Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № DNН4КS65381158 від 20.10.2006 в сумі 88867,67 грн., солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство Верус в особі філії Товариство з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство Верус у Комінтернівському районі м. Харкова та [PERSON] суму 200,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], 20.10.2006 останній отримав кредит на придбання побутової техніки у розмірі 9344,64 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення 20.04.2010. У порушення умов договору [PERSON] зобовязання за кредитним договором № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 належним чином не виконує. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 [PERSON] станом на 15.01.2013 має заборгованість в розмірі 89067,67 грн., яка складається з наступного: 9147,01 грн. - заборгованість за кредитом; 31760,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 43442,43 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4217,51 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова» укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ ПриватБанк про визнання кредитного договору недійсним В обґрунтування позову зазначає, що при укладенні кредитного договору не дотримана письмова форма правочину, кредитний договір взагалі не укладався, не дотримані вимоги щодо сторін правочину, не дотримані вимоги ЗУ Про захист прав споживачів, договір укладений внаслідок омани з боку третьої сторони. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ ПриватБанк позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в обґрунтування позову посилався на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що відповідно до умов кредитного договору № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 договір складається із заяви позичальника та Умов і правил надання споживчого кредиту фізичним особам. При укладенні кредитного договору позичальник був повідомлений про вид та умови кредитування, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість, порядок повернення кредиту, відповідальність за невиконання умов кредитного договору, про особу кредитодавця ПАТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується підписом [PERSON] в заяві позичальника. Сторони при укладенні договору домовились про всі істотні умови кредитного договору, а саме: суму кредиту 9344,64 грн., строк кредиту 42 місяці з 20.10.2006 по 20.04.2010, відсоткову ставку 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісячний платіж при цьому чітко зазначений 338,20 грн. Про факт укладення кредитного договору та його виконання свідчать також письмові докази, що є в матеріалах справи, зокрема акт прийому-передачі товару, який був придбаний за кредитні кошти. Проти зустрічного позову заперечував через його необгрунтованість та безпідставність, стверджував про дотримання при укладенні кредитного договору вимог ЗУ "Про захист прав споживачів", ст. 1050, 1054 ЦК України, письмова форма правочину дотримана, оскільки є підписи сторін, також зазначив, що кредитний договір є договором приєдання, оскільки умови договору встановлені ПриватБанком у вигляді Умов та правил надання споживчого кредиту, і може бути укладеним лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Тому заява [PERSON] свідчить про приєдання до такого договору. Окрім того в ході судового розгляду вважав недоведеним укладення договору внаслідок омани. Просив застосувати строк позовної давності до вимог [PERSON] про визнання договору недійсним, оскільки з моменту укладення договору минуло більше 7 років. Представники відповідача [PERSON] за первісним позовом в судовому засіданні заперечували проти первісного позову з тих підстав, що кредитний договір є неукладеним, недійсним, нікчемним, [PERSON] підписав заяву позичальника в якій просив лише видати кредит, а не мав наміру укладати договір, кредитні кошти та товар не отримав. Консультаційні послуги отримував в кредитному центрі при комерційній установі, а не в ПриватБанку, тому вважають, що ПАТ КБ ПриватБанк не є кредитором за договором. Вказували, що договір укладений внаслідок омани з боку третьої сторони. Вважали, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, а саме розміру кредиту, оскільки в розмір кредиту включено не тільки плату на придбання товару, а ще й комісію за надання консультаційних послуг. На підставі вказаних заперечень просили визнати кредитний договір недійсним. Щодо акту прийому-передачі товару пояснили, що вони мають сумнів в підписі [PERSON]. Також представники відповідача пояснили, що розрахунок заборгованості за кредитним договором є незрозумілим та хибним. Просили застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, оскільки відповідач не сплачує заборгованість за договором з 2006 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі за первісним позовом [PERSON], ТОВ УФА Верус в Комінтернівському районі м. Харкова, третя особа ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Представник ТОВ УФА Верус подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення первісного позову не заперечував. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, доходить наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], 20.10.2006 останній отримав кредит на придбання побутової техніки у розмірі 9344,64 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення 20.04.2010. Відповідно до заяви позичальника, заява позичальника та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам складають між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір. При укладенні договору [PERSON] був повідомлений про умови кредитування, йому надана інформаці про послугу, як це вимагає ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", про що свідчить його підпис у заяві позичальника. В ході розгляду справи досліджено оригінали документів, копії яких долучені до матеріалів справи, зокрема заява позичальника, яка підписана [PERSON], а також ПриватБанком в особі [PERSON], скріплена круглою печаткою ПриватБанку, тобто встановлено дотримання письмової форми правочину, окрім цього досліджено раухнок фактури № 37/1029 від 20.10.2006 та акт прийому-передачі товару від 20.10.2006, відповідно до яких [PERSON] отримав товар, придбаний за кредитні кошти, на які укладав кредитний договір, про що свідчить його підпис в акті. Попри заперечення представників відповідача в отриманні товару та належності підпису [PERSON], останні відмовились від проведення судово-почеркознавчої експертизи, що свідчить лише про намір уникнення від цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язань. Стороною відповідача [PERSON] суду не надано жодних доказів щодо підтвердження своїх позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним з підстав введення в оману третьою стороною [PERSON] при укладенні кредитного договору № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 року. Натомість судом встановлено відповідність кредитного договору вимогам ст. 203 та ст. 207 ЦК України щодо вимог до дійсності правочину та його письмової форми. Відповідно до Заяви п.п. 3.2.2., 3.2.4 Умов, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, та іншими платежами. Взяті на себе зобовязання по кредитним договору № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 Банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] грошові кошти, що підтверджується копіями меморіальних ордерів, заявою позичальника, рахунком-фактурою та актом прийому передачі товару від 20.10.2006. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за кредитним договором № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 належним чином не виконує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п. 5.1 Умов у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 грн. Згідно з п. 5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Сторони в п. 5.5 Умов погодили, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за Кредитним договором № DNH4KS65381158 від 20.10.2006 відповідач [PERSON] станом на 15.01.2013 має заборгованість в розмірі 89067,67 грн., яка складається з наступного: 9147,01 грн. - заборгованість за кредитом; 31760,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 43442,43 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4217,51 грн. - штраф (процентна складова). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розмір заборгованості підтверджено розрахунком заборгованості, а також зібраними по справі письмовими доказами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Попри заперечення представників [PERSON] проти наданого до суду ПриватБанком розрахунку заборгованості, представниками не надано до суду альтернативного розрахунку заборгованості чи ґрунтовних заперечень, в проведенні судово-економічної експертизи останні відмовились. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності з наступного: Відповідно до ст. 259 ЦК України, п.п. 5.5. Умов, сторони погодили строк позовної давності по вимогам про стягнення заборгованості за кредитним договором, включно із заборгованістю за кредитом, відсотками та неустойкою тривалістю 5 років. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановивши, що сума основного боргу складає 6926,16 грн. (з урахуванням строку позовної давності), а сума пені 43442,43 грн., суд приходить до висновку, що нарахована пеня значно перевищує збитки, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру основного боргу, а саме: до 6926,16 грн.. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З у рахування викладеного сума, що підлягає стягненню складається з 6926,16 грн. заборгованості за тілом кредиту, 29069,26 грн. - заборгованості за процентами, 6926,16 грн. пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4217,51 грн. (процентна складова), а всього 47639,09 грн. В частині позовних вимог до ТОВ "Верус" суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"у Комінтернівському районі міста Харкова. Згідно із зазначеним договором, поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники. Зі змісту договору поруки, укладеного 22 березня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та Філією ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус" розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою зазначеною в Додатку № 1 до договору поруки, а саме 200 грн. Відповідно до ч. 1 статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В статті 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом є безпідставними та необґрунтованими, та такими, в задоволенні яких слід відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial