Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, 27.03.2014 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір - заява про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» №300131/29912/370-14 на 370 днів в іноземній валюті. Відповідно до п.1 договору, позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок в сумі 1100 доларів США на строк з 27.03.2014 року по 01.04.2015 року, у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно п.2 договору, за час користування коштами вкладу протягом вищевказаного строку банк нараховує і виплачує вкладникові проценти в порядку та розмірах: за період з дня, наступного за днем розміщення вкладу по 28.02.2015 року включно знаходження вкладу на вкладному рахунку - за процентною ставкою 11,10% річних; за період з 01.03.2015 року знаходження вкладу на вкладному рахунку по день включно, що передує дню повернення вкладу - за процентною ставкою 19,10% річних. 01.04.2015 року, в день закінчення дії договору, позивач звернувся до відповідача з усною заявою про закриття договору та повернення суми вкладу в розмірі 1100 доларів США та нарахованих, але не виплачених відсотків в сумі 116,74 доларів США, однак йому відмовили. Тому, 02.04.2015 року звернувся до відповідача з аналогічними вимогами вже в письмовій формі. На даний час вказані кошти банк йому не повернув, чим порушив умови договору та його права. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вклад в розмірі 1100 доларів США вкладу та нараховану суму відсотків в розмірі 116,74 доларів США, відповідно до договору - заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» №300131/29912/370-14 на 370 днів в іноземній валюті від 27.03.2014 року та витрати на правову допомогу. Також позивач не заперечував про заочного розгляду справи. Представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові, а також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу фахівця в галузі права в розмірі 3880 гривень. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» №300131/29912/370-14 строком на 370 днів в іноземній валюті, згідно умов якого позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 1100 доларів США на строк з 27.03.2014 року по 01.04.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку банк нараховує і виплачує вкладникові проценти у зазначених порядку та розмірах процентних ставок: за період з дня, наступного за днем розміщення вкладу по 28.02.2015 року включно знаходження вкладу на вкладному рахунку - за процентною ставкою 11,10% річних; за період з 01.03.2015 року знаходження вкладу на вкладному рахунку по день включно, що передує дню повернення вкладу - за процентною ставкою 19,10% річних. Згідно п.6 вищевказаного договору, після закінчення строку, на який розміщено строковий вклад, останній повертається вкладникові в порядку, в строки та на умовах, передбачених положенням п. 5.2. Основних умов. Згідно п. 5.2. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі - заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу. 02 квітня 2015 року позивач звертався до відповідача із заявою про повернення банківського суми вкладу в розмірі 1100 доларів США та нарахованих відсотків в розмірі 116,74 доларів США, згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) №300131/29912/370-14 від 27.03.2014 року, однак вказані кошти йому не повернули. Згідно виписок по особовому рахунку [PERSON] за період з 27.03.2014 року по 01.04.2015 року, станом на 01.04.2015 року залишок коштів позивача на рахунках, згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» №300131/29912/370-14 від 27.03.2014 року, становить: сума вкладу - 1100 доларів США, нараховані проценти - 116,74 доларів США, а всього: 1216,74 доларів США. Станом на день розгляду справи відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та не повернув позивачу вищевказану суму коштів. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» не виконало свої зобов'язання за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» №300131/29912/370-14 від 27.03.2014 року та не повернуло [PERSON] суму вкладу - 1100 доларів США, нараховані проценти - 116,74 доларів США, а всього: 1216,74 доларів США, тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.79, ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Як вбачається з роз'яснень викладених в п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір". У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, розмір якого визначається відповідно до офіційного курсу долара США, встановленого Національним банком України на день подання позову - 02.04.2015 року. Так, Національним банком України на 02.04.2015 року встановлено офіційний курс долара до гривні: 1 долар США = 23,481944 грн. Ціна позову становить 28571,42 грн. (1216,74 доларів США х 23,481944 грн.) Отже, згідно вимог пп.1.п.1. ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору, що підлягає стягнення з відповідача, становить 285 гривень 71 копійка (28571,42 грн. х1%). Крім того, як вбачається з приходного касового ордеру № 36/15 від 06.07.2015 року, акту прийомки виконаних робіт від 06.07.2015 року, позивач [PERSON] поніс витрати на отримання правової допомоги фахівця в галузі права [PERSON] в сумі 3880 гривень, з яких: попереднє опрацювання матеріалів - 01.04.2015 року (2 год.) - 970 грн., опрацювання законодавчої бази та судової практики, що регулюють спірні відносини - 01.04.2015 року (2 год.) - 970 грн., підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, клопотання, заява про допуск, письмові пояснення, тощо) - 02.04.2015 року (2 год.) - 970 грн., підготовка заперечення на апеляційну скаргу відповідача - 28.05.2015 року (1 год.) - 485 грн., надання правової допомоги в Нетішинському міському суді 06.07.2015 року (1 год.) - 485 грн. Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальний розмір заробітної плати складає 1218 гривень, а 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину на день розгляду справи, винесення рішення складає 487 гривень 20 копійок. З журналу судового засідання вбачається, що фахівець в галузі права брав участь в судовому засіданні 06.07.2015 року 30 хвилин, тому вартість правової допомоги під час вказаного судового засідання становить 243 гривні 60 копійок (487,20 грн. х 30 хв./60 хв.) На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", час та вартість наданої фахівцем в галузі права правової допомоги, з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 3638 гривень 60 копійок (970 грн. + грн. + 970 грн. + 970 грн. + 485 грн. + 243,6 грн.). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved