Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить встановити юридичний факт, що національність [PERSON], матері [PERSON], - «полька» шляхом внесення компетентними органами реєстрації актів цивільного стану, відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції змін до актового запису про народження [PERSON] за № 1793 від 12 травня 1964 року та свідоцтва про народження № [NUMBER] від 12 травня 1964 року, змінивши національність матері [PERSON] з «русская» на «полька» та встановити юридичний факт, що національність [PERSON] - «поляк» шляхом внесення компетентними органами реєстрації актів цивільного стану, відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції змін до актового запису про народження [PERSON] за № 192 від 19 січня 1990 року та свідоцтва про народження [NUMBER] від 24 липня 2003 року, змінивши національність батька, [PERSON], з «українець» на «поляк», та до актового запису про народження [PERSON] № 1096 від 08 серпня 2000 року та свідоцтва про народження [NUMBER] від 08 серпня 2000 року, доповнивши актовий запис № 1096 від 08 серпня 2000 року та свідоцтво про народження [NUMBER] від 08 серпня 2000 року даними про національність батька, [PERSON], - «поляк». Свою заяву мотивує тим, що Мати заявника, Заінтересована особа 1 [PERSON], дівоче прізвище - [PERSON], є уродженою полькою. Прізвище на «[PERSON]» було змінено у зв'язку зі шлюбом з [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб додається). У свідоцтві про народження матері Заявника національність не вказана (копія свідоцтва про народження додається). Про те, що мати заявника, [PERSON] за походженням є полькою, свідчать наступні обставини. [PERSON] і [PERSON], бабуся та дідусь [PERSON] та прабабуся й прадідусь [PERSON], обоє були за національністю поляками. [PERSON] померла та похована у м. Щецин, Польща, а її чоловік - [PERSON] помер від тифу та похований у м. Узда Мінської області, Республіка Білорусь. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON]. [PERSON] вийшла за між за [PERSON], теж поляка за національністю. Вони вінчалися в Мінському кафедральному костелі в 1926 році та проживали під Мінськом. У 1930 році їх родина було заслана до Сибіру, де в Камалинському зерносовхозі, Канського району, Красноярського краю [INFO]. народилася [PERSON] (після заміжжя - [PERSON]). Перед Другою світовою війною, після смерті двох старших дітей, сім'ї [PERSON] вдалося повернутися до міста Вільнюса. У період окупації німецько-фашистськими військами Вільнюса син та дочка рідної сестри [PERSON] були розстріляні за участь у підпіллі, а родину [PERSON] було заслано до Алітуського концентраційного табору №133 (копія довідки від 14.05.1996 року). У 1944 році після визволення з Алітуського концентраційного табору сім'я [PERSON] повернулася до Вільнюса. Всі документи родини під час перебування у концентраційному таборі було знищено. Згодом, коли полякам було дозволено виїжджати до Польщі, [PERSON], бабуся [PERSON] та прабабуся [PERSON], разом з частиною сім'ї повернулася до Польщі, де пізніше змінила прізвище на [PERSON]. Мати [PERSON] та бабуся [PERSON], [PERSON], повернутися до Польщі не змогла, оскільки її чоловіка, [PERSON], не випускали з СРСР, і родина змушена була залишитися в СРСР. Вказані обставини підтверджуються письмовими свідченнями близьких родичів Заявника та Заінтересованої особи 1, які проживають в Польщі (копія свідчень додається). Однак, не зважаючи на польське коріння матері Заявника, вона була записана в актах громадянського стану у графі «національність» як «русская», що підтверджується копією свідоцтва про народження Заявника (копія додається). Зазначена помилка обумовлена тим, що органи МВС ЛРСР при відображенні національності робили вибір не на користь походження батьків та їх побажання, а, як правило, на користь національного пріоритету, за місцем народження особи. Викладена практика не завжди відповідала бажанню осіб на реалізацію свого права щодо належності до певних національних груп, чим порушувалося Конституційне право громадян на національність. Заявник стверджує, що зазначені обставини призвели до того факту, що його мати і він за національністю юридично значаться як «русская» і українець, не зважаючи на своє польське походження. Заявник також виховувався відповідно до польських традицій та культури, підтримує стосунки зі своїми родичами - поляками, які проживають на території Польщі, святкує польські свята, говорить польською мовою та вважає себе поляком. Таким чином, Заявник відносить себе до польської національності, його мати є полькою, і на даний час він бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». У судове засідання представник заявника не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та вимоги заяви задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та відмовити в задоволенні заявлених вимог в частині внесення змін до актового запису. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Із змісту заяви вбачається, [PERSON] і [PERSON], бабуся та дідусь [PERSON] та прабабуся й прадідусь [PERSON], обоє були за національністю поляками. [PERSON] померла та похована у м. Щецин, Польща, а її чоловік - [PERSON] помер від тифу та похований у м. Узда Мінської області, Республіка Білорусь. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року у м. Вільнюс, Литва, його батьками є: батько - [PERSON] за національністю - «украинец» та мати [PERSON] за національністю - «русская», що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.8). Згідно зі ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 зазначено, що для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Статтею 19 Закону України "Про органи реєстрації актів громадянського стану" визначено, що реєстрація народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені та по батькові провадиться органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. 19 Закону України "Про органи реєстрації актів громадянського стану" та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Згідно з п.п. 1.1 цих Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Пунктом 1.7. Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Таким чином суду не надано доказів, що [PERSON] звертався до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану з таким питаннями і, що йому було відмовлено в цьому, тому він іншим шляхом не може встановити факт свої національності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON], заінтересовані особи: [PERSON], Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення -задоволеню не підлягають.

Outcome: dismissed