Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом, зазначивши, що 14.08.2013року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №5093, згідно з яким кредитна спілка "Херсонський кредит" надала їй кредит в сумі 10000 грн. на строк до 14.08.2015 року, а вона прийняла на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов передбачених кредитним договором. З метою забезпечення повернення [PERSON] суми кредиту та процентів за користування кредитом з [PERSON] укладено договір поруки №5093 від 14.08.2013 р., згідно якого остання зобов'язалась перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] свого зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, в тому числі за повернення кредиту та відсотків. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала та станом на 02.12.2015 року має заборгованість перед позивачем в розмірі - 20 472,76 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача, а також сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, в поданій суду заяві просила справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте про причини своєї неявки суд не повідомили та заяв про розгляд справи у свою відсутність не подавали. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно з положеннями ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що між кредитною спілкою "Херсонський кредит" та [PERSON] 14.08.2013 року був укладений договір споживчого кредиту №5093, згідно п. 1.1 якого позивач зобов'язався надати грошові кошти у кредит позичальнику - [PERSON] в сумі 10 000 грн., а остання зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 40 відсотків річних. Відповідно до графіку погашення кредиту, що є додатком до договору споживчого кредиту №5093 від 14.08.2013 року, сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків помісячно. Кінцевий термін сплати кредиту відповідно до договору та розрахунку - 14.08.2015 року. Як вбачається з п. 9.2 кредитного договору, у випадку прострочення виконання кредитного зобов'язання за цим договором позичальником, на нього покладається обов'язок сплати процентів за користування кредитом в подвійному розмірі від розміру процентної ставки зазначеній у п. 1.1. за весь період прострочення. Згідно довідки-розрахунку, наданого позивачем, [PERSON] станом на 02.12.2015 року свої зобов'язання по кредитному договору №5093 не виконала, в результаті чого її заборгованість за зазначеним кредитним договором перед кредитною спілкою "Херсонський кредит" складає 20 472 грн. 76 коп. з яких: заборгованість за відсотками складає 11043,82 грн., заборгованість по сплаті тіла кредиту в розмірі 9428,94 грн. Відповідно до п. 1.1 між КС «Херсонський кредит» та [PERSON] укладено договір поруки №5093 від 14.08.2013 р., відповідно до якого остання зобов'язалась відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 14.08.2013 року №5093. Згідно п. 2.1 договору поруки, у разі невиконання позичальником за відповідним кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Оскільки, [PERSON] протягом дії кредитного договору кредит та відсотки за користування кредитними коштами, відповідно до умов споживчого кредитного договору №5093 від 14.08..2013 року вчасно та у повному обсязі не сплатила, ніяких доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості по даному договору кредиту не надала, що підтверджено матеріалами справи, а кредитний договір забезпечений порукою, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню у рівних частинах з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору . На підставі ст. ст. 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved