Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївській області від 08.06.2012 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. З часу розлучення відповідач жодним чином не проявляє турботу про сина, матеріально йому не допомагає. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та суду пояснила, що вихованням, утриманням, станом здоров'я, дозвіллям сина займається вона разом зі своїм новим чоловіком. Відповідач жодним чином не проявляє турботу про сина. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] суду на розгляд справи не з'явилася, але в матеріалах справи містяться дані про те, що він повідомлений в установленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання(перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" (а.с.46). Таким чином суд забезпечив право доступу до суду відповідача. Представник третьої особи Нестеренко І.В. не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.06.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.09.2013 року внаслідок чого позивачка змінила прізвище на "[PERSON]". (а.с.13). Відповідно до довідки відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції №832/1 від 20.11.2013 року за [PERSON] існує заборгованість по аліментним платежам по виконавчому листу №2/1424/406/2012 від 26.06.2012 року ( а.с.9). Відповідно до довідки відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції №581/1 від 20.11.2013 року [PERSON] дійсно не отримувала аліментів від [PERSON] по виконавчому листу №2/1424/406/2012 від 26.06.2012 року (а.с.11). Згідно з довідкою про склад сім'ї №2564 неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю. (а.с.12). Відповідно висновку Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області 11.01.2014 року [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] (а.с. 38-39). Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №3 та відповідно до характеристики вихованням сина займається позивач (а.с.14). Статтею 164 СК України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьківських обов'язків засвідчує вину батька перед дитиною. Судом встановлено, що батько неналежним чином не виконує батьківські обов'язки, не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров'я, духовний та моральний розвиток, не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню, піклуванню про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що передбачено ст.150 Сімейного Кодексу України. На підставі пояснень учасників справи на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини та на підставі письмових висновків, які стосуються справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 19,150,160,161,164, Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved