Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на той факт, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] 21.08.2008 року уклали договір №б/н. Згідно вказаного договору ПАТ "ПриватБанк" надав відповідачу кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобовязання не виконала, тому позивач просив суд стягнути заборгованість у сумі 33998,67 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала повністю, зазначила, що кредитні кошти, які вона отримала в банку, повернула у повному обсязі. Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 56-58). Вивчивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] 21.08.2008 року уклали договір № б/н. Згідно вищевказаного договору ПАТ "ПриватБанк" зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2500,00 грн. при цьому початковий ліміт дорівнював 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за (а.с. 9-15). Станом на 19.08.2015 року кредитний ліміт збільшено до 21280 грн. (а.с.8). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і тарифів банку. Згідно ст. 634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [PERSON] ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку. Вказане підтверджується копією заяви позичальника від 28.08.2008 року за підписом [PERSON] (а.с. 9 зворотна сторінка) Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Пунктами 6.5, 6.6, 8.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525,\~526 ЦК України\~ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Відповідно\~до розділу 4 заяви (а.с.9 зворотна сторінка) у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш як на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.08.2008 року (а.с.6-7) станом на 30 вересня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 33998 грн. 67 коп., яка з складається з наступного: - 23490 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом; - 8160 грн. 90 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 490 грн. 05 коп. заборгованість за пенею та комісією; - 250 грн. штраф (фіксована частина); - 1607 грн. 08 коп. штраф (процентна складова). В ході судового розгляду представником позивача на підтвердження користування кредитними коштами надано суду виписки про рух грошових коштів згідно кредитної карти відповідача [PERSON] за період з 01.01.1999 по 22.03.2016 роки (а.с.79-93). Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у сумі 490,05 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як пояснив представник банку у судовому засіданні зазначена сума - 490,05 грн. не є по суті пенею, а є комісією, але судом критично оцінюються данні пояснення, так як розділом 5 заяви від 21.08.2008 року не передбачено взагалі стягнення комісії (зворотна сторінка а.с. 9). Відповідно до\~статті 549 ЦК України,- неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України - штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Одночасно суд вважає, що наведені відповідачем підстави для відмови у задоволенні позову є не обґрунтованими та не можуть бути задоволені судом. Оскільки доводи відповідача відносно того, що особисто вона не користувалася кредитною картою суд не приймає до уваги тому, що за Умовами та Правилами користування платіжною карткою відповідальність за використання кредитних коштів покладено на відповідача [PERSON], яка порушула ці правила та передала реквізити (номер, код) картки іншим стороннім особам, через що 16.12.2014 року кошти Були зняті через банкомат. Зазначене підтверджується копією Витягу з кримінального провадження № 12014060170001353 (а.с.43). Щодо застосування строку позовної давності необхідно зауважити наступне. За змістом частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Судом встановлено, що погашення боргу за кредитним договором з боку позичальника відбувалося з вересня 2008 року по червень 2015 року (останнє погашення), що свідчить про визнання боргу відповідачем, та перериває перебіг позовної давності. Суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити частково. У відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial