Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

14.07.2014 року до Краматорського міського суду із Вищого Спеціалізованого суду України надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерне товариство комерційного банку "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Із позову вбачається, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ktxrRX13776548 від 25.08.2007 року. Згідно договору відповідач отримав кредит у розмірі 2148,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ("Розстрочку") (Стандарт) складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 15.03.2013 року має заборгованість 38852,88 грн., яка складається з наступного: 1652,65 грн. - заборгованість за кредитом; 10920,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 631,56 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 23321,52 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф; 1826,33 грн. - штраф. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 38852,88 грн. за кредитним договором № ktxrRX13776548 від 25.08.2007 року; судові витрати у розмірі 388,53 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, так як вважає, що сплив строк позовної давності. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2007 року що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № кгхгКХ 13776548. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2148,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Згідно з положеннями ст. 530 ЦК України якшо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Між тим , відповідач [PERSON] у порушення вимог ст. 526 , 530 ЦК України зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував і у зв'язку із порушенням ним виконання зобов'язання станом на 15.03.2013 року, у нього утворилась заборгованість , яка за розрахунком банку становить суму 38852,88 грн, і яка складається заборгованості за кредитом у розмірі 1652,65 грн., заборгованості по процентам зі користування кредитом у розмірі 10920,82 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 631,56 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 23321,52 грн., а також штраф ( фіксована частина ) в розмірі 500 грн. та 1826, 33 грн. процентна складова ). Вказану заборгованість за кредитним договором [PERSON] відмовляється" сплатити. Судом перевірені доводи відповідача про те, що для стягнення заборгованості сплив строк позовної давності, який встановлено ст. 256 ЦК України. Однак згідно з умовами наданню споживчого кредиту фізичним особам, «( Розстрочка ) « ( « Стандарт «), зокрема, згідно з п 5.5 умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів з даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років В судовому засіданні встановлено, що банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом 5 квітня 2013 року, включивши до позовних вимог як суму заборгованості по кредиту, так і суму пені та процентів. Із наданого банком розрахунку вбачається, що 28.09.2010 року, відповідачем була часткова сплачена заборгованість у розмірі 495,35 грн, що свідчить про перебіг строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що в банку виникло право на стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом в межах строків позовної давності. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, штраф, який він просить стягнути з відповідача 500 грн (фіксована частина), 1826,33 грн (процентна складова). Отже за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховані пеня та штраф. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто за змістом ст..549 ЦК України пеня та штраф різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й теж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить ст.550 ЦК України, ст.509 ч.3 ЦК України та ч. 1 ст. 61 Конституції України, згідно з якими ніхто не може двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості й у цій частині позову необхідно відмовити. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.(ч.1 ст.261 ЦК України). Ст.253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст..549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Ії розмір збільшується від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно з додатковим розрахунком банку розмір неустойки ( пеня за один рік складає суму 7279 грн. 75 коп.( а.с. 159 ). Таким чином з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитом у сумі 1652 грн. 65 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10920,82 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 631,56 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 7229 грн. 75 коп, а всього 20 434 (двадцять тисяч чотириста тридцять чотири) гривня 78 копійок. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 229 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial