Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

18.01.2016 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому вказано, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ «КБ «Приватбанк». Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт ([PERSON]В.) дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. ПАТ «КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, а отже, зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість у розмірі 41805,91 грн., яка складається з: 8219,77 грн. - заборгованості за кредитом; 28657,29 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2700 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 250 грн. - штрафу (фіксована частина); 1978,85 грн. - штрафу (процентна складова). Враховуючи викладене ПАТ «КБ «Приватбанк» просило стягнути з відповідача [PERSON] вищевказану заборгованість у розмірі 41805,91 грн., а також судові витрати у розмірі 1378 грн. У судове засідання представник позивача, [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, та повідомляв, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» він не визнає в повному обсязі, надавши письмові заперечення. Так, [PERSON] зазначив, що відповідно до укладеного між ним та позивачем договором від 04.07.2008 року він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 15000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Банк вказує на те, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на момент звернення до суду (січень 2016 року) утворилася заборгованість в розмірі 10805 грн. 91 коп. Однак, [PERSON] вважав, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з укладеним договором, [PERSON] повинен був сплачувати платежі за кредитом до 25 числа кожного місяця. Будь-яких договорів про збільшення строку позовної давності між ним та Банком не укладалося. Крім того, в подальшому [PERSON] було подано заяву, до якої долучено документи, які, на думку відповідача, підтверджують ту обставину, що він фактично коштами, отриманими ним за кредитним договором, він не користувався, так як ними заволоділа гр. [PERSON] шляхом шахрайських дій. На підставі викладеного, [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» в повному обсязі. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 04.07.2008 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк» було підписано Заяву б/н, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ «КБ «Приватбанк». Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт ([PERSON]В.) дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором /а.с. 7, 8-13/. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за Кредитним договором від 04.07.2008 року, надавши [PERSON] кредит, що не заперечувалося самим відповідачем. Як вбачається з копії розрахунку суми позову, [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, з Умовами кредитування був ознайомлений, зобовязувався своєчасно здійснювати погашення кредиту, що підтверджується його підписом в Заяві б/н від 04.07.2008 року /а.с. 4-6, 7, 45-51/. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, 04.07.2008 року [PERSON] уклав кредитний договір із ПАТ «КБ «Приватбанк», отримав кошти, користувався ними, однак, внаслідок не виконання ним взятих на себе зобовязань виникла заборгованість. З розрахунку ціни позову вбачається, що станом на 30.11.2015 року, у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 41805,91 грн., яка складається з: 8219,77 грн. - заборгованості за кредитом; 28657,29 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2700 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 250 грн. - штрафу (фіксована частина); 1978,85 грн. - штрафу (процентна складова) /а.с. 4-6, 45-51/. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач перебував у договірних відносинах з ПАТ «КБ «Приватбанк», але взятих на себе зобовязань належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 41805 грн. 91 коп., а, відповідно, суд дійшов висновку, що [PERSON] зобовязаний відшкодувати наявну заборгованість. Твердження [PERSON], викладені в його письмових запереченнях, не приймаються судом до уваги, оскільки не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, відповідач стверджував, що ПАТ «КБ «Приватбанк» пропущено строк позовної давності, однак, як вбачається з наданих розрахунку суми позову та виписки з особового рахунка [PERSON], відповідач здійснив останній платіж 13.05.2013 року, в той час, коли Банк звернувся до суду 18.01.2016 року, тобто з дотриманням встановлених законом строків. Крім того, з жодних наданих відповідачем копій документів, в т.ч. копій постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.08.2012 року, не вбачається, що «шахрайські», на думку [PERSON], дії [PERSON] стосуються саме кредитних коштів, взагалі, вказаною постановою встановлена відсутність в діях [PERSON] ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Отже, [PERSON], в порушення ст. 60 ЦПК України, не надав жодних доказів на підтвердження своїх посилань. З огляду на вищевикладене, суд дійшов про наявність підстав для задоволення позову та необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 41805 грн. 91 коп. заборгованості за кредитним договором від 04.07.2008 року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved