Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

30.08.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким провести реальний розподіл будинковолодіння по [ADDRESS] між нею та [PERSON] і виділити їй у власність із житлового будинку зазначеного під літерою "А" в натурі - веранду, площею 4,1 кв.м., - ванну, площею 4,4 кв.м., - туалет, площею 0,6кв.м., - кухню, площею 9,2 кв.м., - житлову кімнату, площею 14,8 кв.м., - житлову кімнату, площею 21,8 кв.м., - кладовку, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,4 кв.м., що зазначено в технічному паспорті, як квартира [ADDRESS] та Ѕ частини господарських будівель і споруд - гараж площею 27,0 кв.м. та літню кухню, площею 33,0кв.м. Решту частину житлового будинку, зазначеного під літерою "А" виділити у власність [PERSON] в натурі - веранду, площею 5,5 кв.м., - коридор, площею 13,6 кв.м., - - житлову кімнату, площею 16,1 кв.м., - житлову кімнату, площею 22,0 кв.м., - кухню, площею 9,7 кв.м., - ванну, площею 4,9 кв.м., всього загальною площею 71,8 кв.м., що зазначено в технічному паспорті та на Ѕ частини господарських будівель і споруд, стягнути з відповідача в її користь різницю у вартості майна та витрати понесені за надання правової допомоги в розмірі 700 грн. та судові витрати. В обгрунтування позову покладається на те, що [PERSON] , батько її чоловіка та відповідача побудував житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] . В 1996 році помер [PERSON] , який заповів Ѕ частину домоволодіння сину [PERSON] , тобто її чоловіку. В другій половині житлового будинку залишилась проживати свекруха [PERSON] . Після смерті спадкодався її чоловік, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.07.1996 р., за реєстровим номером Д - 447. В 2008 р. померла [PERSON] , яка свою Ѕ частину домоволодіння подарувала відповідачу [PERSON] . На підставі заповіту [PERSON] та договору дарування [PERSON] дане будинковолодіння належить рідним братам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [INFO] помер її чоловік [PERSON] і відкрилася спадщина на Ѕ частину, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2014 р. за реєстровим номером № 1379, вона є спадкоємцем данного будинковолодіння, а саме: Ѕ частини житлового будинку під літерою «А», загальною площею 131.2 кв.м. та житловою площею 74,7 кв.м.; - Ѕ частини стайні літера «Б», загальною площею 30,7 кв.м.; - Ѕ частини огорожі загальною площею 56 кв.м., і ця вартість Ѕ частини будинковолодіння становить 207\~356,0 грн. Окрім цього, як зазначено в технічному паспорті на житловий будинок від 20.05.2014 р., приміщення до плану житлового будинку по [ADDRESS] під літерою "А" складається із двох із квартир, квартира [ADDRESS] загальна площа якої становить 71,8 кв.м. та квартира [ADDRESS] , загальною площею 59,4 кв.м. Однак, про ці відомості, які внесені у технічний паспорт ні їй, ні її чоловіку відомі не були. Кожний із них, власників, фактично користується такими приміщеннями в будинку, зокрема у її користуванні перебуває веранда, площею 4,1 кв. м., ванна площею 4,4 кв.м., туалет площею 0,6 кв.м., кухня площею 9,2 кв.м., житлова кімната площею 14,8 кв.м., житлова кімната площею 21,8 кв.м., кладова площею 4,5 кв.м., а всього площею 59,4 кв.м., а відповідач користується верандою площею 5,5 кв.м., коридор 13,6 кв.м., житловою кімнатою 16,1 кв.м., житловою кімнатою площею 22,0 кв.м., кухнею площею 9,7 кв.м., ванною плащею 4,9 кв.м., а всього площею 71,8 кв.м. Вважає, що відповідач користується частиною будинку, що перевищує його частку. У спільній власності знаходиться також гараж, літня кухня, які на її думку підлягають розподілу, оскільки, були побудовані [PERSON] у 1990 р. Погоджується на варіант розподілу домоволодіння з умовою, що [PERSON] сплатить їй різницю у вартості майна. Після смерті [PERSON] запропонувала відповідачу провести реальний розподіл будинковолодіння та земельної ділянки, яка до цього часу не має кадастрового номера, звернувшись в ОКП "Івано Франківське ОБТІ" з приводу складання погоджувального акту щодо визначення часток в натурі в будинковолодінні із співвласників. Натомість, між ними, як співвласниками майна, виникають непорозуміння та спори з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Просила позов задовольнити та провести реальний розподіл будинковолодіння по [ADDRESS] між нею та [PERSON] і виділити їй у власність із житлового будинку зазначеного під літерою "А" в натурі - веранду, площею 4,1кв.м., - ванну, площею 4,4 кв.м., - туалет, площею 0,6 кв.м., - кухню, площею 9,2 кв.м., - житлову кімнату, площею 14,8кв.м., - житлову кімнату, площею 21,8кв.м., - кладовку, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,4 кв.м., що зазначено в технічному паспорті, як квартира [ADDRESS] та Ѕ частини господарських будівель і споруд - гараж площею 27,0 кв.м. та літню кухню, площею 33,0кв.м. Решту частину житлового будинку, зазначеного під літерою "А" виділити у власність [PERSON] в натурі - веранду, площею 5,5 кв.м., - коридор, площею 13,6 кв.м., - - житлову кімнату, площею 16,1кв.м., - житлову кімнату, площею 22,0 кв.м., - кухню, площею 9,7 кв.м., - ванну, площею 4,9 кв.м., всього загальною площею 71,8 кв.м., що зазначено в технічному паспорті та на Ѕ частини господарських будівель і споруд, стягнути з відповідача в її користь різницю у вартості майна та витрати понесені за надання правової допомоги в розмірі 700 грн. та судові витрати. 19.02.2018 р. позивач подала заяву в якій зазначила, що в прохальній частині позову нею не зазначено про поділ стайні під літерою "Б" загальною площею 30,7 кв.м. 23.10.2019 р. позивач [PERSON] звернулася з письмовим клопотанням про відмову від частини позовної вимоги щодо розподілу гаража та літньої кухні, а щодо решти позовних вимог підтримує. Ухвалою суду від 19.11.2019 р. провадження в частині позовних вимог щодо розподілу літньої кухні та гаража закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову в цій частині. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Представник зазначила, що Ѕ частини житлового будинку в [ADDRESS] , належала покійному чоловікові позивачки, яку той успадкував після смерті свого батька за заповітом. Даною частиною будинку надалі користується сім`я позивачки, яка успадкувала її після смерті свого чоловіка, а відтак бажає надалі користуватися своїм майном та провести реальний розподіл будинку, так як відповідач не погоджувався на добровільний розподіл, а [PERSON] бажає виробити документи на свою частку. Відповідач постійно вчиняв конфлікти, позивачку не допускав до будинку робити ремонт в своїй частині, а відтак вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Також в спільній власності знаходиться гараж та літня кухня, які були добудовані, і мали би підлягати розподілу, однак позивач відмовляється від своєї частки, натомість відповідач має сплатити вартість цієї частки. Просила позов задовольнити. Відповідач заперечив щодо позовних вимог і зазначив, що його батьками [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі в 1973 р. завершено будівництво житлового будинку з приналежною до нього стайнею, що підтверджується технічним паспортом. Однак, в 1987 р. сімейне життя у них не склалось, шлюб між батьками розірвано, вони розділили між собою майно та спірний будинок. Фактично будинок був поділений на дві окремі квартири. З 1987 р. мати користувалася квартирою [ADDRESS] , яка складалася із приміщень під номерами: - веранди № І, площею, 5,5 кв.м.; - коридора - № 1, площею 13,6 кв.м.; - житлової кімнати № 2, площею 16,1 кв.м.; - житлової кімнати № 3, площею 22,0 кв.м.; - кухні № 4, площею 9,7 кв.м.; - ванни № 5, площею 4,9 кв.м., а всього загальною площею 71,8 кв. м. Батько користувався\~квартирою [ADDRESS] ,\~яка складалася\~із приміщень\~під номерами:\~-\~веранди №\~ІІ,\~площею площею 4,1 кв.м.; - ванни № 1, площею 4,4 кв.м.; - туалета № 2, площею 0,6 кв.м.; - кухні № 3, площею 9,2 кв.м.; - житлової кімнати № 5, площею 14,8 кв.м; - житлової кімнати № 6, площею 21,8 кв.м., всього загальною площею 59, 4 кв.м. Він з сім`єю залишився проживати з матір`ю в квартирі [ADDRESS] . За користування квартирою із відхиленням від ідеальних часток будинку, ним та матір`ю було сплачено батькові різницю у вартості майна. Із дозволу батька за власні кошти побудовано літню кухню та гараж. Батько ніколи не заперечував, що літня кухня та гараж є його власністю, він не допомагав ні матеріально, ні в будівництві літньої кухні та гаражу. 24.02.2004 р. мати подарувала йому Ѕ частину будинку з Ѕ частиною стайні та літню кухню і гараж в цілому. 14.03.2004 р. право власності на Ѕ частину будинку за адресою: [ADDRESS] з Ѕ частиною стайні та в цілому на літню кухню і гараж зареєстровано за ним. Окрім цього ствердив, що підтримує заперечення на висновок експерта, просив в позові відмовити, так як позивачка не користується частиною будинку, який є занедбаний, ремонту ніколи не робили та не підтримували в належному стані. Представники відповідача [PERSON] адвокати Свирида Г.С. та Шевчук Н.М. в судовому засіданні підтримали заперечення відповідача, зазначивши, що при ознайомленні з висновком судової оціночно - будівельної та будівельно - технічної експертизи не погоджуються із запропонованих варіантів розподілу господарських будівель, оскільки літня кухня та гараж належать виключно відповідачу, так як той самостійно їх зводив, а тому вони не підлягають поділу. Допитана в судовому засіданні нотаріус Дирда Н.А., пояснила, що як приватний нотаріус Галицького районного нотаріального округу, нею посвідчено договір дарування жилого будинку. Згідно цього договору [PERSON] подарувала [PERSON] половину житлового будинку з половиною приналежних господарських будівель. Пізніше, на прохання [PERSON] , нею були внесені виправлення, зокрема «а саме: гараж, літня кухня, Ѕ стайні та Ѕ домоволодіння». Оскільки дати на внесених змінах відсутні, значить зміни внесла у день посвідчення договору. Загальна вартість жилого будинку становила 40\~493,00 грн., а 26\~803. 00 грн. це вартість дару. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що літня кухня та гараж збудовані в 90-х роках. Будівництво проводили її чоловік [PERSON] , вона та її свекруха [PERSON] . Батько чоловіка [PERSON] проживав окремо в квартирі [ADDRESS] . Спірний будинок фактично поділений на дві квартири, з окремими входами, що підтверджено планом будинку в технічному паспорті. Після смерті батька в його квартирі ніхто ремонту не проводив і жодних покращень здійснено не було. [PERSON] коштів на будівництво літньої кухні та гаража не давав і ніколи не претендував на ці будівлі. Показанням свідка [PERSON] стверджується, що є рідним братом [PERSON] та [PERSON] . Літню кухню та гараж будували разом його брати [PERSON] та [PERSON] , а батьки допомагали. При житті матері була розмова про те, що літня кухня та гараж мають бути поділені між братами [PERSON] та [PERSON] і мати не заперечувала. Про те, що мати подарувала літню кухню та гараж вцілому і Ѕ будинку та стайню [PERSON] йому не було відомо. Покійний брат інколи приїжджав і доглядав за квартирою, посадив сад. Вважає, що гараж та літня кухня повинні бути розділені в рівних долях між сторонами. Свідок [PERSON] зазначив, що мурував у [PERSON] гараж, літню кухню спільно з двома іншими особами. У [PERSON] окрім [PERSON] є ще два брата, проте чи допомагали вони йому у будівництві не пригадує. Батьки на час будівництва гаража та літньої кухні були живі. За роботу розраховувався [PERSON] та його мати. Стайня на той час також була збудована. Допитаний в судовому засіданні був експерт [PERSON] ствердив, що ним проводилось дослідження методами візуального огляду об`єкту дослідження на місці його розташування, проводились обміри, фотографування об`єктів житлового будинку, що знаходяться по [ADDRESS] . Відповідно до ухвали суду визначалася ринкова вартість кожного із об`єктів домоволодіння. В літній кухні є кухонне обладнання та душова кабіна, однак не пригадує чи газифікована літня кухня. Самочинного будівницва не було. Хто робив покращення в житловому будинку та літній кухні йому не відомо. Виконати поділ житлового будинку, відповідно до ідеальних часток співвласників (по Ѕ), не вбачалося за можливе, проте технічно можливо виконати поділ із незначним відступом від ідеальних часток та розрахунком відповідної компенсації. Дослідивши представлені доводи позивача та її представника, заперечення відповідача та його представників, свідків, заслухавши думку експерта, суд встановлює наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено,\~що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Бурштинської міської ради 20.05.1991р. та зареєстрованого в Івано-Франківському бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером № 865 половина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] . Право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] у в рівних долях в Івано-Франківському БТІ у реєстровій книзі №7 за реєстровим записом №865, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2873156 від 19.02.2004 р. (т.1 а.с. 6). Згідно з договором дарування від 24.02.2004 р. серії ВВВ № 454800 [PERSON] подарувала [PERSON] Ѕ житлового будинку, гараж, літню кухню та Ѕ частини стайні, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 43). Право власності на Ѕ домоволодіння зареєстровано за [PERSON] в Івано-Франківському БТІ у реєстровій книзі № 7 за реєстровим записом № 865, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3063786 від 14.03.2004 р., відповідно до договору дарування (т.1 а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.07.1996 р. [PERSON] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] успадкував половину житлового будинку, зазначеного в плані під літерою «А», половину стайні «Б», половину огорожі № 1, належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Бурштинської міської ради народних депутатів від 20.05.1991 р. та довідки Івано-Франківського БТІ від 20.06.1996 р. № 99 (т. 1 а.с. 45). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2014 р. серії [NUMBER] спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з: Ѕ частини житлового будинку, літера А, загальною площею 131, 2 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м., Ѕ частини стайні, літера Б, загальною площею 30,7 кв.м., Ѕ частини огорожі № 1, загальною площею 56, 6 кв. м., що належало [PERSON] на підставі [PERSON] про право на спадщину за заповітом, виданого 24.07.1996 р. державним нотаріусом Дирдою Н.А. Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, за реєстровим номером « Д-447 (т. 1 а.с. 9). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30776228 від 10.12.2014 р. [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частини житлового будинку, літера А, загальною площею 131, 2 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м., Ѕ частини стайні, літера Б, загальною площею 30,7 кв.м., Ѕ частини огорожі № 1, загальною площею 56,6 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна домоволодіння складається з: житлового будинку «А», загальною площею 131, 2 кв.м., стайні «Б», загальною площею 30.7 кв.м., літньої кухні «В», загальною площею 33 кв.м., гаражу «Г», загальною площею 27 кв.м, огорожі № 1 , загальною площею 56,6 кв.м., огорожі № 2, загальною площею 31, 4 кв.м. (т. 1 а.с. 11-12). Встановленим є те, що спірний будинок фактично поділений на дві квартири, з окремими входами, що підтверджено планом будинку в технічному паспорті (т. 1 а.с.17-19). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81, 82 ЦПК України стверджується,\~що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього\~Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з положень ст. ст.183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2 ст. 183\~ЦК). З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Відповідно до статті 367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. З аналізу норм статей 183, 358, 364\~ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України). Крім того, у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу. Згідно висновку експерта № 77 за результатами проведення судової оціночно - будівельної та будівельно - технічної експертизи від 20.12.2018 р. вбачається, на розгляд суду запропоновано три варіанти виділу Ѕ частини житлового будинку та надвірних будівель і споруд, розроблений відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками. Проведення поділу в натурі житлового будинку, відповідно до фактичного користування житловим будинком, що зазначено в техпаспорті, на сторінці «Експлікація» плану житловиго будинку - технічно можливо. За різницю у користуванні більшою площею житлового будинку 71.8 кв.м. відповідачем [PERSON] , а саме, 6.2 кв.м. , такий зобов`язаний сплатити позивачу [PERSON] , яка користується меншою площею будинку 59, 4 кв.м. 38\~627 грн. Згідно першого варіанту розподілу господарських будівель - першому співвласнику пропонується гараж під літеою «Г», вартістю 126\~486,0 грн. та стайня під літерою «Б», вартістю 40\~206,0 грн., загальною вартістю 166\~692,0 грн. Другому співвласнику пропонується літня кухня під літерою «В», вартістю 210\~144,0 грн. За різницю у вартості майна, яке пропонується другому співвласнику, відповідно до даного варіанту розподілу, другий співвласник повинен сплатити першому співвласнику 21\~726,0 грн. Згідно другого варіанту першому співвласнику пропонується гараж під літерою «Г», вартістю 126486,0 грн. та літня кухня під літерою «В», вартістю 210\~144,0 грн., загальною вартістю 336\~630,0 грн. Другому співвласнику пропонується стайня під літерою «Б», вартістю 40\~206,0 грн. За різницю у вартості майна, яке пропонується першому співвласнику відповідно до даного варіанту розподілу, перший співвласник повинен сплатити другому співвласнику 148212,0 грн. Згідно третього варіанту розподілу господарських будівель першому співвласнику пропонується гараж під літерою «Г», вартістю 126\~486,0 грн. Другому співласнику пропонується літня кухня під літерою «В2, вартістю 210\~144,0 грн. та стайня під літерою «Б», вартістю 40\~206,0 грн., загальною вартістю 250\~350,0 грн. За різницю у вартості майна, яке пропонується другому співласнику, відповідно до цього варіанту розподілу, другий співвласник повинен сплатити першому співвласнику 61\~932,0 грн., що підтверджується висновком експерта № 77 від 20.12.2018 р. (том 1., а.с.170-191 ). Враховуючи, що позивач відмовилася в частині позовних вимог, що стосується реального поділу гаражу, вартістю 126486,0 грн. під літерою Г та літню кухню, варітістю 210144,0 грн. під літерою В, а відтак це майно слід виділити відповідачу по справі [PERSON] . Провести реальний розподіл будинковолодіння [ADDRESS] , загальною вартістю 818 352,0 грн., виділивши у власність позивачу [PERSON] із житлового будинку\~зазначеного під\~літерою «А»\~в натурі:\~веранду \~площею 4,1\~кв.м.\~,\~ванну \~площею 4,4\~кв.м.,\~туалет \~площею 0,6\~кв.м.,\~кухню \~площею 9,2\~кв.м.,\~житлову кімнату\~ площею\~14,8\~кв.м.,\~житлову кімнату\~ площею\~21,8\~кв.м.,\~кладовку \~-\~ площею\~4,5\~кв.м.,\~а всього\~ загальною\~площею \~59,4\~кв.м.,\~що зазначена\~в технічному\~паспорті як\~квартира [ADDRESS] \~вартість якої\~становить -\~ 310\~974,0\~грн.\~та частину\~приміщення господарської\~будівлі \~-\~стайні під\~літерою В-1,\~вартістю 20\~103,0\~грн., а відповідачу [PERSON] виділити із житлового будинку зазначеного під літерою «А», в натурі: веранду площею - 5,5 кв.м., коридор площею - 13,6 кв.м. житлову кімнату площею - 16,1 кв.м., житлову кімнату площею - 22,0 кв.м., кухню площею - 9,7 кв.м., ванну площею - 4,9 кв.м., а всього загальною площею 71,8 кв.м., що зазначена в технічному паспорті як квартира [ADDRESS] вартість якої становить - 507\~378,0 грн. та частину приміщення господарської будівлі - стайні під літерою В-2, вартістю 20\~103,0 грн. Крім цього, виділити [PERSON] у власність гараж загальною вартістю 126\~486,0 грн. під літерою Г та літню кухню загальною вартістю 210\~144,0 грн. під літерою В. Відповідно до вимог ст. 139, ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає за можливе покласти на відповідача відшкодування позивачу половини судових витрат, що становить 2\~917,0 грн. за проведення судової оціночно - будівельної та будівельно - технічної експертизи. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України, визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між стронами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позивач надала суду належно оформлену угоду про надання правничої допомоги (а.с.23) та просила стягнути з відповідача витрати понесені за надання правової допомоги при складенні позову в розмірі 700 грн., а відтак дана вимога підлягає до задовлення. На підставі вищенаведеного, ст.ст.\~357, 367-368, 372 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved