Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

[PERSON] просить ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що після розірвання 04 лютого 2013 року шлюбу з відповідачем діти залишилися проживати разом із нею. Спору щодо місця проживання дітей не було. З 2015 року відповідач перестав спілкуватися з дітьми та їх відвідувати, а з середини 2017 року припинив надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Понад двох років діти взагалі його не бачили. У зв`язку із цим діти перебувають на повному її утриманні та вихованні. У цьому їй допомагає нинішній чоловік. Намагання з її сторони залучити відповідача до утримання і виховання дітей були проігноровані. Відповідач фактично самоусунувся від утримання та виховання дітей, жодної участі у їх житті не приймає, бажання спілкуватися з дітьми не виявляє, їх здоров`ям, навчанням не цікавиться, тим самим свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На засіданні з питань захисту дітей в листопаді 2019 року, на якому по її заяві розглядалось питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, останній заявив про своє бажання спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх житті. Комісія надала відповідачу тримісячний термін для налагодження втрачених з дітьми зв`язків та подання заяви про встановлення днів побачень з дітьми. Проте упродовж усього цього часу відповідач жодного разу не зателефонував до дітей, у тому числі ні на день Святого Миколая, ні до новорічних свят, як не робив і жодних подарунків. Крім цього, навіть після самого засідання комісії не підійшов до дочки, з нею не розмовляв, не запропонував зустрітися, не поцікавився сином. Також відповідач не звертався до комісії із заявою про встановлення способу його участі у виховання та спілкуванні з дітьми. Таку поведінку відповідача комісія на засіданні 11 серпня 2020 року розцінила як байдужість до долі дітей і дійшла висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. Вважає, що наведені факти у своїй сукупності свідчать про свідоме нехтування та ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади. Із перебуванням на розгляді суду даного позову відповідач достовірно обізнаний, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не з`явився, відзиву або інших заяв щодо процедури розгляду справи суду не подав. Від виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинського області, як органу опіки та піклування, засобами електронного зв`язку надійшла заява про підтримання позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав та розгляд справи за відсутності представника виконкому. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними матеріалами справи. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2005 року по 12 лютого 2013 року, що підтверджується копією рішення Любомльського районного суду від 04 лютого 2013 року, яке набрало законної сили 13 лютого 2013 року. У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Рішенням Любомльського районного суду від 27 травня задоволено позов позивача та їй надано дозвіл на виїзд дітей за межі України без згоди батька дітей - відповідача [PERSON] . Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] позивач 05 квітня 2017 року змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем по [ADDRESS] , що підтверджується виданою Володимир-Волинською міською радою довідкою про склад сім`ї від 09 вересня 2020 року № 3554. Із виданих Володимир-Волинською гімназією імені Олександра Цинкаловського 10, 14, 15 вересня 2020 року довідок та характеристик на дітей сторін вбачається, що неповнолітня [PERSON] навчається у 5(9)Л класі, а малолітній [PERSON] - у 2(6)Л класі; позивач приділяє належну увагу у вихованні дітей, постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, є головою батьківського комітету у класі сина; відповідач як батько контакту з школою не підтримує, з вчителями не спілкується, батьківські збори жодного разу не відвідував. Зі змісту затвердженого рішенням Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 11 серпня 2020 року № 205 висновку встановлено, що питання щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків попередньо заслуховувалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини в листопаді 2019 року. На цьому засіданні відповідач повідомив, що бажає брати участь у вихованні та утримання сина і дочки. У зв`язку із цим йому був наданий тримісячний термін для подачі заяви щодо визначення способу участі у вихованні та утриманні дітей, проте цього він не зробив, що свідчить про байдужість з його сторони до долі дітей. За результатами розгляду матеріалів, з яких з`ясовано, що відповідач не виконує батьківських обов`язків, ухиляється від утримання сина і дочки, ними не цікавиться, не телефонує, не підтримує з ними родинних зв`язків, проживає окремо, виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради як орган опіки та піклування, виходячи виключно з інтересів дітей, дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Згідно із ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналіз досліджених по справі доказів дає обґрунтовані підстави вважати, що відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно дочки [PERSON] та сина [PERSON] , адже, незважаючи на наданий йому уповноваженим органом в листопадні 2019 року строк для налагодження зв`язків із дітьми та реальну можливість приймати участь у їх житті, такою можливістю не скористався, жодних дій в інтересах дітей не вчинив, на контакт з ними не виходив, тим самим явно проявляючи свою байдужість до їх долі та життя. Існування певних об`єктивних чинників, які б не залежали від волі відповідача і унеможливлювали виконання ним своїх батьківських обов`язків, по справі не встановлено. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи позивача знайшли підтвердження дослідженими по справі доказами, серед них - висновком органу опіки та піклування, які у своїй сукупності безсумнівно свідчать, що відповідач не займається вихованням дітей, не турбується про їх матеріальне забезпечення, фізичний, духовний та моральний розвиток, жодної участі у їх житті не приймає, а відтак не виконує передбачених ст.150 СК України батьківських обов`язків. Відповідач жодних заперечень та доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не подав, тим самим не заперечив своєї поведінки стосовно невиконання ним батьківських обов`язків. З огляду на викладене суд вважає, що заявлені позивачем вимоги відповідають положенням ст.ст.150, 164 СК України, і тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved