Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Комунальне підприємство "Рахівтепло" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за послуги з водопостачання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Рахівської міської ради від 09 червня 2011 року №145 "Про організацію комунальних підприємств" право надавати послуги з водопостачання та водовідведення населенню було передано комунальному підприємству "Рахівтепло". Споживач [PERSON], який проживає за адресою [ADDRESS] (оскільки по даній адресі проживає, ще один абонент [PERSON], споживач [PERSON] занесений у базу підприємства як користувач [ADDRESS]) відмовився заключити з КП "Рахівтепло" договір про надання послуг водопостачання та водовідведення. Поряд з цим, послугами з водопостачання продовжував користуватися. Крім того, [PERSON] проігнорував всі наступні звернення підприємства щодо укладення договору, надання будь-яких довідок та жодного разу не з"явився для з"ясування виникнувших питань. З липня місяця 2011 року відповідачу [PERSON] проводилось нарахування за користування послугами з водопостачання, що станом на 01 червня 2016 року становить 2644,49 гривень, не враховуючи пільг, які йому надавались. Абонент [PERSON] оплату за послуги не проводив взагалі, у зв"язку з чим, йому неоднаразово було надано письмові та усні попередження. У зв"язку з наведеним просили винести рішення про стягнення боргу за користування послугами з водопостачання з [PERSON] в сумі 2644,49 гривень. Стягнути з відповідача на їхню користь 1378 гривень судового збору. В ході розгляду справи позивачем змінено позовні вимоги. Змінені позовні вимоги мотивують тим, що беручи до уваги докази надані відповідачем [PERSON], а саме про те, що за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2015 проживало 2 жильців, а з 01.02.2015 - 3 жильців, бухгалтером КП "Рахівтепло" було зроблено перерахунок нарахування за послуги з водопостачання. Відповідно просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП "Рахівтепло" 560,62 гривень суми боргу за користування послугами з водопостачання. В судовому засіданні представник позивача Тулик В.М. змінені позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь КП "Рахівтепло" борг за користування послугами з водопостачання в сумі 560,62 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 гривень сплачені при звернені з позовом до суду. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. В своїх показах зазначила про те, що її довіритель жодних договорів з КП "Рахівтепло" не укладав. Тому вважає безпідставними та необгрунтованими позовні вимоги позивача. Просила відмовити у задоволенню позовних вимог КП "Рахівтепло" у повному обсязі. Крім того, в ході розгляду справи, відповідачем [PERSON] подано заперечення на позов. В даному запереченні відповідач заявлений КП "Рахівтепло" позов до нього не визнає в повному обсязі та вважає його безпідставним. Посилається на те, що 12 березня 2010 року між ним, як споживачем та Рахівським ВУЖКГ (виконавець) був укладений Типовий договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, а водовідведення не проводилося, про що обумовлено в ч.6 даного Договору. Крім того в цьому Договорі зазначено про наявність пільг з оплати послуг на підставі ч.ч. 4, 5 ст. 13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - 100% ( і на членів сім"ї) в кількості 4 осіб. В прикінцевій частині згаданого Договору в ч. 23 зазначено про те, що цей Договір укладається на один рік, однак вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідності перегляду. Про необхідність перегляду або дострокового розірвання Договору позивачем не було його повідомлено жодним чином. Про обов"язковість переукладення Договору між ним та відповідачем вбачається з ч.1 Рішення сесії міської ради від 09 червня 2011 року №145. Однак позивач в позовній заяві не вказав про згадані вище факти (докази) та не надав будь-які докази суду про буцімто його відмову укласти відповідний Договір. У липні-серпні 2012 року мешканці вул. Верховинська (12 дворогосподарств, в тому числі і він) своїми коштами проклали локальну капіталізаційну мережу по вул. Верховинська до колектору по вул. Шевченка. На зустрічі з ними, мешканцями вул. Верховинська, які проклали своїми коштами каналізаційну мережу, начальник КП "Рахівткпло", [PERSON] повідомив їх, що з кожним споживачем буде переукладено новий Договір про постачання холодної води (без водовідведення) з врахуванням витрат затрачених на прокладену каналізаційну мережу. Однак з липня 2012 року по даний час від позивача (постачальника) йому не надходило будь-яких повідомлень про укладення нового Договору з врахуванням витрат (1750 гривень), які він поніс на прокладення каналізаційної мережі. Натомість на його адресу позивач надсилав йому претензії-попередження про несплату заборгованості за водопостачання та водовідведення, не маючи на те юридичних підстав, з вересня 2013 року по даний час. Заслухавши учасників судового розгляду, взявши до уваги заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 цього Закону). Частиною 3 ст.31 Закону визначено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). За нормами ст.32 Закону розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В силу вимог ст. ст. 67,68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до матеріалів справи, відповідач [PERSON], [INFO], числиться зареєстрованим у житловому будинку [ADDRESS]. З довідки №1066 від 13 лютого 2017 року виданої виконавчим комітетом Рахівської міської ради слідує, що сім"я відповідача [PERSON] складається з наступних осіб: дружина [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Разом з тим, довідкою №1067 виданою 13 лютого 2017 року виконавчим комітетом Рахівської міської ради стверджується той факт, що син відповідача, [PERSON] в період з 01.11.2011 по 22.01.2015 не проживав у [ADDRESS], оскільки навчався у Державному вищому навчальному закладі "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника" на денній формі навчання. Отже в період виникнення заборгованості за наданні послуги з водопостачання з грудня місяця 2011 року по травень місяць 2016 року відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] проживали в житловому будинку [ADDRESS] та користувалися послугами водопостачання та водовідведення. Син відповідача - [PERSON] проживав в даному житловому будинку та відповідно користувався послугами водопостачання та водовідведення в період з 01.02.2015 по травень місяць 2016 року. Згідно із ст. 64 ЖК України, члени сім"ї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо вказані особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. На підставі рішення одинадцятої сесії Рахівської міської ради шостого скликання від 09 червня 2011 року №145 "Про реорганізацію комунальних підприємств" з 1 липня 2011 року надано право надання послуг з водопостачання, водовідведення КП "Рахівтепло". Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця ? надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Обовязок громадян, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточні та капітальні ремонти, утримувати в порядку прибудинкову територію (ст. 151 ЖК України). Позивачем надано суду документи відповідно до яких відповідач не виконує свої зобовязання щодо сплати, послуг з водопостачання, в звязку з чим у нього утворилась заборгованість на за період з з грудня місяця 2011 року по травень місяць 2016 року на суму 560,62 гривень. Відповідач доказів того, що він сплачував платежі по наданню послуг з водопостачання не надав. Відповідачем, в обґрунтування своїх заперечень надано докази того, що він являється інвалідом війни та у відповідності до п.п. 4,5 ст. 13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року має пільги щодо сплати послуг з водопостачання та водовідведення. У відповідності до п. п. 4,5 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року, інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги: 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю); 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Позивач не заперечує та не спростовує ту обставину, що відповідач [PERSON] має право на пільги передбачені п. п. 4,5 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року, щодо сплати послуг з водопостачання. Суд, перевіряючи правильність розрахунків заборгованості, встановив: відповідно до картки розрахунку квартири [ADDRESS], відкритий лише один особовий рахунок по оплаті послуг позивача [NUMBER] на ім"я відповідача [PERSON] Згідно з наданого позивачем Рахунку абонента за 2014 рік по особовому рахунку [NUMBER], сума заборгованості станом на 01.11.2014 становить 0,00 грн. З 01.11.2014 по 31.12.2014 нарахована плата за послуги водопостачання на загальну суму 108,52 гривень. Згідно Рахунку абонента за 2015 рік по особовому рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 нарахована плата за послуги водопостачання на загальну суму 949,55 гривень. З Рахунку абонента за 2016 рік слідує, що за період з 01.01.2016 по 31.05.2016 нарахована плата за послуги водопостачання на загальну суму 406,95 гривень. При цьому, позивачем у вищенаведених розрахунках зазначено, що відповідачу з 01.10 2014 на 2 осіб надавалась пільга 100% (інваліду війни) з розрахунку 4 м куб. на 1 особу. Зокрема за період: з 01.11.2014 по 31.12.2014 надано пільгу на загальну суму 95,20 гривень; з 01.01.2015 по 31.12.2015 - 571,20 гривень; з 01.01.2015 по 31.12.2015 - 238 гривень. Між тим, як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості за спірний період з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2016 року пільги на водопостачання надані [PERSON] та членам його сім"ї не покрили у повному обсязі суму нараховану за надані послуги з водопостачання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а саме у розмірі 560,62 грн. Заперечення відповідача щодо відсутність обов"язку оплати через відсутність письмового договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг, яким би узгоджувалась оплата, судом не приймається. Суд що вважає, що поведінка сторін в цей період свідчила про те, що даний договір фактично мав місце, позивач надавав послуги по водопостачанню, а відповідач отримує ці послуги та користується ними. Тому, враховуючи норми ст.11 ЦК України, відповідач в силу фактично існуючого договору зобовязаний проводити оплату. Зазначена правова позиція викладена в Ухвалі ВССУ від 05 квітня 2017 року по справі № 212/4917/15-ц . Також суд вважає безпідставним посилання відповідача [PERSON] наведені в запереченні про те, що між ним та Рахівським ВУЖКГ був укладений Типовий договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води у відповідності до умов якого водовідведення не проводиться, а він та 4 члени його сім"ї звільнені від сплати коштів за спожиті послуги з водопостачання на 100%. Судом достовірно встановлено, що даний Договір втратив чинність у зв"язку з прийняттям 09 червня 2011 року Рахівською міською радою рішення №145 "Про реорганізацію комунальних підприємств". Посилання відповідача про те, що КП "Рахівтепло" не зверталося до нього з пропозицією переукласти договір з надання послуг з водопостачання теж не відповідає дійсності, оскільки позивачем надано належні та достатні докази того, що вони неоднаразово зверталися з такими пропозиціями до відповідача, однак останній жодним чином на них не реагував. Вище наведене підтверджується листами №837 від 26.05.2015 року, №905 від 08.07.2015 року, на яких міститься особистий підпис [PERSON], що свідчить про те, що він отримував такі листи. Більше того, відповідач у своєму запереченні визнає, що отримував від позивача претензії-попередження про несплату заборгованості за водопостачання та водовідведення. З претензії-попередження від 10.02.2016 за № 65, яке відповідач згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримав 13.02.2017 слідує, що гр. [PERSON] запропоновано з"явитись до КП "Рахівтепло" для укладення договору з надання послуг водопостачання та водовівведення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку що КП "Рахівтепло" належним чином повідомило відповідача [PERSON] про необхідність укладення нового договору про надання послуг з водопостачання, однак останній з невідомих суду причин свідомо ухиляється від його укладення. Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ч.4 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.10 ч.3 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи з"ясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з урахуванням задоволення позову з відповідача, на користь позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати, що складаються з 1378 гривень судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved