Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач, представник АТ КБ "ПРИВАТАНК" Савіхіна А.М., звернулася в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 5107,44 за кредитним договором №б/н від 12.12.2012 року та судові витати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору без номера від 12.12.2012 року, [PERSON] , отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] , позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 12.12.2012 року становить - 5107,44, яка складається з: - 4996,79 грн. - заборгованість за кредитом; - 110,65 грн. - заборгованість за відсотками. В позовній заяві позивач вказує, що спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , який мав право протягом 6 місяців після відкриття спадщини або прийняти або відмовитися від спадщини. Позивачем 08.07.2018 року була направлена претензія кредитора до Бершадської державної нотаріальної контори, відповідь на яку позивач отримав 26.10.2018 року. 12.09.2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій зі сторони відповідача виконано не було. Дана позовна заява надійшла до суду 16.01.2020 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу суду передана на розгляд судді Хмель Р.В..17.01.2020 року було направлено запит на уточнення місця реєстрації відповідача, відповідь на який повернулася до суду 04.02.2020 року. Ухвалою суду від 05.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи. Представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Савіхіна А.М. , в судове засідання не з`явилася, проте до матеріалів позовної заяви долучила клопотання про розгляд справи у її відсутність та вказала, про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач., [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач, [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 12.12.2012 року [PERSON] , отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Даний договір був укладений у формі анкети-заяви. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.08.2014 року, виданого виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] 21 рік помер. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] , перед банком становила - 5107, 44 грн, з яких: 4996,79 - заборгованість за кредитом та 110.65 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ч. 2 ст 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Так, з матеріалів справи вбачається, що представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" 02.06.2018 року звернулася до Бершадської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, в якій просила повідомити чи заводилася спадкова справа після померлого [PERSON] , а також просила включити кредиторські вимоги в спадкову масу. Крім того, вказала повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості померлого перед банком у розмірі 5107,44 грн.. Факт звернення з відповідною претензією підтверджується реєстром поштових відправлень, долученим до матеріалів справи. Судом, встановлено, що 11.07.2018 року Бершадською державною нотаріальною конторою було надано відповідь на претензію кредитора, в якій зазначено, що для виконання викладених в претензії кредитора вимог потрібно, щоб АТ КБ "ПРИВАТБАНК" проставила на ній печатки. З листа претензії від 05.09.2019 року, адресованого відповідачу по справі, [PERSON] , вбачається, що представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Меркулова В.В., звернулася до нього, як до спадкоємця на майно померлого [PERSON] , з вимогою сплатити заборгованість за укладеним між ним. та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" договором від 12.12.2012 року у розмірі 5107,44 грн. Факт з даним зверненням підтверджено долученим до матеріалів позовної заяви реєстром поштових відправлень. Обґрунтовуючи позов, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилалася на те, що відповідач, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті [PERSON] оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3ст. 13 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно матеріалів справи, за паспортними даними відповідача [PERSON] та померлого [PERSON] , адреса їх реєстрації є спільною: [ADDRESS] . Однак, реєстрація зазначених осіб за однією адресою не є підставою вважати відповідача [PERSON] спадкоємцем на майно померлого, оскільки лише сам факт реєстрації місця проживання відповідача разом зі спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про прийняття останнім спадщини у встановленому Законом порядку. Крім того, суду не надано доказів наявності/відсутності складеного за життя [PERSON] заповіту. Також суду не надано доказів наявності після смерті [PERSON] спадкового майна, так як встановлення факту відсутності за життя у померлого будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. З метою з`ясування всіх обставни справи, суд звернувся до Бершадської нотаріальної контори з метою з`ясування чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] Бершадська державна нотаріальна контора надіслала на адресу суду спадкову справу після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що повідомленням від 29.11.2014 року за вих. №690/02-14 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" було зазначено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заяви про прийняття спадщини подано не було та станом на 29.11.2014 року свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься довідка №502 від 17.12.2014 року, видана виконавчим комітетом Серединської сільської ради Бершадського району Вінницької області, з якої вбачається, що відповідач по справі [PERSON] , 1993 року народження зареєстрований в с.Серединка Бершадського району Вінницької області, проте за місцем реєстрації не проживає. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористалася своїми процесуальними правами на власний розсуд, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася, доказів на підтвердження своїх позовних вимог не надала. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається представник позивача, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки він жодними доказами не довів: факт наявності спадкового майна, прийняття спадщини після смерті позичальника відповідачем [PERSON] та можливість погашення зобов`язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна. Крім того, банком не зазначено про наявність перешкод для виявлення такого майна, а тому суд відмовляє у задоволенні позову. Згідно з ч.1 ст.141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed