Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. В подальшому, за клопотанням представника позивача, відповідача [PERSON] було виключено, як неналежного відповідача та були уточнені позовні вимоги. В позовній заяві позивач зазначив, що у період з серпня 2010 року по квітень 2014 року Концерн «МТМ» надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири, зареєстровані в квартирі за зазначеною адресою, є споживачами наданих позивачем послуг та не сплачують плату за отриманні послуги. Договір про надання послуг з централізованого опалення між Концерном "МТМ" та відповідачем не укладено, по незалежним від позивача причинам. Позивач 20.12.2012 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу відносно відповідачів, 04.06.2013 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя судовий наказ від 04.01.2013 року скасовано. Станом на 01.05.2014 року за період з серпня 2010 року по квітень 2014 року заборгованість складає 14\~128,53 грн..Позивачем було збільшено позовні вимоги, в звязку з чим просить суд стягнути з відповідачів заборгованість станом на 01.10.2015 року за надані послуги за період з 01.08.2010 року по 01.10.2015 року у розмірі 19\~371,64 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. В судових засіданнях пояснювала, що відсутність укладеного між споживачем та Концерном «МТМ» договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, не позбавляє споживачів відповідальності та обовязку зі сплати спожитих послуг. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2011 року з відповідачів було стягнуто заборгованість за період з січня 2009 року по лютий 2010 року, а не за період 01.01.2009 р. по 01.08.2010 р., як зазначає відповідач [PERSON]. Зазначеним рішенням суду та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області було встановлено, що відповідачі є співвласниками кв.№33 в буд.17 по вул. Північнокільцевій в м. Запоріжжя, [PERSON] зареєстрований як член сімї власників. Відповідачі, як співвласники несуть солідарну відповідальність, оскільки укладений між відповідачами договір про розподіл витрат за сплату комунальних послуг, зареєстрований належним чином. Позов обґрунтований в межах позовної давності, оскільки Концерн «МТМ» звернувшись у грудні 2012 року до суду із заявою про видачу судового наказу вчинило дію, передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України,перервавши строк позовної давності, а тому обчислення строку позовної давності до пред'явлених позивачем вимог, починається з грудня 2012 року і обраховується з грудня 2009 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнала у повному обсязі, надала до суду свої заперечення в яких зазначила, що 22 липня 2011 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення, яке набуло законної сили 06.12.2011 р., по справі № 2-563/11 з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав: звернення Концерну «МТМ» щодо стягнення заборгованості за період з 01.01.2009 р. по 01.08.2010 р.. Рішення виконано у повному обсязі у серпні 2014 р.. Вважає, що позивач звертаючись до суду, намагається вдруге стягнути ті самі кошти, які вже було сплачено відповідачами. Позивач посилається на розрахунки за період, щодо якого сплинув строк позовної давності розраховуючи, що позовна заява подана 28.05.2015 р., загальний строк позовної давності у 3 роки починає відлік з 29.05.2012 року. Позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, в звязку з чим відповідачами було подано відповідну заяву. Зазначає, що додані до позову розрахунки розраховані позивачем, починаючи з 01.01.2009 р.., а наприкінці розрахунків вказано що за період з 01.08.2010 р. по 01.05.2014 р.. Відповідачі щодо здійснення ними часткової оплати послуг заперечують. Позивач не надав належних фінансових документів, які могли б бути доказами по справі, додані до позову таблиці з розрахунками суперечать вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (розділ 3, ст.9). За відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачами та за відсутності узгодженого сторонами тарифу за житлово-комунальні послуги позивач не надав суду первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтвердили понесені витрати на надання житлово-комунальних послуг в сумі стягуваного боргу. За період 2010-2014 рр. з боку боржників заявлено декілька актів-претензій на неналежну якість послуг, які були проігноровані. Відповідачі не згодні щодо позовних вимог відносно солідарної відповідальності, оскільки між ними укладений договір про розподіл витрат за сплату комунальних послуг. Також в судовому засідання зазначила, що їй невідомо про існування судового наказу та про скасування судового наказу клопотання до суду з боку відповідачів не надавалися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був своєчасно та належним чином повідомлений, заяв та клопотань до суду не надавав. Враховуючи тривалий розгляд справи, необґрунтовані заяви відповідача про відкладення розгляду справи, наявність в матеріалах справи заперечень відповідачів на позовні вимоги та висловлені в судових засіданнях позиції відповідача щодо позовних вимог, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3\~ст.10 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі\~ст.57 ЦПК України, \~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, \~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну (а.с.5). На підставі п.1 Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено концерн «Міські теплові мережі» в будинках, межі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «Міські теплові мережі». Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг Концерн «Міські теплові мережі» визначений виконавцем послуг з централізованого опалення, підігріву питної води щодо населення, що мешкає в житловому фонді комунальної власності м. Запоріжжя в будинках, мережі яких безпосередньо приєднанні до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно п.4 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26.04.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії. Згідно\~ст.24 Закону України «Про теплопостачання»\~одним з основних обовязків споживача, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Теплова енергія може споживатись лише на підставі договору. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідає обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У період з 01.08.2010 року по 01.10.2015 року Концерн «МТМ» надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, б. 17 кв.33. Згідно Довідки з сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області Вх.№20218/15 від 22.07.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], б. 17 кв.33 (21-23). В судовому засіданні відповідачем [PERSON] не заперечувалось, що вона є співвласником з відповідачем [PERSON] [ADDRESS], що також підтверджується ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.11.2011 року (а.с.16-18). Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов'язок відповідача сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року . Твердження відповідача про недоведеність позивачем розміру заборгованості спростовується наявним у справі розрахунком, з якого вбачається нарахування окремо по кожній складовій наданих відповідачем послуг (а.с.51-56). Судом встановлено, що нарахована заборгованість відповідає тарифам на відповідні послуги, які встановлювались рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради, а саме, рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.01.2011 року за №39, що регламентувало тарифи у період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року, рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.12.2012 року за період з 01.01.2013року по 28.02.2014 року. Відповідачами контр розрахунок не надано. Споживач зобовязаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3 ст.20 Закону України № 1875-IV) та оплачувати житлово-комунальних послуги у строки, встановлені договором або законом. Встановлено, що договір про надання вказаних комунальних послуг сторонами не укладався, проте відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися. Згідно ч.1 ст.64 ЖК Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Посилання відповідача на наявність договору про встановлення порядку розподілу витрат на житлове приміщення між відповідачами від 10.07.2013 року (а.с.91), суд не приймає до уваги, оскільки наданий суду договір не оформлений у відповідності до чинного законодавства. Що стосується строків позовної давності суд приходить до наступного. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2011 року з відповідачів було стягнуто заборгованість за період з січня 2009 року по лютий 2010 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.12.2011 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2011 року залишено без змін (а.с.16-18) . В звязку з чим, посилання відповідача [PERSON], що позивач повторно просить стягнути заборгованість за період, за який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2011 року вже було стягнуто заборгованість з боржників, тобто з 01.01.2009 р. по 01.08.2010 р. є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Зазначеними вище судовими рішеннями встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований як член сімї власників. 04.06.2013 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя судовий наказ 812/11337/12 виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 04.01.2013 року на підставі заяви Концерну «МТМ» про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості по оплаті за надані послуги у вигляді постачання теплової енергії у розмірі 8835,95 грн.та судового збору у розмірі 107,30 грн., скасовано(а.с.15). Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14). Як вбачається з матеріалів справи, позивач 20.12.2012 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за вказані комунальні послуги, що підтверджується штампом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2012 року. 04.06.2013 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя судовий наказ №812/11337/12 виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 04.01.2013 року на підставі заяви Концерну «МТМ» про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги у вигляді постачання теплової енергії у розмірі 8835,95 грн. та судового збору у розмірі 107,30 грн., скасовано. Посилання відповідача про необізнаність її про наявність судового наказу є хибними та спростовуються матеріалами заяви МТМ про видачу судового наказу, які оглянуті судом та долучені до матеріалів даного цивільного позову та і яких міститься заява [PERSON] та [PERSON] від 13.05.2013 року про скасування судового наказу по справі № 812/11337/12 (а.с.17-21 матеріалів справи про видачу судового наказу). Отже, Концерну «МТМ» звернувшись у грудні 2012 року до суду із заявою про видачу судового наказу вчинило дію, передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України,перервавши строк позовної давності, а тому обчислення строку позовної давності до пред'явлених позивачем вимог, починається з грудня 2012 року і обраховується до грудня 2009 року. Таким чином, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості з відповідачів за надані послуги за період з 01.08.2010 року по 01.10.2015 року у розмірі 19\~371,64 грн. обґрунтований в межах позовної давності у розмірі 19\~371,64 грн. та підтверджений матеріалами справи та розрахунком наданим позивачем. Суд критично ставиться до посилання відповідача на неякісне надання послуг позивачем з централізованого опалення в квартиру відповідачів, оскільки відповідачем відповідно до ст.60 ЦПК України не надано жодного доказу суду в обґрунтування даної обставини. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved