Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що належало померлому на день смерті. До кола спадкового майна входить житловий будинок який розташований в [ADDRESS]. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за законом і прийняла спадщину в межах строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Крім того, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину також прийняла мати померлого, [PERSON], як така, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Отже, кожен із них прийняв по ? частки майна померлого. [INFO] р. [PERSON], померла. Після її смерті спадкоємцем за законом є її син, [PERSON], який прийняв спадщину в порядку ст. 1270 ЦК України, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачка вказує, що після смерті [PERSON] вона також є спадкоємцем в порядку права представлення на частку, яка належала б її батьку, якби він був живий на час смерті своєї матері, і також своєчасно подала заяву про прийняття спадщини. Таким чином, вона успадкувала 1/2 частину спадкового майна після смерті батька, [PERSON] та 1/4 частину після смерті баби, [PERSON]. У свою чергу відповідач успадкував 1/4 частину спадкового майна після смерті своєї баби [PERSON]. Коли позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, [PERSON] у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на житловий будинок і їй було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити. 02.10.2018 р. відповідач [PERSON] заявив зустрічну позовну заяву, котрою просить визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Зустрічну позовну заяву [PERSON] визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 46). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Зустрічний позов до [PERSON] підтримує та просить його задовольнити (а.с. 47). Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін викладені у їх письмових заявах суд проходить до наступних висновків. Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 8) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року. Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Свідоцтвом про народження (а.с. 10) зазначається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що у свою чергу підтверджує родинні відносини позивача зі спадкодавцем [PERSON]. Свідоцтвом про народження (а.с. 11) зазначається, що батьком [PERSON], [INFO], являється [PERSON]. Заявою від 13.08.2015 р. (а.с. 12) встановлено, що [PERSON] заявила свій намір прийняти спадщину після смерті [INFO] р. батька [PERSON]. Заявою від 19.11.2016 р. (а.с. 13) встановлено, що [PERSON] заявила свій намір прийняти спадщину після смерті [INFO] р. своєї баби [PERSON]. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори за № 1764/02-14 від 13.10.2017 року (а.с. 14) судом встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] р. [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори за № 292/02-14 від 24.02.2018 року (а.с. 15) судом встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] р. [PERSON] оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] (а.с. 16-20) встановлені відомості про відсутність правовстановлюючих документів. Довідкою виданої виконкомом Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 480 від 17.11.2017 р. (а.с. 21) встановлено, що на час своєї смерті [INFO] р. [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Разом з ним була зареєстрована і проживала мати [PERSON], яка померла [INFO] року. Довідкою Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 481 17.11.2017 р. (а.с. 22) підтверджується, що власником житлового будинку та господарських споруд з прибудовами в [ADDRESS] зазначений [PERSON]. Із довідки Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 40 від 21.11.2017 р. (а.с. 23) судом встановлено, що згідно земельно-кадастрової книги на території Журавненської сільської ради за [PERSON] земельна ділянка не рахується. Свідоцтвом про народження (а.с. 38) вказується, що матір'ю [PERSON], [INFO] являється [PERSON]. Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі (а.с. 40) зазначається про наявність спадкової справи до майна померлої [INFO] р. [PERSON]. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та [PERSON], яка померла, [INFO] р. в нотаріальному порядку позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не можуть оформити спадщину, тому позови необхідно задовольнити. Визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки житлового будинку з по господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки житлового будинку з по господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] та визнати за [PERSON], оскільки судом встановлено, що вони є спадкоємицями за законом і мають право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved