Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

15.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 07.01.2003 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної частки (паю), площею 1,48 га, яка перебуває в колективній власності КСП «Горизонт», та яка належала їй на підставі сертифіката серії ВН 0395917, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) 31.07.1997 року №807. Спадкоємцями за законом є він та його брат [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] прийняв та частково оформив його брат [PERSON] Проте оформити спадкові права на земельну частку (пай) не встиг, оскільки помер 15.05.2006 року. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини йому було відмовлено в оформленні через те, що спадщину після смерті матері прийняв його брат. Дружина померлого [PERSON] [PERSON] та дочка [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли і на неї не претендують. Він є єдиним спадкоємцем брата. Просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), площею 1, 48 га, на підставі сертифікату серії ВН № 0395917, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 31.07.1997 року №807, що виданий на підставі рішення Шаргородської РДА від 27.05.1997 року за №121 та перебуває в КСП «Горизонт» с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. 13.08.2015 року до початку розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] подав до суду заяву [PERSON] про уточнення та зміну підстав позову, в якій просить визнати строк для прийняття спадщини після смерті 16.05.2006 року [PERSON] пропущеним [PERSON] з поважних причин; визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 16.05.2006 року [PERSON] в один місяць; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті 16.05.2006 року його брата [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 1,48 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області і виділена із земель КСП "Горизонт" с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0395917, виданого 29 липня 1997 року Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 31 липня 1997 року за №807, спадщину після смерті якої, що сталася 07.01.2003 року, прийняв і частково оформив свої спадкові права [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], що діє на підставі довіреності від 16.06.2015 року, підтримав позовні вимоги в редакції заяви про уточнення та зміну підстав позову. Просив визнати строк для прийняття спадщини після смерті 16.05.2006 року [PERSON] пропущеним [PERSON] з поважних причин; визначити позивачеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 16.05.2006 року [PERSON] в один місяць; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті 16.05.2006 року його брата [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 1,48 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області і виділена із земель КСП "Горизонт" с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0395917, виданого 29 липня 1997 року Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 31 липня 1997 року за №807, спадщину після смерті якої, що сталася 07.01.2003 року, прийняв і частково оформив свої спадкові права [PERSON] Суду пояснив, що матір позивача [PERSON] при житті була власником земельного сертифікату і мала право на земельну частку (пай), що виділена із земель КСП "Горизонт" с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. При житті [PERSON] не отримала державного акту на землю. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв і частково оформив брат позивача [PERSON], який не встиг оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), оскільки помер. Спадщину після смерті брата позивача прийняла дружина останнього [PERSON], оскільки проживала зі спадкодавцем на день смерті, яка відмовилася від спадщини на користь позивача, проте, відмова нею була написана після спливу шести місяців після смерті [PERSON] Про вказані вище обставини позивач не був повідомлений та не був обізнаний із нормами законодавства щодо прийняття та оформлення спадщини, у звязку із чим пропустив строки звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Нотаріусом відмовлено позивачеві у оформленні спадкових прав на земельну частку (пай). Всі ці обставини стали перешкодою для оформлення позивачем спадкових прав на вказану земельну частку (пай) за законом після смерті брата. Ухвалою суду від 28.07.2015 року у означеній цивільній справі замінено первісного відповідача Голинчинецьку сільську раду Шаргородського району Вінницької області належним відповідачем [PERSON] та залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] (а.с.106-107). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов в редакції заяви від 13.08.2015 року визнала, заперечень щодо його задоволення не має. Суду пояснила, що дійсно 16.05.2006 року помер [PERSON], чоловік відповідачки, з яким вона проживала та була зареєстрована за однією адресою в с. Будьки Жмеринського району Вінницької області, у звязку із чим відповідачка прийняла спадщину, що складається із земельної частки (паю), яку [PERSON] отримав у спадщину від своєї матері [PERSON], проте, не встиг оформити, так як помер. На вказану земельну частку (пай) [PERSON] не претендує, про що у 2011 році написала відповідну заяву. Відповідачка не заперечує щодо продовження позивачеві строку для прийняття спадщини та щодо оформлення останнім спадкових прав на земельну частку (пай), яка залишилася, як спадщина, після смерті [PERSON] Проте, нотаріус відмовляє у оформленні спадщини позивачеві після смерті [PERSON], так як про відмову від прийняття спадщини відповідачка заявила після спливу шести місяців, встановлених для прийняття спадщини. Треті особи [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] в редакції заяви від 13.08.2015 року визнали, заперечень щодо задоволення позовних вимог не мають. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.01.2003 року в с. Будьки Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №187859, виданим виконкомом Тарасівської сільської ради Жмеринського району (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на вул. Жовтневій, 74, в с. Голинчинці, Шаргородського району Вінницької області, грошові внески з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються у Голинчинецькій філії Шаргородського відділення Ощадбанку, та земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Горизонт» с. Голинчинці Шаргородського району. Так, судом встановлено, що [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв брат позивача [PERSON], була власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0395917, відповідно до якого мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Горизонт» с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області, розміром 1,48 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 4716 грн. Вказаний факт, крім пояснень в судовому засіданні представників позивача і відповідачки та третьої особи [PERSON], підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) та довідкою виконкому Голинчинецької сільської ради від 16.09.2011 року за №592 (а.с.13, 20). Таким чином, позивачем не порушено вимог ст.114 ЦПК України щодо правил виключної підсудності при зверненні до суду. [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв відповідно до норм цивільного законодавства України, що було чинним на час смерті спадкодавця, тобто шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном, розпорядившись речами померлої. При цьому, інші спадкоємці [PERSON] за законом [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті матері не прийняли і на неї не претендують. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с.31-50). [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], частково оформив свої спадкові права, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться на вул. Жовтневій, 74, в с. Голинчинці, Шаргородського району Вінницької області, та грошові внески з нарахованими відсотками і компенсацією, що зберігаються у Голинчинецькій філії Шаргородського відділення Ощадбанку, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 01.11.2004 року, які містяться в матеріалах спадкової справи (а.с.48-49). Спадщину після смерті матері [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Горизонт» с. Голинчинці Шаргородського району, [PERSON] прийняв, але не оформив, оскільки 16.05.2006 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №039834 (а.с.12). Таким чином, право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після смерті [PERSON] На день смерті [PERSON], що сталася 16.05.2006 року, з ним постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] дружина [PERSON], що підтверджується довідкою Тарасівської сільської ради від 15.06.2015 року за №02-17-202, копією погосподарської книги за №6 за 2006-2010 роки по особовому рахунку [PERSON] за №470 (а.с.94-95). Відтак, в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, відповідачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини. З наведених вище підстав суд не приймає до уваги заяву [PERSON] від 21.09.2011 року про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки вона заявила про відмову від спадщини після спливу шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України (а.с.15). Проте, відповідачка не заявила заперечень щодо позовних вимог [PERSON], представник останньої [PERSON] зазначила про визнання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень щодо прийняття і оформлення спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] Позивач [PERSON] є братом спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження позивача серії І-АМ №155674 та спадкодавця серії ЯР №104141 (а.с. відповідно, 125, 36) 01.10.2011 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини (а.с.17). Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що позивач своєчасно не прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] Також, суд вважає, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, оскільки позивач не був обізнаний з тим, що спадщину прийняла, але не має наміру оформляти відповідачка [PERSON], тому є перешкоди для оформлення ним спадщини після смерті брата та підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи з аналізу норм статті 1272 ЦК України, частиною 3 якої встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця (ст.1262 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). В силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності. Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. За приписами ст.ст. 1217, 1218 ЦК України та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб не набув права власності на земельну частку (пай), що належала його покійній матері [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0395917, виданого 29 липня 1997 року Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області. Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Отже, оскільки [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв і частково оформив [PERSON], було видано сертифікат на земельну частку (пай), то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної частки (паю) з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельної частки (паю) у натурі у вигляді земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності. Визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права та інтереси інших осіб, оскільки відповідачка [PERSON], треті особи [PERSON] та [PERSON] не заперечують щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на спадщину померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved