Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на їх користь заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 400,65 грн., з яких 343,14 грн. - сума основної заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, 57,51 грн. - інфляційні витрати, 17,99 грн. - три відсотки річних від простроченої суми, а також сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS], надаються ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» з 01.01.2013 року на підставі Договору на вивезення побутових відходів опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» №142 (2580)/1 від 27.11.2012 року. А тому просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.01.2013 року по 30.09.2014 року в розмірі 343 грн. 14 коп., 57 грн. 51 коп. - інфляційні витрати, 17 грн. 99 коп. - три відсотки річних від простроченої суми. [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічною позовною заявою, яку надалі уточнено, в якій просили визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» незаконними; зобов'язати ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» скасувати незаконно нарахований борг за ненадання послуги по вивезенню побутових відходів; зобов'язати зупини незаконне нарахування заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів [PERSON], [PERSON], які не є (замовниками) і даною послугою не користуються; зобов'язати ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» використовувати телефон для вимагання боргу за вивіз ТПВ. В своїй заяві позивачі за зустрічним позовом посилаються на те, що 26.02.2013 року вони зверталися із заявою до голови Київського району Харківської міської ради, яку просили направити до організації яка здійснює вивіз ТПВ, в якій зазначили, що частину ТПВ викидають до компостної ями, на території земельної ділянки, а іншу частину забирають родичі до села на ростопку. Позивачі посилаються на те, що послугами ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» вони не користувалися, та жодного разу ці послуги не надавалися. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у заяві, заперечував проти задоволення зустрічного позову, зазначивши, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Представник позивачів за зустрічним позовом підтримав заявлену ними уточнену позовну заяву, не визнав первинний позов та зазначили, що ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» послуги їм не надавалися, не надали доказів їх надання. Також представник відповідачів зазначив, що вони зверталися до адміністрації Київського району Харківської міської ради із письмовою заявою про відмову від надання їм послуг з вивозу побутових відходів, оскільки усі відходи вони викидають до компостної ями, або вивозять до села на розтопку. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, відповідачі мешкають за адресою [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові" виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС"(а.с.8). Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 та 10 ст. 35-1 Закону України "Про відходи" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту. На виконання вимог чинного законодавства (ст. 35-1 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998р. № 187/98-ВР, ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. № 1875-IV) ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС" було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия", який повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070. 20.11.2012 р. між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та позивачем, було укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736 за яким, УДППЗ "Укрпошта" було здійснено доставку примірника газети "Харьковские известия", в якому було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, в т.ч. за адресою відповідачів. Таким чином, цей договір, відповідно до ст. 633 ЦК України, є публічним договором. Згідно з ч. 1 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і висловлювати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. За приписом ч. 1 ст. 643 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідну до вказаних в пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно п. 30 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений Договір набирає чинності з 1 січня 2013 року та укладається згідно з ч. 3 ст. 205, ст.ст. 642-643 ЦК України строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі. Згідно п. 3.2.5 Рішення Харківської міської ради від 16.11.2011р. № 504/11 "Про встановлення Правил благоустрою території міста Харкова" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендатори житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, зобов'язані укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати збирання побутових відходів. Згідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», процедура погодження умов договору відбувається протягом 1 місяця з дня внесення проекту договору однією зі сторін. Суду не надано доказів з боку відповідачів, що вони в письмовій формі, як це встановлено умовами договору, відмовились від його укладення, що свідчить про прийняття пропозиції з боку відповідачів на укладення договору згідно з ч. 3 ст. 205 ЦК України, за правилами якої, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. При цьому, слід зазначити, що заперечень відповідачів щодо тексту публічного договору та внесених до нього змін, протягом місяця з дня внесення проекту до позивача також не надходило, оскільки доказів цього відповідачі не надали. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідачів за первісним позовом про те, що вони 26.02.2013 року зверталися до адміністрації Київського району Харківської міської ради із заявою, в якій просили зняти борг за вивіз ТПВ і більше не нараховувати плату за їх вивіз, так як вони не користуються зазначеною послугою, оскільки звернення відповідачів із зазначеною заявою, не впливає на обов'язок сплачувати за нараховані позивачем рахунками, оскільки невиконання або неналежне виконання обов'язків по вивезенню побутових відходів не були зафіксовані у передбачених умовами договору актах-претензіях, а посилання про самостійну утилізацію твердих побутових відходів є недоведеними, оскільки доказів цього суду надано не було. В свою чергу, надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів за адресою відповідачів також підтверджується Графіком планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Київського району м. Харкова наданим до матеріалів справи. Таким чином, сум приходить до висновку, що заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.01.2013 р. по 30.09.2014 р. є обґрунтованою та складає 343 грн. 14 коп. сума основної заборгованості, що підтверджується розрахунком позивача. Стосовно вимог позивача за первісним позовом про стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 57 грн. 51 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 17 грн. 99 коп. суд вважає необхідним їх задовольнити, виходячи з наступних підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі №6-68цс12, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, які надає ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», отримували відповідні квитанції, не складали відповідних актів - претензій за ненадання або неналежне надання послуг з вивозу відходів, в установлений договором та Законом строк не відмовились від пропозиції укласти договір. Доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості або обов'язку її погашення, відповідачами до суду також не надано. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 57 грн. 51 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 17 грн. 99 коп. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в цій частині, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] недоведений та спростований обставинами, викладеними вище, в зв'язку з чим суд відмовляє в його задоволенні. Стосовно позовних вимог ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» щодо стягнення з відповідачів за первісним позовом судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно довідки до акту МСЕК МОЗ України Серії ХАР-06 № 025789 [PERSON] є інвалідом другої групи безстроково. Згідно довідки до акту МСЕК МОЗ України Серії МСЕ № 064599 [PERSON] є інвалідом другої групи безстроково. Відповідно до п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп. В зв'язку з викладеним, суд відмовляє ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» в задоволенні їх вимог про стягнення з відповідачів судового збору.

Outcome: partial