Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

ТОВ фірми «ТехНова» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за теплопостачання в сумі 21196 грн 30 коп. за період з 01.02.2017 по 01.04.2020, 3% річних у сумі 985 грн 82 коп., інфляційні в розмірі 1948 грн 23 коп. а також судовий збір. Свої вимоги позивач мотивує тим, що боржникам у вказані періоди надавались послуги з теплопостачання, але оплата за отримані послуги не проводилась, в результаті чого виникла заборгованість, яка на сьогоднішній день не погашена. Просять стягнути вказану заборгованість, а також судові витрати понесені ним при подачі позовної заяви. Ухвалою судді від 28.05.2020 у справі було відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 27.07.2020 позовна заява ТОВ фірма «ТехНова» в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за теплопостачання [PERSON] в солідарному порядку за період з 01.02.2017 по 01.04.2020 в сумі 21196 грн 30 коп., 3% річних у сумі 985 грн 82 коп., інфляційні в розмірі 1948 грн 23 коп. залишена без розгляду. До початку судового розгляду представник ТОВ фірми «ТехНова» та відповідач [PERSON] надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Представник позивача просив задовольнити позов в частині позовних вимог про стягнення заборгованість за теплопостачання з [PERSON] . Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ фірма "ТехНова" підлягають задоволенню в повному обсязі. 08.10.2019 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова було відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання ( а.с. 14). Відповідно до договору дарування частини квартири від 20.04.2016 [PERSON] є власником 3/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Положення ст. 322 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV споживач зобов`язаний сплачувати вартість отриманих ним комунальних послуг. Правилами надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року №630, на відповідачів, як на споживачів послуг з теплопостачання покладається обов`язок щодо оплати послуг не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 162 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно положень ст.ст.67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги, зокрема за теплопостачання, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до листа-розрахунку по особовому рахунку № 103232, заборгованість за отримані послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2017 по 01.04.2020 становить у в сумі 21196 грн 30 коп. (а.с. 7). Одночасно позивачем здійснено розрахунок 3 % річних - 985 грн 82 коп., інфляційні в розмірі 1948 грн 23 коп. (а.с. 9-10 ). Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки розмір заборгованості за надані послуги відповідачем визнаний у повному обсязі, станом на сьогоднішній день дана заборгованість не погашена, а тому заборгованість у розмірі 21196 грн 30 коп. за період з 01.02.2017 по 01.04.2020, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосувати положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнувши з відповідача на користь позивача нараховані 3% річних у сумі 985 грн 82 коп.та інфляційні в розмірі 1948 грн 23 коп. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved