Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позовних вимог вказавши на те, що з метою отримання банківських послуг, [PERSON], звернулася до банку у зв'язку з чим підписала Заяву б/н від 28.10.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 30000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. В зв'язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість, станом на 03.06.2018 року в сумі 36333 гривень 96 копійок, яка складається: 2557 гривень 32 копійки - тіло кредиту; 694 гривень 88 копійок - нараховано відсотків за користування кредитом; 30875 гривень 38 копійок - нараховано пені; 500 гривень. - штраф (фіксована частина); 1706 гривень 38 копійок - штраф (процентна складова). Крім зазначеного, позивач просив стягнути на його користь судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1762 гривні. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву. В наданому відзиві позивач зазначила, що позовні вимоги визнає частково. Просить до вимог позивача про стягнення пені застосувати спеціальний строк позовної давності, передбачений ч. 2 ст. 258 ЦК України, зменшити розмір нарахованої пені, оскільки її розмір значно перевищує розмір тіла кредиту; відмовити позивачу у задоволені вимог по стягненню штрафів, оскільки стягнення штрафів і пені призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності, що є порушенням норм, закріплених у ст.61 Конституції України. Представник позивача надала відповідь на відзив, в наданій відповіді зазначила, що при укладені договору сторони керувалися принципом свободи договору. У відповідності до ст. 61 Конституції України не обмежується розмір санкцій або їх набір при залученні до одного виду юридичної відповідальності, тому вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Встановлено, що з 21.05.2018 р Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (скорочена назва ПАТ КБ "Приватбанк") змінило назву на Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк" (скорочена назва АТ КБ "Приватбанк"). Відповідно до ст. 5 ч. 2 Закону України "Про Акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов'язаних зі зміною назви. Реєстрація зміни назви позивача в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відбулась 21.05.2018 р. Тому у рішенні суд знаходить за необхідне вказати нову назву позивача - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (скорочена назва АТ КБ "Приватбанк"). Відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву б/н від 28.10.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 30000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання, за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03.06.2018 року в сумі 36333 гривні 96 копійок, яка складається: 2557 гривень 32 копійки - тіло кредиту; 694 гривні 88 копійок - нараховано відсотків за користування кредитом; 30875 гривень 38 копійок - нараховано пені; 500 гривень. - штраф (фіксована частина); 1706 гривень 38 копійок - штраф (процентна складова), що підтверджено розрахунком. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки тощо. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з положень ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач звернувся до суду 22.06.2018 року, отже відповідно до положень ст. 258 ЦПК України заборгованість за пенею в межах строку позовної давності в один рік, тобто за період з 22.06.2017 року по 03.06.2018 року становить 17828 гривень 53 копійки. Стосовно клопотання відповідача щодо зменшення суми пені за прострочення кредиту, суд бере до уваги наступне. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що Положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. У даному випадку розмір пені, за період з 22.06.2017 року по 03.06.2018 року становить 17828 гривень 53 копійок. Відповідачем надано заяву про зменшення розміру пені, з урахуванням зазначених обставин, а також відповідачка послалась на те, що на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей. В сім'ї склалось скрутне матеріальне становище. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що розмір пені відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України може бути зменшений до 9000 гривень. Крім того, АТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з позовною заявою до відповідача просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1706 гривень 38 копійок - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахуванні пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15. Таким чином, вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1706 гривень 38 копійок - штраф (процентна складова), задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 594,16 грн. (12252,20 грн. х 1762,00 грн. : 36333,96 грн. = 594,16 грн.).

Outcome: partial