Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2019 між ним та виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради укладено контракт № 8 про призначення його на посаду директора Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради строком з 14.06.2019 по 13.06.2020 року, однак розпорядженням міського голови за підписом секретаря Рубіжанської міської ради Бусєнкова А.А. від 20.01.2020 року № 77-к вищезазначений контракт достроково розірвано та звільнено позивача з посади за п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків керівника підприємства. Позивач вважає, що належним чином виконував свої обов`язки як керівника підприємства, а тому просив суд: визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови за підписом секретаря Рубіжанської міської ради Бусєнкова А.А. від 20.01.2020 року №77-к "Про дострокове розірвання контракту та звільнення з посади директора комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради Сімоненка М.О."; визнати протиправним та скасувати наказ Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради від 20.01.2020 року №07-к «По особовому складу» про звільнення його з посади; поновити його на посаді директора Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради з 21.01.2020 року; стягнути з Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 21.01.2020 року по день поновлення на роботі. Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представники відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.4 І том). Рішенням Рубіжанської міської ради від 29.04.2005 року створено Комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради (а.с.67 І том). Рішенням Рубіжанської міської ради від 25.05.2016 року №11/9 затверджено Статут Комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради (нова редакція), відповідно до пунктом 7.3. якого директор підприємства здійснює поточне (оперативне) управління підприємством, самостійно вирішує всі питання діяльності підприємства за винятком питань, що віднесені до виключної компетенції засновника (а.с.76-86 І том). Розпорядженням міського голови від 07.08.2018 року № 665-к покладено на [PERSON] виконання обов`язків директора Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненергно» Рубіжанської міської ради (а.с.87 І том) На підставі розпорядження міського голови від від 11.06.2019 року № 488-к 11.06.2019 року між виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради в особі мсього голови Хортіва С.І. та громадянимном [PERSON] укладено контракт № 8 строком з 14.06.2019 року по 13.06.2020 року, , згідно якого останній наймається на роботу до Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненергно» Рубіжанської міської ради на посаду директора, що також підтверджується записом в трудовій книжці від 14.06.2019 року (а.с. 5, 7-9, 88 І том, 26 ІІ том). 17.12.2019 року виконавчий комітет Рубіжанської міської ради Луганської області направив до [PERSON] та КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» попередження про відмову в укладенні контракту на новий строк, згідно якого повідомлено що вони не мають наміру продовжувати дію контракту з [PERSON] , або укладати на новий чи інший термін, після закінчення строку його дії (а.с.209 І том). Листом попередженням про дострокове розірвання контракту від 19.12.2019 року № 024-084/4927 [PERSON] повідомлено про дострокове розірвання контракту № 2, та наказом Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненергно» Рубіжанської міської ради «По особовому складу» від 20.01.2020 року № 07-к на підставі розпорядження міського голови за підписом секретаря Рубіжанської міської ради Бусєнкова А.А. від 20 січня 2020 року № 77-к «Про дострокове розірвання контракту», у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань керівника підприємства, що є у комунальній власності, встановлених п. 7, 8, 8.1, а також порушеннями, передбаченими п.п. б), в), і) п. 25 Контракту № 2 від 11.06.2019 року, укладено між виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради та [PERSON] , на підставі та у порядку п.п. г) п. 24, п.п. б) в), і) п. 25, 27 Контракту, [PERSON] звільнено з 20.01.2020 року посади директора підприємства за п. 8 ст. 36 КЗпП України (а.с.6, 10, 11 І том). Згідно наданого відзиву на позовну заяву вбачається що [PERSON] було звільнено у зв`язку з невиконанням останнім умов Контаракту № 8, а саме у зв`язку з неналежним виконанням покаладених на нього законом та статутом обов`язків директора, згідно з порушення п.8.1 Контратку, щодо запитів громадян без надання їм відповіді (а.с.61-63) та згідно розрахунку КСТП «РТКЕ» в АТ «Ощадбанк» про зникнення коштів в розмірі 617 294,00 грн., про що [PERSON] біло написано заяву про вчинення злочину (а.с.17 том ІІ) , також фінансовоими результатами за 9 місяців 2019 року згідно яких підприємство здійснювло збиткову діяльність, зокрема збиток за вказаний період склав 18 335 грн. (89 І том), незабезпечення своєчасної сплати податків та зборів до бюджету заборгованість з податку на прибуток склала 62 000 грн. та порушення процедури укладення КСТП «РТКЕ» договору оренди індивідуально визначеного майна, а саме оренди автомобіля, який був укладений 01.08.2018 року між КСТП «РТКЕ» та КП «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради, договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного 18.01.2019 року між ТОВ ПКФ ПРАЙД» та КСТП «РТКЕ», щодо постачання теплової енергії та додаткової угоди до нього, які мали бути погоджений з Рубіжанської міською радою Луганської області, однак директор так і не звертався з питанням погодження (а.с.111-118 І том). Розпорядженнями міського голови від 23.10.2019 року № 143, від 21.11.2019 року № 159 та від 20.12.2019 року № 189 зобов`язано провести службове розслідування стосовно директора КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» [PERSON] та відсторонити його від здійснення повноважень на період проведення службового розслідування (а.с.235-241 І том, а.с.1-7 ІІ том). Згідно акту службового розслідування від 03.01.2020 року встановлено відсутніть контрою щодо організації обліку та ведення фінансової діяльності на підприємстві з боку диретора [PERSON] , проте враховуючи вжиття заходів щодо запобігання подальшого розкрадання коштів з банківськиз рахунків підприємства, комісія вирішила рекомендувати притягнути директора КСТП «РТКЕ» до відповідальності шляхом накладання дисциплінарного стягнення у вигляді догани (а.с.8-13 ІІ том). На підставі інформації, наданої 22.01.2020 року виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області за № 024-003/345, встановлено, що на підставі відомостей отриманих комісією з проведення службового розслідування, з`ясовано що комісією не було встановлено порушень з боку директора КСТП «РТКЕ» [PERSON] , що могли призвести до викрадення з розрахункових рахунків КСТП «РТКЕ» грошових коштів (а.с. 46-47 ІІ том). 20.02.2020 року секретарем Рубіжанської міської ради [PERSON] до Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області подано заяви про вчинення злочину за № 024-022/967, № 024-022/968, № 024-022/969 та 024-022/971, згідно з якими в результаті фінансового аудиту КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради в період з 01.01.2016 по 30.09.2019 роки було встановлено дебіторську заборгованість за продукцію, товари, послуги КСТП «РТКЕ» яка протягом досліджуваного періоду збільшилася з 51 948,00 грн. до 66 671,00 грн., тобто на 14 723 грн або на 28 %, а 06.04.2020 року до Рубіжанського міського суду Луганської області подано скарги на бездіяльність органу досудового розслідування за № 024-091/1773, № 024-091/1774, № 024-091/1774 № 024-091/1776, № 024-091/1777, які ухвалами Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.04.2020 року та 09.04.2020 року задоволені та зобов`язано посадовх осіб Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області внести до ЄРДР відомості по вищевказаним заявам про вчинення злочину (а.с.90-110, 119-145 І том). Згідно довідки про доходи, наданої КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» 10.02.2020 року, [PERSON] нарахована заробітна плата в період з серпня 2019 року по січень 2020 року в сумі 76 160,12 грн. (вересень 2019 року - 15 815,91 грн., жовтень 2019 року - 10 739,42 грн.) (а.с.14 І том). Після встановлення зазначених обставин суд проходить до наступного висновку. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною четвертою статті 65 ГК України передбачено, що у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Пунктом 6 контракту від 11.06.2019 року № 8 (далі - Контакт) передбачено, що директор здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організує його виробничу-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. Пунктом 7 Контракту передбачено що директор зобов`язується забезпечити виконання показників ефективності використання майна і прибутку, а також майнового стану підприємства згідно з додатком до контракту. Пунктом 8.1 Контракту передбачено що директор забезпечує своєчасне, в установлений законодавством термін, розгляд звернень, заяв та скарг громадян, а також виконання обґрунтованих вимог викладених у зверненні (заяві, скарзі). Пунктом 25 Контракту передбачено, що директор може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Виконавчого комітету, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі: систематичного невиконання директором без поважних причин обов`язків покладених на нього; у випадку одноразового грубого порушення законодавства та обов`язків, передбачених контрактом; у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати зборів та обов`язкових платежів, а також невиконання зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам; неподання річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства; несплати реструктурованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини керівника; зростання збитків підприємства, установи, закладу або збиткової діяльності підприємства, установи, закладу на протязі 6 місяців; допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості; у разі коли у трьох звітних періодах кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства; порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти. Частинами першою та шостою статті 81 ЦПК встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засідання встановлено, що аудиторський звіт від 27 грудня 2019 року за № 06-05\\3 за результатами державного фінансового аудиту діяльності Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненергно» Рубіжанської міської ради складено за період з 01 січня 2016 по 30 вересня 2019 року, тобто за 3 роки та 9 місців, в той час як позивача призначно на посаду директора 11 червня 2019 року, а відсторнено від займаної посади 23 жовтня 2019 року, тобто він попрацював на посаді 4 місяці та 11 днів, конкретно його вина цим аудитом не встановлена, як і не встановлена особиста вина щодо зникнення коштів з розрахунку КСТП «РТКЕ» в АТ «Ощадбанк», а відповідачами не надано жодного доказу щодо ненадання відповідей на звернення громадян (журнали вихідної кореспонденції та або/інше). Окрім того суд зазначає, що згідно з Конвенцією МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року» (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №3933-ХІІ(3933-12) від 04.02.94), згідно ст. 7 якої трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов`язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв`язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості та Рекомендацій щодо припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця № 166, які надані Генеральною конференцією Міжнародної організації праці, що була скликана 2 червня 1982 року радою Міжнародного бюро праці та є доповненням до Конвенції МОП № 158, згідно ст.ст. 7, 8 12, відповідно до яких роботодавець повинен письмово повідомити працівника про рішення припинити з ним трудові відносини. Трудові відносини з працівником не повинні припинятись у зв`язку з провиною, яка відповідно до національних законодавства або практики була б підставою для припинення трудових відносин лише за одно чи багаторазового повторення, якщо тільки роботодавець не зробив працівникові відповідного письмового попередження. Трудові відносини з працівником не повинні припинятись у зв`язку з незадовільним виконанням ним професійних обов`язків, якщо тільки роботодавець відповідним чином не вказав йому на це й письмово не попередив його і якщо тільки працівник надалі незадовільно виконує свої обов`язки після закінчення розумного строку, встановленого для виправлення становища. Частина перша статті 21 КЗпП України передбачає, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України). Відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема підстави, що передбачені контрактом. Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України (з передбачених контрактом підстав), суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті про його розірвання. У розпорядження міського голови за підписом секретаря Рубіжанської міської ради Бусєнкова А.А. від 20 січня 2020 року № 77-к «Про дострокове розірвання контракту та звільнення з посади директора комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради [PERSON] » зазначено: «У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань керівника підприємства, що є у комунальній власності, встановлених п. 7, 8, 8.1, а також порушеннями, передбаченими п.п. б), в), і) п. 25 Контракту № 2 від 11.06.2019 року, укладено між виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради та [PERSON] , на підставі та у порядку п.п. г) п. 24, п.п. б) в), і) п. 25, 27 Контракту, достроково припинити з 20.01.2020 року дію Контракту № 2 від 11.06.2019 року та звільнити [PERSON] з 20.01.2020 року посади директора підприємства за п. 8 ст. 36 КЗпП України». У наказі Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненергно» Рубіжанської міської ради від 20.01.2020 року № 07-к «По особовому складу» зазначено: «На підставі розпорядження міського голови від 20.01.2020 року № 77-к «Про дострокове розірвання контракту та звільнення з посади директора комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради» звільнити [PERSON] - диретора підприємства, 20.01.2020 року, за п. 8 ст. 36 КЗпП України». Оскільки у спірних розпорядженні та наказі не вказано конкретної фактичної підстави звільнення, передбаченої контрактом, вони мають бути визнані протиправним та скасовані, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 235 КЗпП України працівник, звільнений без законної підстави, повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно стаття 23 КЗпП України визначає, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Особливою формою трудового договору є контракт, у якому умови, у тому числі щодо строку його дії, встановлюються за угодою сторін. Закінчення строку дії контракту є підставою для припинення трудових відносин (стаття 36 КЗпП України). Таким чином, підписуючи строковий трудовий договір, працівник надає згоду на роботу на певній посаді на визначений строк і погоджується на припинення такого договору після закінчення строку, на який його укладено. Вирішуючи питання про поновлення працівника, який працював за строковим трудовим договором, необхідно враховувати відсутність підстав для поновлення на роботі такого працівника у разі, якщо на момент ухвалення судом рішення у справі строк трудового договору закінчився. У такому разі суд може змінити дату звільнення на пізнішу - ту, що відповідає даті закінчення трудового договору, а також формулювання підстави звільнення - на пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору). Судом встановлено, що контракт від 11 червня 2019 року № 8, укладений на строк до 13 червня 2020 року. Положення цього контракту не передбачають автоматичного продовження його дії. Згідно з пунктом 29 контракту за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою Сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін, про що директор повідомляється письмово за 2 місяці. Оскільки для продовження дії трудового договору, укладеного на певний строк, вимагається волевиявлення на продовження трудових відносин як роботодавця, так і працівника, у цій справі сторони визначені контрактом дії не вчинили і згоди щодо продовження його дії чи переукладення на новий строк не дійшли, а судове рішення не може замінювати визначену контрактом від 11 червня 2019 року № 8 процедуру, суд дійшов висновку про те, що правові підстави для поновлення позивача на роботі за встановлених обставин відсутні. Такого висновку дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 11 березня 2020 року у справі № 761/4523/16-ц, провадження № 61-28313св18. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналогічна правова позиція у аналогічних правовідносинах міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2019 року у справі № 425/1801/17, провадження № 61-23734св18. Визначаючи розмір середнього заробітку позивача, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 та даними КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» про розмір заробітної плати [PERSON] безпосередньо перед звільненням. Так, відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню, зокрема при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Зважаючи, що позивача було відсторонено від здійснення повноважень з листопада 2019 року для обчислення суми середньоденної заробітної плати слід враховувати виплати за останні два календарні місяці, що передують відстороненню, тобто вересень-жовтень 2019 року та кількість відпрацьованих робочих днів у цьому періоді. З наданої КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» довідки від 10.02.2020 року вбачається, що у вересні 2019 року позивач відпрацював 21 робочий день, у жовтні 2019 року відпрацював 22 робочих днів. При цьому позивачу була нарахована заробітні плата у вересні 2019 року у сумі 15 815,91 грн., а у жовтні 2019 року - 10 739,42 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 617,56 грн. (15 815,91 + 10 739,42= 26 555,33 : 43). Період вимушеного прогулу становить 166 робочих днів - з 21.01.2020 року по 17.09.2020 року включно. Як роз`яснено у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є, відповідно, обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається в сумі 102 514,96 грн. (617,56х166) і ця сума підлягає стягненню з КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» на користь [PERSON] з відрахування прибуткового податку й інших обов`язкових платежів за роз`ясненнями, викладеними у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Відповідно до частин першої та шостої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні з вказаним позовом до суду. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви не майнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 353,37 грн. (по 840,80 грн. за вимоги немайнового характеру та по 512,57 (1% з 102 514,96 = 1025,14:2) за вимогу майнового характеру ) з кожного. На підставі пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стгнення з КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради на користь [PERSON] середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення за один місяць в розмірі 11 390,55 грн. (102 514,96:9) з відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів.

Outcome: partial