Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписав заяву № б/н від 15.02.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає договір про надання банківських послуг, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Вимоги позивач мотивує тим, що в порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, не здійснює платежі щодо погашення заборгованості, що призвело до виникнення, станом на 01.01.2019 року, заборгованості по кредиту у розмірі 29450,52 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати у розмірі 1921 грн. Представник позивача Савіхіна Анастасія Миколаївна, яка діє в інтересах позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (на підставі довіреності № 8332-К-О від 31.08.2017 року) подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, на підставі доказів в матеріалах справи. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач подав до суду заяву (вх. № 2996) про розгляд справи у його відсутності, оскільки знаходиться на лікуванні в терапевтичному відділенні ОКТМО "Фтизіатрія" в м. Ужгород, є тяжко хворим з приводу туберкульозу легень. Просить суд відмовити у задоволенні позову в частині нарахування пені, в решті вимог не заперечує. Свалявським районним судом Закарпатської області направлено судовий запит керівнику обласного клінічного територіального медичного об`єдання "Фтизіатрія" про надання інформації та підтвердження перебування на лікуванні громадянина [PERSON] , [INFO] року народження , мешк. [ADDRESS] . Відповідь отримано 07.05.2019 року за вх. № 2819. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до ст.279 ЦПК України), без участі сторін, за наявними доказами та матеріалами у справі, суд проводить заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України) та доходить наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 15 лютого 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В анкеті-заяві [PERSON] вказано, що він ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку про нарахування банком відсотків за користування кредитом (витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду") та зобов`язаннями слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, яку власноручно підписав (а.с. 10). Визначаючи зміст Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів за якими визначається зміст зобов`язання відповідача суд звертає увагу, що банк є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання послуг невизначеному колу осіб, а тому Умови і Правила надання банківських послуг, за якими ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надає послуги своїм клієнтам, є публічним договором. Споживач подаючи заяву на надання йому банківських послуг висловлює свою згоду про приєднання до умов обслуговування, які розроблені банком, а відтак такий договір є договором приєднання (ст. 634 ЦК). Банк має право в односторонньому порядку змінювати Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, але такі зміни мають бути доведені до відома споживача послуг, який у разі незгоди з ними має право вимагати зміни або розірвання діючого договору банківських послуг, що передбачено ч. 2 ст. 634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, є доведеним факт укладання між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] договору, який складається не лише із заяви - анкети позичальника, а й також з Умов та Правил надання банківських послуг (Постанова ВСУ за № 6-144цс14 від 24.09.2014 року). За таких обставин, виконання сторонами своїх договірних обов`язків, як надавача та споживача послуг, є обов`язковим. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 01 січня 2019 року - становить 29450,52 грн., а саме: 3089,45 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 24720,57 грн. - нараховано пені; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1390,50 грн. - штраф (процентна складова) (розрахунок заборгованості за кредитним договором, а.с. 5-9). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Згідно з п. 2.1.1.2.1, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на п`ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовилася від договору, він продовжується на такий же термін. Відповідно до п. 1.1.2.1.7, 1.1.2.1.8 умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту й овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 1.1.5.20 при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань встановлений штраф у розмірі 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Пунктом 1.1.5.25 передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, умовами і правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який платиться пеня, за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. [PERSON] взяв на себе за кредитним договором зобов`язання та у встановлені терміни добровільно їх не виконав і кошти позичальнику не повернув, в судовому засіданні не оспорюється та не спростовується факт укладення між позивачем та відповідачем договору з надання кредитних коштів, їх отримання відповідачем, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за зобов`язаннями, що виникли у зв`язку з отриманням ним кредитних коштів. Щодо заборгованості за пенею та штрафами суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] пеню у розмірі 24720,57 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України - суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов`язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, дотримання принципів розумності та справедливості, що є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права, дають право суду з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав (постанова Верховного Суду Україна від 04 вересня 2014 року справа № 6-100цс14. постанова Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року справа №6-473цс16). Суд вважає, що існують обставини, які мають істотне значення, а саме перебування відповідача [PERSON] на стаціонарному лікуванні в обласному клінічному територіальному медичному об`єданні "Фтизіатрія" (туберкульоз легенів). Крім того, сума нарахованої пені відповідачу в розмірі 24720,57 грн. значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а тому вважає за доцільне зменшити її до його розміру, що становить 4000 грн. Відповідно до п. 1.1.7.11 кредитного договору передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 549, 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що згідно пунктів 1.1.5.21, 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг передбачена сплата позичальником штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань тобто несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Суд враховує вищевикладене, а також бере до уваги те, що відповідно до ст. 549 ЦПК України - штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором є недотриманням положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та мають враховувати судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права. Таким чином, застосування окрім пені, визначеної Умовами та правилами надання банківських послуг, додатково штрафу - є необґрунтованим, оскільки згідно вимог чинного законодавства, кредитору при притягненні позичальника до цивільної відповідальності через суд, за порушення грошового зобов`язання, слід обирати що стягувати: пеню чи штраф. З огляду на вищенаведене, зважаючи, що застосування подвійної юридичної відповідальності за одне й те ж правопорушення суперечить ст. 61 Конституції України, беручи до уваги, що позивач подав заяву про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та матеріалів, суд визначаючи розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 15.02.2008 року - не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача, в частині нарахування суми боргу за штрафом та доходить висновку, що в стягненні заборгованості за штрафом в сумі 1640,50 грн. слід відмовити. В решті вимоги позов є підставним. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, суд доходить висновку, що їх слід задовольнити у відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 1921 грн. (платіжне доручення № PROM3В1973 від 03.01.2019 року з призначенням платежу - судовий збір). З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, беручи до уваги, що відповідач зобов`язання за вищевказаним договором належним чином не виконує, ухиляється від добровільної сплати заборгованості, суд вважає що позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід задовольнити частково. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: partial