Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Фермерського господарства «Україна» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4932 га., що розташована на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області, яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Калинівською районною державною адміністрацією 05.06.2010 року, зареєстрованого реєстратором сектору реєстрації Калинівського районного відділу 08.06.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011004100263. 01.09.2010 року між ним та Фермерським господарством "Україна" було укладено договір оренди землі №627, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 01.06.2010 року за № 041042600005. Пунктом 8 договору оренди передбачено, що договір укладено на 15 років, хоча при підписанні договору він з відповідачем домовлялись укласти договір строком на 5 років. Крім того, у договорі відсутні розмір орендної плати та умовами договору не передбачено обов'язкову умову до договору оренди землі щодо умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Вважає, що договір оренди землі №627, укладений 01.09.2010 року між ним та Фермерським господарством "Україна" недійсним, тому звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник на підставі довіреності [PERSON] позовні вимоги підтримали, з мотивів наведнених у позові. Представник відповідача Ткач Л.М., що діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що ФГ «Україна» жодним чином не було порушено умов договору оренди, так як позивач постійно отримував орендну плату, яка його влаштовувала. Крім того, якщо договір оренди землі був укладений строком на 5 років, то в позивача немає жодних підстав на його розірвання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ Держземагенства у Калинівському районі в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявний лист начальника відділу Держземагенства у Калинівському районі Манила А.Д. про розгляд справи за відсутності представника відділу. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідка по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4932 га., що розташована на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області та належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого Калинівською районною державною адміністрацією 05.06.2010 року, зареєстрованого реєстратором сектору реєстрації Калинівського районного відділу 08.06.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011004100263. 01.09.2010 року між [PERSON] та Фермерським господарством "Україна" с.Стара Прилука Липовецького району було укладено договір оренди землі №627, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 01.06.2010 року за № 041042600005. Пунктом 8 договору оренди передбачено, що договір укладено на 15 років, хоча при підписанні договору позивач з відповідачем домовлялись укласти договір строком на 5 років. Поява зазначеного договору оренди землі стала результатом порушення зацікавленими посадовими особами відповідача вимог діючого законодавства, яке регулює правовідносини у сфері оренди землі, а саме: Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». У відповідності з приписами ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до приписів ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. У відповідності з приписами п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є строк дії договору оренди. Згідно вимог ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно - правовий договір про відчуження права оренди. Підставою недійсності правочину відповідно до приписів ст. 215 ЦК країни є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції на момент підписання договору) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Як вбачається з договору оренди землі №627 від 01.09.2010 року він укладений з порушенням вимог ст.15 ЗУ «Про оренду землі», оскільки у договорі відсутні істотні умови, що визначають недійсність даного договору, а саме: у договорі відсутній розмір орендної плати та умовами договору не передбачено обов'язкову умову договору оренди землі щодо умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Крім того, порушення вимог, передбачених ст.ст.4-6, 11, 17, 19 ЗУ «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а у відповідності до ч.2 ст.57 цього Кодексу ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області №3-03/415 від 08.05.2015 року, який було проведено на підставі ухвали суду від 17.03.2015 року, фрагмент «п'ять» та «надцять» у рукописному записі «п'ятнадцять», що розміщений у пункті «Строк дії договору» в договорі оренди землі №627, виконані у різний час. В первинний зміст рукописного запису «п'ятнадцять» у пункті «Строк дії договору» договору оренди землі №627 вносились зміни шляхом застосування коректуючої речовини білого кольору з послідуючою поверхневою допискою. Первинний зміст рукописного запису «п'ятнадцять» у пункті «Строкдії договору оренди землі №627 від становить «п'ять». Питання «Який напис здійснювався раніше, а який пізніше, а саме виправлення з «п'ять» на «п'ятнадцять», чи підпис позивача в розділі «Реквізити» оспорюваного договору?» не вирішувалось через відсутність науково-обгрунтованої методики визначення абсолютної давності виготовлення документів, хоча у п.1 дослідницької частини експертного висновку експертом зазначається, що «встановлений факт зміни первинного змісту у записі «п'ятнадцять" свідчать про виконання написів «п'ять» та «надцять» у різний час. Даний факт підтвердив в судовому засіданні і сам позивач [PERSON], який пояснив, що при укладанні з ним договору оренди землі представником відповідача [PERSON] у пункті «Строк дії договору» було зазначено, що договір укладено терміном на «п'ять» років. Через деякий час йому стало відомо, що в договорі було зроблено виправлення в тій частині, що договір укладено не на «п'ять», а уже на «п'ятнадцять» років. Він неодноразово звертався до сільської ради та самої [PERSON] про надання йому договору оренди землі, однак кожний раз отримував відмову. Своєї згоди на укладання договору оренди землі стороком на «п'ятнадцять» років він не надавав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2008 року працює головним бухгалтером в ФГ «Україна» в с.Стара Прилука Липовецького району. Поряд з іншим в її обов'язки входило також підписання договорів оренди землі з власниками земельних ділянок. Підписання договорів оренди землі відбувалось в конторі с.Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області. Громадяни знайомились з договорами, які підписувались строком на 15 років. З громадянином [PERSON] була така сама процедура підписання договору оренди землі. В договорі оренди землі, укладеному між ФГ «Україна» та [PERSON] виправлення з «п'ять» на «п'ятнадцять» було в зв'язку з тим, що можливо нею була допущена помилка, після чого вона дописала «надцять», однак про виправлення в договорі оренди громадянина [PERSON] не повідомила. За таких обставин, суд вважає, що договір оренди землі №627 від 01.09.2010 року укладений з порушенням істотних умов договору, передбачених ч.1 ст.15 ЗУ «Про оренду землі», зокрема, строку дії договору оренди та умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та інших істотних умов договору, що є підставою для визнання такого договору оренди землі недійсним. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі не можливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, враховуючи обставини справи та прийняте судом рішення, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та 450,24 грн. витрат за проведення судової-почеркознавчої експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved