Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON], представник позивача: [PERSON], звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що [INFO] в с.Братениця В.Писарівського району Сумської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 4,56 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка була фактично успадкована [PERSON] в порядку ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР (1963р.) після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак оформити спадкові права на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ, крім того, маються розбіжності в документах, що підтверджують родинні стосунки між зазначеними померлими особами, що потребує встановлення певного юридичного факту у судовому порядку. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області, В.Писарівського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області - у судовому засіданні з позовом згодні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо, що [PERSON], яка померла [INFO], на час смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників третіх осіб, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що [INFO] в с.Братениця В.Писарівського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина та спадкоємцем за посвідченим 23.05.2001 секретарем Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району заповітом являється [PERSON] (а.с.12), що підтверджується також довідкою виконкому Дмитрівської сільської ради (а.с.13) та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.41). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст.549 ЦК УРСР (1963р.) шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконкому Дмитрівської сільської ради (а.с.13). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Крім того, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) площею 4,56 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка була ним фактично в порядку ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР (1963р.) успадкована після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO] в с.Братениця В.Писарівського району Сумської області (а.с.14, 18). У своєму позові [PERSON] для дооформлення спадщини просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], на час смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], відповідно до запису акта про реєстрацію шлюбу №15 від 08.10.1987, оскільки маються розбіжності у написанні їхніх прізвищ. Із запису акта про реєстрацію шлюбу №15 від 08.10.1987 (а.с.16) вбачається, що 08.10.1987 зареєстрували шлюб «[PERSON]», [INFO], та «[PERSON]», [INFO], (російською мовою) та мають прізвище після одруження «[PERSON]» (російською мовою). Як вбачається із запису акта про смерть №18 від [INFO], в с.Братениця В.Писарівського району померла [PERSON]. Отже, маються розбіжності у написанні прізвища ([PERSON] - [PERSON]). Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], на час смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], відповідно до запису акта про реєстрацію шлюбу №15 від 08.10.1987. Даний факт підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а також свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) №№ 45952374,45952380 від 28.11.2016 заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, після її смерті спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 39,40). У зв'язку із втратою Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Втрата вказаного Сертифіката підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» від 27.08.2016, що мається в матеріалах справи (а.с.20-21). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved