Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Позов обгрунтовує тим, що за 15.12.2000 року між ним та СВК "Колос", як членами Української Товарної біржі, відповідно до ст. 15. Закону України "Про товарну біржу" було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до умов укладеного в письмовій формі правочину, він придбав житловий будинок цегловий з розміром житлової площі - 56,8 кв.м., з надвірними будівлями: кухня "Б"; сарай "Б-1" "В"; погріб "Д" цегловий; навіс "Г", вбиральня "Е" дерев`яні та інші споруди. Укладаючи даний правочин між ними було досягнуто згоду щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про ціну, порядок передачі у володіння майна. Договір був укладений у письмовій формі на Українській Товарній біржі за реєстраційним номером 137499 від 15.12.2000 року в с-щі Томаківка і згідно діючого на той час законодавства набрав чинності, так як відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" угоди зареєстровані на біржі не підлягали нотаріальному посвідченню. На виконання умов вказаного договору, в день його підписання, він повністю сплатив вартість придбаного майна, про що продавець отримав грошові кошти за вартість придбаного майна та передав об`єкт нерухомості у володіння та користування. В нотаріальному порядку згідно ч. 1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір посвідчено не було, однак сторони умови такого правочину виконали повністю. У подальшому він здійснив державну реєстрацію свого права власності в Марганецькому МБТІ, що підтверджується відповідним штампом у договорі від 19.12.2000 року за реєстровим номером 45. З часу укладення договору він являється власником придбаного нерухомого майна, вільно володіє ним та використовує його у своїх інтересах, право власності на даний об`єкт ніхто не оспорює. Однак, відповідно до ст. 657 ЦК України він не має можливості у повній мірі розпоряджатися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Представник позивача, що діє на підставі ордера на надання правової допомоги №1009626 від 11.01.2021 року, у своїй письмовій заяві підтримав позов повністю і просить суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, про що не заперечує проти позову. Суд вважає можливим задовольнити клопотання сторін та розглянути справу за їх відсутності у судовому засіданні на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для ухвалення рішення по суті заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 15.12.2000 року, реєстраційний номер 137499, відповідно до ст. 15 Закону України «Про Товарну біржу» від 10.12.1991 року, сторони СГВК "Колос" в особі директора Данильченка О.І., який діяв на підставі статуту, з однієї сторони продав, а [PERSON] з іншої сторони придбав, житловий будинок по [ADDRESS] . Зазначене майно належало продавцю СГВК "Колос" на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2000 року №2-45 виданого Марганецьким БТІ. Визначену вартість об`єкта нерухомості в сумі 260 гривень позивач сплатив повністю, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера. За інформаційною довідкою КП "Томаківське бюро технічної інвентаризації" ДОР від 05.01.2021 року №4 [ADDRESS] , власником житлового будинку за № 27 зареєстровано [PERSON] ,загальна площа будинку становить 119,20 кв.м., житловою площею 56,80 кв.м. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зі змісту ст. 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що діяло на час вчинення між сторонами правочину, а також чинний Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, не відносить угоди про придбання нерухомого майна на товарних біржах, як окремий правовстановлювальний документ. Зміст Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року №121, відносить біржові угоди до правовстановлювальних документів. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровані на товарній біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, перешкодою для позивача в державній реєстрації нерухомого майна є положення ст. 657 ЦК України, згідно якого при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна обов`язковою умовою закону є нотаріальне посвідчення правочину. Таким чином, угоди, укладені на товарних біржах внаслідок примусового продажу майна платника податків, не можуть бути посвідчені в нотаріальному порядку у зв`язку відсутністю добровільної згоди власника такого майна на його відчуження, який, у свою чергу, має виступати стороною за цим договором. Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009 року N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними (п. 13) наголосив, що у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Реєстрація права власності на нерухоме майно за позивачем здійснювалася Комунальним підприємством "Марганецьке МБТІ" 19.12.2000 року, що підтверджується відміткою у тексті договору. За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: Сільськогосподарський виробничий кооператив "Колос", код ЄДРПОУ: 03740720, зареєстрованого по [ADDRESS] , державна реєстрація припинена, дата запису: 14.11.2006 року, номер запису: 12181280000000241. Виходячи з наведеного суд вважає можливим задовольнити позов повністю. Сплачений по справі судовий збір в сумі 908 гривень зарахувати в дохід держави за клопотанням позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved