Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить з метою захисту прав малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; з метою захисту неповнолітньої [PERSON] ; позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над малолітніми [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання вказаних дітей у розмірі Ѕ всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування над неповнолітньою [PERSON] аліменти на утримання вказаної дитини у розмірі Ѕ всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі є батьками вказаних дітей та систематично ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Ухвалою суду від 14.12.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.01.2019 року, яке неодноразово відкладалось через неявку учасників справи та неможливість розгляду в ньому питань передбачених ст. 197 ЦПК України, ухвалою суду від 04.04.2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідачів 1, 3 відзиву на позов, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, відповідач 2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.2010 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.09.2016 року, листами Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу ДРАЦС від 30.05.2018 № 422/17.5-06-151 та № 423/17.5-06-151 відповідно (а.с.12-13). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.09.2003 року (а.с.14). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, що підтверджується висновком № 01-10/0802 від 29.03.2019 року (а.с.73-75). Працівниками служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Вознесенівському і Дніпровському району спільно з іншими фахівцями проведено неодноразові відвідування сім`ї [PERSON] та [PERSON] з метою перевірки умов проживання, в ході яких встановлено наступні факти: 11.04.2018 року за адресою: [ADDRESS] , - умови проживання незадовільні, в помешканні брудно, розкидані речі, антисанітарія, недостатньо меблів,відсутнє дитяче ліжко, стіл для навчання, помешкання потребує ремонту, в дуже занедбаному стані, їжі для дітей не було, дитячих речей недостатньо; 09.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] при вході до кім .[NUMBER] (де мешкала [PERSON] та її троє дітей) двері були відчинені, при цьому вони були понівечені, в кімнаті антисанітарія, бруд, сморід, місця для сну дітей занедбані, без постільної білизни, на ліжках банки з недопалками, холодильник та продукти харчування відсутні; в кім.539 (де мешкає [PERSON] .) також не створено умов для проживання та виховання дітей, брудно, санітарно-повітряний режим не дотримується; 16.11.2018 року здійснений повторний вихід за адресою: [ADDRESS] , - при перевірці встановлено, що умови проживання суттєво не змінились: у дітей відсутня постільна білизна, холодильник і продукти харчування відсутні, письмового столу немає, є деякий дитячий одяг та іграшки (а.с.15-18, 41-46). Також факти неналежного виконання батьківських обов`язків фіксувалися спеціалістами відділу по Орджонікідзевському (Вознесенівському) району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради починаючи з 2011 року, що підтверджується актами обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , від 10.08.2011, 15.02.2012; поясненнями [PERSON] від 01.02.2012; листом КУ "Міська дитяча клінічна поліклініка № 2" від 10.06.2011 № 262; характеристикою за місцем проживання [PERSON] , наданою завідуючим гуртожитком, вх. № 01-07/384 від 09.06.2011 (а.с.22-26). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 02.03.2018, 12.03.2018, 18.06.2018, 14.11.2018, наданих спеціалістам відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, вона в цілому підтвердила факти неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, при цьому також вказувала на бажання створити умови для проживання дітей і приділити увагу їх вихованню і розвитку (а.с.19, 31, 32). Як вбачається з листа комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9" від 11.09.2018 року № 01-11/318, на дільниці № 21 в амбулаторії № 10 знаходяться під наглядом діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На профілактичні огляди та для проведення профілактичних щеплень мати [PERSON] з дітьми не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає. [PERSON] до школи не оформлений, матері були надані направлення на лаборатоні обстеження дитини та огляду вузькими фахівцями, але рекомендації лікаря вона не виконує (а.с.21). Згідно з актами органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.11.2018 року, малолітні діти [PERSON] , і [PERSON] були доставлені до дитячої лікарні № 1 м. Запоріжжя (а.с.29-30). Відповідно до характеристики на [PERSON] від 28.11.2018 № 05-02/199 та від 20.03.2019 № 01-41/48 надану Запорізькою загальноосвітньою школою № 31, вона навчається у вказаному закладі з 2017 року, за цей час зарекомендувала себе як неорганізована, неуважна, схильна до впливу однолітків учениця, знання якої на слабкому та середньому рівнях. В житті школи та класу участі не приймає, уникає розмов і доручень, сім`я [PERSON] постійно змінює місце проживання та номери телефонів. Мати і батько - [PERSON] та [PERSON] погано виконують свої батьківські обов`язки, жодного разу не були на батьківських зборах, уникають розмов з класним керівником та адміністрацією школи, не в повній мірі цікавляться вихованням і навчанням доньки (а.с.34, 78). 20.03.2019 року спеціалістами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради були здійсненні додаткові виходи за місцем проживання відповідачів: [ADDRESS] , з метою обстеження умов проживання, проте потрапити до кімнат виявилось неможливим через відсутність користувачів цих приміщень, про що були складені відповідні акти (а.с.79-80). Згідно з листом КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" від 27.03.2019 № 436, малолітній [PERSON] перебуває у вказаному закладі з 05.12.2018 по теперішній час, за вказаний період його батьки не відвідали сина жодного разу, письмових запитів щодо дитини та її потреб до закладу не надавали, з заявами про повернення дитини в сім`ю до адміністрації не зверталися (а.с.81). Відповідно до листа КЗ "Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" від 27.03.2019 № 01-14/81, малолітній [PERSON] перебуває на повному державному утриманні у вказаному закладі з 29.11.2018, за цей час мати жодного разу не відвідувала дитину, не телефонувала, зовсім не цікавилась сином, батько був у центрі лише один раз 12.02.2019, коли хлопчик перебував на заняттях у школі, питання про повернення дитини в сім`ю не ставилось (а.с.82). Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 29.11.2018 року та 29.03.2019 року складено висновок, в якому визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6, 73-75). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно ст.ст.8, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, які свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню, навчанню і розвитку своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що полягає у відсутності належних заходів з виховування дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювання належних умов для розвитку їх природних здібностей, готування їх до самостійного життя та праці; також суд вважає, що позивачем суду надано достатньо доказів, які свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню, навчанню і розвитку своєї неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що полягає у відсутності належних заходів з виховування дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювання належних умов для розвитку її природних здібностей, готування її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами в порушення вищевказаних положень закону не доведено належного виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх і неповнолітніх дітей, натомість матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження такої винної поведінки відповідачів та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дітей. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що відповідно до ст.ст.168, 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні питання наявності підстав для стягнення з відповідачів аліментів на дітей суд враховує наступне. Згідно ст.ст.180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на наведене, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити частково та стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над дітьми, у розмірі 1/2 частини всіх видів її заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 03.12.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над дітьми, у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 03.12.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над дитиною, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 03.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дітей. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial