допомоги) Адвоката. За надання правової (правничої) допомоги Клієнт ( [PERSON] ) зобов`язався виплатити Адвокату гонорар у розмірі 5000,00 грн. Адвокат надав Замовнику професійну правничу допомогу відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги від 29.10.2019 по цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення страхової виплати. Замовник прийняв надані послуги. Станом на 20.05.2020 Виконавець надав наступні послуги: надання консультацій; підготовка адвокатського запиту та відправка його поштою; вивчення отриманих на адвокатський запит документів, проведення додаткових консультацій; підготовка позовної заяви, виготовлення копій документів; підготовка матеріалів для подачі до суду поштою. Згідно п. 1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач визнав заявлені вимоги у сумі 2000,00 грн., однак заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., відповідачем не було надано суду вагомих доказів не співмірності витрат, які позивач просить стягнути. З урахуванням викладеного, на підставі п. 1 ч.2 ст.137 ЦПК України суд вважає доведеним витрати позивача на правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також стягненню підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial