Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Атлант" про стягнення заборгованості з орендної плати, посилаючись на те, що з відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки. Договір укладено строком на 10 років. Орендодавець виконав свої зобов'язання щодо передачі у користування земельної ділянки. Пунктом 9 договору оренди землі встановлено, що за кожен рік користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар сплачує орендодавцю річну орендну плату, яка встановлюється у фіксованому розмірі 3 відсотки визначеною відповідно до законодавства вартості грошової оцінки земельної ділянки. Проте, станом на сьогоднішній день орендарем до цього часу взагалі не виплачена орендна плата орендодавцю за користування його земельної ділянки за 2013, 2014 роки. Просить стягнути заборгованість з орендної плати, стягнути пеню у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення, також, розірвати договір оренди землі укладений з ТОВ «Атлант» та стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про день, місце та час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їх правовідносини. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного та сімейного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належить земельна ділянка площею 8,70 гектарів, яка розташована на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5). 15.06.2012 року [PERSON], виступаючи орендодавцем, уклав договір оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки із товариством з обмеженою відповідальністю "Атлант" строком на 10 років, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Бериславському районі 15.06.2012 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис 652060004001741 ( а.с. 8-9). Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності Відповідно до ст. 24 Закону України „Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 35 Закону України „Про оренду землі", спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Відповідно до ст. 651 ЦК України та ст. 32 Закону України "Про оренду землі", договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата за земельну ділянку приватної власності сплачується Орендарем у формі та розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки землі, що складає 2804-67 грн. та сплачується в грошовій формі та може виплачуватися у вигляді сільгосппродукції чи надання сільськогосподарських послуг на відповідну суму (а.с. 8). Пунктом 11 Договору передбачено, що розрахунки здійснюються щорічно після збору врожаю з 31 серпня, але не пізніше 31 грудня кожного поточного року (а.с.8). Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді у відповідача перед позивачем існує заборгованість по орендній платі за 2013, 2014 роки, що є порушенням законодавства, відповідно до якого використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Заборгованість відповідача перед позивачем по невиплаті орендної плати за 2013, 2014 роки складає 5609,34 грн. Виплата орендарем орендної плати за договором є його основним обов'язком і невиконання якого є істотним порушенням умов договору, так як орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує лише на її виплату. Таким чином, невиконанням свого зобов'язання відповідачем порушені права та інтереси позивача на отримання доходу у вигляді орендної плати. Також ст.ст.624, 625, 626 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів як стягнення неустойки, зокрема у вигляді пені та сплати трьох відсотків річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами. Пунктом 14 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач не надав суду суму розрахунку пені, а тому підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України не вбачається, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п. "д" ст.141 Земельного кодексу України з врахуванням висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є саме систематична несплата земельного податку або орендної плати. Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Згідно частини першої ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до прав та обтяжень, що підлягають державній реєстрації відноситься право оренди земельної ділянки, а тому у разі припинення у особи права оренди земельної ділянки, підлягає скасуванню і реєстрація цього права. Статтею 88 ч.1 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати позивача по сплаті судового збору складають 243 гривень 60 копійок. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі на користь позивача, а також сплаченого судового збору та розірвання договору оренди.

Outcome: partial