Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

05 вересня 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір заборгованості за аліментами згідно виконавчого листа № 2-492 від 26 грудня 2001 року, виданого Саратським районним судом Одеської області, з суми 47057,50 гривень до суми 118243,50 гривень та частково звільнити позивача від сплати боргу зі сплати аліментів до суми 10000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Саратського районного суду від 26 листопада 2001 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 16,5% зі всіх видів заробітку щомісяця починаючи з 30 серпня 2001 року і до повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO], а потім по 1/4 частині до повноліття Діани, тобто до [INFO], але не менш ніж 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходу громадян. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість за аліментами станом на 15 серпня 2018 року, починаючи з червня 2014 року, склала 47057,50 гривень. Позивач з цим розрахунком заборгованості не згоден, вважає, що державним виконавцем протиправно застосовано положення п.7.2.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції Україгни від 15 грудня 1999 року № 74/5, яка відповідно до Наказу МЮ України від 22 грудня 2015 року втратила чинність, та здійснено розрахунок виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Оскільки з червня 2014 року він офіційно працевлаштований не був, то нарахування йому аліментів на утримання дочки [PERSON] мало б провадитися із розрахунку 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" замінено поняттям "податкова соціальна пільга", яка відповідно підпункту 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового Кодексу України дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За розрахунком позивача сума аліментів щомісяця мала складати у 2014 році - 304,5 грн.; у 2015 році - 304,5 грн.; у 2016 році- 344,5 грн., у 2017 році- 400 грн., у 2018 році - 440, 5 грн. Тобто загальна сума заборгованості мала б складати 18243,50 гривень. Крім того, в червні 2014 року внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, був тимчасово непрацездатним, з червня 2014 року по лютий 2015 року був змушений проходити лікування, та з об'єктивних причин не міг сплачувати аліменти. На його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу, син [PERSON], [INFO], та непрацездатна мати [PERSON], [INFO]. Вважає, що сума заборгованості за аліментами має бути зменшена до 10000 гривен. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали повністю та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, вважаючи його необгрунтованим. Представник Саратського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мандражи О.П. позов не визнала, зазначила, що оскільки боржник не працював, то заборгованість була визначена з середньомісячної заробітної плати для даної місцевості відповідно до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Станом на 15 серпня 2018 року заборгованість позивача за аліментами склала 47057,50 гривень, а станом на 29 січня 2019 року - 59897,41 гривень. Вислухавши позивача та його представника адвоката [PERSON], заперечення відповідачки та її представника адвоката [PERSON], представника Саратського районного відділу ДВС Мандражи О.П., дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали виконавчого провадження № 31904082, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом частин 2,3 ст.195 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Частинами 1, 3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018) встановлено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторонамає право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 26 листопада 2001 року, яке набрало законної сили 27 грудня 201 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 16,5 % зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 серпня 2001 року і до повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO], а потім по 1/4 частці, до повноліття дочки [PERSON], тобто до [INFO], але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с. 11). 26 грудня 2011 року Саратським районним судом Одеської області був виданий виконавчий лист (а.с.12). 05 березня 2012 року на підставі заяви [PERSON] постановою державного виконавця відділу ДВС Саратського РУЮ в Одеській області було відкрите виконавче провадження № 31904082 щодо по стягненню з [PERSON] аліментів на утримання доньки Діани (а.с. 54, 55). Згідно розрахунку заборгованості за аліментами старшого державного виконавця Саратського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за період з 01.06.2014 року по 15.08.2018 року заборгованість за аліментами станом на 15 серпня 2018 року склала 47057, 50 гривень (а.с.13-14). Обчислення заборгованості було здійснено державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що відповідає положенням ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.2 ст.195 СК України. Розрахунок заборгованості за аліментами, проведений державним виконавцем, не був оскаржений боржником у десятиденний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про зазначений розрахунок в порядку, встановленому ст.447, 448 ЦПК України. З вищевказаних підстав суд відкидає наданий представником позивача власний розрахунок заборгованості за аліментами, здійснений ним виходячи із розміру 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, згідно якого заборгованість за аліментами становить 18243,50 гривень. Обгрунтовуючи позов, представник позивача посилається на те, що державним виконавцем Саратського РВ ДВС в Одеській області, було розраховано заборгованість [PERSON] за аліментами виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості на підставі положень п.7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка відповідно до Наказу МЮ України від 22 грудня 2015 року втратила чинність, починаючи з 18.01.2016 року. Відповідно до частини 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за № 512/5, виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Отже, розрахунок заборгованості за аліментами, проведений державним виконавцем виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, є обгрунтованим, законним, та відповідає положенням ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", ч.2 ст.195 СК України, частині 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за № 512/5. Той факт, що у розрахунку заборгованості державний виконавець помилково послався п.7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка відповідно до Наказу МЮ України від 22 грудня 2015 року втратила чинність, починаючи з 18.01.2016 року, не впливає на обгрунтованість розрахунку заборгованості, який по суті є правильним. Доводи позивача, що він в червні 2014 року отримав тілесні ушкодження внаслідок ДТП, у зв'язку з чим був тимчасово непрацездатним, з червня 2014 року по лютий 2015 року був змушений проходити лікування, та з об'єктивних причин не міг сплачувати аліменти, суд не приймає до уваги, тому що вони не підтверджені належними та допустими доказами, які відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК позивач повинен був подати разом з поданням позовної заяви. Окрім того, позивач не є інвалідом, є працездатним. Також суд відкидає доводи позивача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати [PERSON], тому, що згідно довідки Саратського об'єднаного УПФУ Одеської області [PERSON] перебуває на обліку в Саратському об'єднаному УПФ Одеської області та щомісячно отримує пенсію за віком в розмірі 1470 гривень (а.с.18), а позивач офіційно не працює. Той факт, що позивач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], не є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на утримання дочки [PERSON]. Оскільки судом не встановлено, що заборгованість за аліментами позивача виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, тому у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Outcome: dismissed