Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до комунальної установи Херсонського обласного центру фізичного здоров'я населення "Спорт для всіх" Херсонської обласної ради при цьому неодноразово подавала заяви про збільшення позовних вимог, з урахуванням остаточної заяви від 26.10.2017 просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 3583,92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 18627,84 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 01.04.2015 року по 22.01.2017 року працювала в комунальній установі "Херсонський обласний центр фізичного здоров'я населення "Спорт для всіх" Херсонської обласної ради на посаді головного спеціаліста відділу фізкультурно-оздоровчої та спортивно масової роботи. При звільненні їй не було виплачено заробітну плату за період з 23.01.2017 року по день звернення до суду, у зв'язку з чим у неї виникло право на стягнення заробітної плати в судовому порядку та отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що вищенаведена заборгованість виникла не з вини відповідача, а в зв'язку з відсутністю відповідного фінансування. З'ясувавши обставини справи та дослідивши долучені матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахування наступного. Судом встановлено, що згідно наказів Херсонського обласного центру фізичного здоров'я населення "Спорт для всіх" Херсонської обласної ради позивач з 30.03.2015 року по 22.01.2017 року працювала у вказаному центрі на посаді головного спеціаліста відділу фізкультурно-оздоровчої та спортивно-масової роботи. Відповідно до довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату за січень 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати складає 3583,92 грн. (в тому числі компенсація за невикористану відпустку). В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості по заробітній платі. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, при звільненні [PERSON] відповідач не провів остаточного розрахунку з нею у день звільнення та допустив затримку розрахунку з 23 січня 2017 року по час розгляду справи, при цьому доказів сплати заборгованості до матеріалів справи не долучено. Отже, у позивача виникло право на стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вину позивача в затримці розрахунку. Визначаючи розмір заборгованості по заробітній платі, суд виходить з того, що заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати згідно довідки відповідача складає 3583,92 грн. (в тому числі компенсація за невикористану відпустку). Зазначена сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Визначаючи розмір середнього заробітку, суд керувався положеннями п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, та виходив з наступного. Середньоденна заробітна плата [PERSON] дорівнює 98,56 грн. (2026,80 грн. (листопад 2016 року) + 2310 грн. (грудень 2016 року) / 44 робочих дня (22 робочих дня у листопаді 2016 року + 22 робочих дні в грудні 2016 року). Кількість днів прострочення остаточного розрахунку з 06.09.2016 року по 21.07.2015 року (день ухвалення рішення) складає 189 робочих днів. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 18627,84 грн. (98,56х189), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову у даній категорії справ, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved