Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та заявленою в ньому вимогою про: -визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надії Миколаївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер індексний номер 48251542 від 15.08.2019 р., 12:18:16, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1894676012258 на квартиру загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. що, знаходиться за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі іпотечного договору серія та номер: № 0304/0507/88 006 -2, виданий 16.05.2007, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.; Договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер б/н, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; вимога про усунення порушень основного зобов`язання серія та номер № И -10159-511683, виданий 09.10.2018, видавник ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер : б/н, виданий 03.11.2018 , видавник Укрпошта; -скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності: 32831352, внесений на підставі рішення реєстратора Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надії Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15.08.2019 р. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16.05.2007 р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №0304/0507/88-006, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 39 000 доларів США на строк з 16 травня 2007 року по 15 травня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. 16.05.2007 р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] (позивачем), який є майновим поручителем за виконання [PERSON] зобов`язань, передбачених кредитним договором № 0304/0507/88-006, укладено іпотечний договір №0304/0507/88-006-2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 20. Відповідно до умов вищезазначеного іпотечного договору предмет іпотеки належить іпотекодавцеві (позивачеві) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 липня 1993 року та зареєстроване в КП «Дніпровському міжміському бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 12 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером 5423123. Предмет іпотеки має загальну площу 36,9 кв.м., житлову площу 17,4 кв.м. і складається з: 1 - коридор; 2-ванна, 3-кухня; 4- житлова; 5,6 - кладові; 1 -лоджія, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . З матеріалів цивільної справи № 199/9750/18, до участі у якої позивача було залучено у якості третьої особи, позивач дізнався, що 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «ВекторПлюс» свої права вимоги за зобов`язаннями позичальника за кредитним договором № 0304/0507/88-006 від 16 травня 2007 року. З інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач дізнався про те, що власником квартири загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» ЄДРПОУ 38004195 на підставі іпотечного договору серія та номер: № 0304/0507/88 006 - 2, виданий 16.05.2007, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.; Договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер б/н, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; вимога про усунення порушень основного зобов`язання серія та номер № И -10159-511683, виданий 09.10.2018, видавник ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер : б/н, виданий 03.11.2018, видавник Укрпошта. Вказану реєстраційну дію здійснював державний реєстратор Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надія Миколаївна, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15.08.2019 р., 12:18:16. На переконання позивача, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48251542 від 15.08.2019 р., було прийняте відповідачем без достатніх правових підстав, з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Не зважаючи на відомості в Державному реєстрі речових прав щодо наявності у реєстратора під час вчинення реєстраційних дій вимоги про усунення порушень зобов`язань та поштового повідомлення про її вручення, передбаченої правовими нормами, письмової вимоги про усунення порушень від банку позивач не отримував, у повідомленні про отримання поштового відправлення не розписувався. Крім того, його не було повідомлено про зміну сторони (кредитора) у кредитному договорі №0304/0507/88-006. Крім того, як йому відомо, в порушення норм чинного законодавства та умов іпотечного договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не надіслав боржнику [PERSON] , який є відмінним від іпотекодавця, вимогу про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором. Таким чином у державного реєстратора на час вчинення реєстраційної дії були відсутні докази отримання іпотекодавцем та боржником, письмової вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а також відомості щодо часу її вручення, що унеможливило підтвердження факту завершення 30-денного строку з моменту отримання вимоги щодо усунення порушень договору. Таким чином, на переконання позивача, оскаржуване рішення було прийняте державним реєстратором без додержання встановлених чинним законодавством та умовами іпотечного договору вимог щодо надіслання іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушень договору. Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що квартира за адресою: [ADDRESS] підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, є єдиним житловим майном позивача, яке використовується як місце постійного проживання майнового поручителя [PERSON] , а також членів його сім`ї, в тому числі неповнолітніх дітей : [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2010 р.н., а загальна площа не перевищує 140 кв. метрів і складає 36,9 кв. м. Враховуючи, що протягом дії вказаного Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм, у відповідача не було правових підстав проводити державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно (квартиру). Позивач також вказує, що йому не відомо чи взагалі визначалася вартість предмета іпотеки на час його набуття відповідачем. Жодної експертної оцінки суб`єкта оціночної діяльності мені не надавалося. Відповідачем при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки не було враховано, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Отже, на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності відповідач не звернув увагу на відсутність оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на момент набуття іпотекодержателем предмету іпотеки у власність за вартістю, визначеною таким суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку». Крім того, в квартирі за адресою: [ADDRESS] разом з мною проживають двоє моїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2009 р.н., та [PERSON] , 2010 р.н. 19.03.2012 р. на виконання своїх повноважень та з метою захисту прав та законних інтересів дітей органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради накладено заборону на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , на підставі звернення, серія та номер 4/270 від 07.03.2012 року. Крім того, Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області накладено арешти на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , на підставі постанови, серія та номер 51029408 від 05.05.2016 року; постанови, серія та номер В9-235 від 31.01.2011 року; постанови, серія та номер 30610213 від 10.01.2012 року. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося до Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська з позовними вимогами звільнити з-під арешту вищезазначене нерухоме майно. 23 липня 2019 року позов ТОВ «ФК «Вектор Плюс» задоволено, проте, на даний час рішення суду не набрало чинності, оскільки оскаржено в апеляційному порядку. Таким чином, на переконання позивача, державна реєстрація права власності за відповідачем здійснювалася за наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, що суперечить п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідач -1позов не визнав повністю (а.с. 88-102), наголошував на тому, що сторони, укладаючи договір, домовилися про позасудовий порядок задоволення вимог іпотекодержателя та такий порядок було дотримано відповідачем - 1. З приводу посилання позивача на вимоги Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то, на переконання відповідача - 1 зазначений закон не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки відсутні підстави вважати, що кредит був повністю не тільки отриманий на споживчі потреби, але й використаний з додержанням відповідних умов договору, оскільки позивач не тільки не надав суду докази, але й сам кредит отримував ні позивач, а [PERSON] (третя особа). На переконання відповідача - 1, оскільки позивач надав докази про реєстрацію місця проживання його дружини за іншою адресою, то є підстави вважати, що у позивача та його родини у користуванні є інший об`єкт нерухомого майна. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 02.12.2019 за клопотанням представника позивача витребувано докази: - від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (Ідентифікаційний код: 40392181, 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, б. 58), належним чином завірену копію реєстраційної справи, на підставі якої державним реєстратором Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надією Миколаївною прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15.08.2019 р., 12:18:16., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1894676012258 на квартиру загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м що, знаходиться за адресою : [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі іпотечного договору серія та номер: №0304/0507/88 006-2, виданий 16.05.2007 видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.; Договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер б/н, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; вимога про усунення порушень основного зобов`язання серія та номер № И -10159- 511683, виданий 09.10.2018, видавник ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер : б/н, виданий 03.11.2018, видавник Укрпошта. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що 16.05.2007 р. між АКБ «ТАС -Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №0304/0507/88-006, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 39 000 доларів США на строк з 16 травня 2007 року по 15 травня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки передбачені цим договором. 16.05.2007 р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] (позивачем), який є майновим поручителем за виконання [PERSON] зобов`язань, передбачених кредитним договором №0304/0507/88-006 від 16.05.2007 р., укладено іпотечний договір №0304/0507/88-006-2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 20. Предметом іпотеки за цим договором є належна позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1993 р. та зареєстрованого в КП «Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі 9п за реєстровим №12 та в реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстровим номером 5423123 квартира загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв., і складається з: 1 - коридор; 2-ванна, 3-кухня; 4- житлова; 5,6 - кладові; 1-лоджія, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35-36). Відповідно до умов п. 12 Іпотечного договору №0304/0507/88-006-2 за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя, зокрема: -згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя; укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, яке викладене в пп. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору (пункт 12.3 іпотечного договору від 16.05.2007 р.). -згідно п.п. 12.3.1 задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3. Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений, шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набудеться у власність Іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому Сторони домовляються, що кандидатура незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці Предмету іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методики оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості Позичальника за Основним зобов`язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягом 60 (шестидесяти) банківських днів з моменту набуття у власність Предмета іпотеки. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України "Про іпотеку" свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на Предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п.12.3. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав Основне зобов`язання. Як встановлено судом, державним реєстратором Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надія Миколаївна було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15.08.2019 р., 12:18:16 та було зареєстровано право власності відповідача-1 на предмет іпотеки. Підстава виникнення права власності: Іпотечний договір серія та номер: №0304/0507/88 006-2, виданий 16.05.2007 видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.; Договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер б/н, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; вимога про усунення порушень основного зобов`язання серія та номер №И -10159- 511683, виданий 09.10.2018, видавник ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 03.11.2018, видавник Укрпошта (а.с.16-18). Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту права власності та з обов`язку виконання зобов`язань за іпотечним договором. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Втім, зобов`язання з боку [PERSON] за кредитним договором № 0304/0507/88-006 від 16.05.2007 не виконано. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»). Згідно з ч. 1 ст. 35 даного Закону в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року №800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми статті 37 Закону країни «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Приписами статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У цьому випадку умовами іпотечного договору від 16 травня 2007 року, зокрема пунктом 11, передбачено, що Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений Основним зобов`язанням, Позичальник не поверне Іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та цим Договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов`язання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні зазначених абзаці першому цього пункту Договору випадків Іпотекодержатель надсилає Позичальнику та Іпотекодавцеві письмову вимогу про усунення порушень Основного зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим Договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержтеля залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення па Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору. Із наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю та боржнику (позичальнику) письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Як встановлено судом, заперечуючи проти задоволення вимог позову, відповідач-1 зазначав, що для проведення державної реєстрації права власності були надані всі необхідні документи, серед яких також були наявні повідомлення про усунення порушень від 09 жовтня 2018 року №И-10159-511683, адресоване [PERSON] та повідомлення від 09 жовтня 2018 року №И-10160-511683, адресоване [PERSON] . При цьому вказав, що із рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень слідує, що 31 жовтня 2018 року адресати особисто отримали письмові вимоги. Разом з тим, з витребуваних з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради завірених копій реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна - матеріалів реєстраційної справи №1894676012258 (згідно листа начальника відділу Слінченко М.О. за №6/4104-01.1-19 від 08.01.2020, станом на 08.01.2020 документи вказаної реєстраційної справи на зберігання не надходили; копії документів надані згідно відомостей Державного реєстру речових прав), згідно яких письмова вимога про усунення порушення основного зобов`язання, яка мала бути надіслана позичальнику [PERSON] (є відмінним від Іпотекодавця) в силу ст. 35 Закону України «Про іпотеку» відсутня (а.с.115-126). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надсилалась вимога про усунення порушень, а також посилання представника відповідача-1 на наявність у відповідача-1 такої вимоги та рекомендованого поштового відправлення про її відправлення та отримання [PERSON] не відповідають обставинам справи. Крім того, за ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Також п.п. 12.3.1 Іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3. Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений, шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набудеться у власність Іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому Сторони домовляються, що кандидатура незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці Предмету іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методики оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості Позичальника за Основним зобов`язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягом 60 (шестидесяти) банківських днів з моменту набуття у власність Предмета іпотеки (а.с.35-36). За судового розгляду не встановлено проведення відповідної оцінки, передбаченої договором, та законом (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Разом з тим, на переконання суду, є слушними доводи позивача в частині посилання на те, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у зв`язку з чим на вказане нерухоме майно не може бути звернуто стягнення на підставі зазначеного закону. Зазначений закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності, то згідно з пунктом 1 вказаного вище закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла станом на 16.05.2007 р.) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла станом на 16.04.2008 р.) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; сасасасасаса з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та Договору іпотеки) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.Як встановлено судом на підставі кредитного договору від 16.05.2007 р. (а.с. 12-15), відповідно до п.1.1. якої банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 39 000,00 дол. США, на строк з 16.05.2007 р. по 15.05.2017 р. та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредитні кошти призначені на споживчі цілі (п. 1.4 кредитного договору). Таким чином, спірне майно є майном, яке виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (майнового поручителя) за споживчим кредитом, наданим йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»). Відтак, Закону України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Суд приходить до висновку, що квартира за адресою: [ADDRESS] , яка має загальну площу 36,9 кв.м та яка використовується як місце постійного проживання позивача, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі шляхом реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору від 16 травня 2007 року № 0304/0507/88-006, укладеного в іноземній валюті. Відтак, у відповідача-2 були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Крім того, підставою для відмови державної реєстрації права власності за відповідачем-1 були наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (19.03.2012 на виконання своїх повноважень та з метою захисту прав та законних інтересів дітей органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради накладено заборону на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , на підставі звернення, серія та номер 4/270 від 07.03.2012 року) відповідно до п.6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Водночас суд не погоджується з вимогами позивача про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер індексний номер 48251542 від 15.08.2019 р., 12:18:16, виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права (частина друга статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц. З урахуванням вищенаведеного для суду наявні підстави для задоволення позову частково: в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності: 32831352, який внесений на підставі рішення реєстратора Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надії Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15.08.2019 р. Доводи відповідача не спростовують зазначених висновків суду. Разом з тим, щодо визначеного позивачем складу відповідачів, то спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності позивача має розглядатися та розглядався як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно - квартиру, на яку зареєстровано аналогічне право за відповідачем -1. Відтак, належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Участь державного реєстратора як співвідповідача у спорі не змінює його цивільно-правового характеру, у зв`язку з чим вочевидь визначення позивачем при зверненні до суду, як відповідача, державного реєстратора, не відповідає вимогам ЦПК України. Питання щодо розподілу судових витрат вирішено у відповідності з ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Outcome: partial