Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство (далі -ПАТ) "Акцент Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 13 500 грн. 00 коп. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, щодо повернення отриманих кредитних коштів, позивач просить суд стягнути з відповідача 25 577 грн. 76 коп. заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на великий розмір нарахованої неустойки та зазначив, що його звільнено з роботи, а також на його утриманні перебуває двоє дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до п. 2.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначений у заві позичальника, яка укладає кредитно-заставний договір. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені в заяві строки. Як вбачається із заяви позичальника № AВААСС9GPF0001, підписаною 29 червня 2011 року відповідачем та представником ПАТ "Акцент Банк", банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 13 500 грн. 00 коп. на строк 36 місяців з 29 червня 2011 року по 28 червня 2014 року включно на споживчі цілі (а.с. 4). З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості вбачається, що станом на 18 червня 2013 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає - 25 577 грн. 76 коп., з яких: 3 794 грн. 47 коп. - прострочене тіло; 8 грн. 41 коп. - заборгованість за відсотками; 8 грн. 03 коп. - прострочені відсотки; 2 700 грн. 00 коп. - заборгованість з комісії; 12 499 грн. 89 коп. - заборгованість з пені; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 194 грн. 18 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 3). За змістом ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи, що на підставі зібраних по справі доказів установлено, що підписанням заяви від 29 червня 2011 року сторони фактично уклали кредитний договір та погодили всі його істотні умови, взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів відповідач не виконав, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved