Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 серпня 2021 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі в період з 05.06.1995 року по 12.12.1995 року, з 24.06.1999 року по 30.04.2020 року, був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі за станом здоров`я, що підтверджується трудовою книжкою. Під час роботи в шахті він отримав професійні захворювання. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджений 06.01.2021 року, йому були встановлені діагнози: хронічна попереков0-крижова радикулопатія S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікаціє. [PERSON] та [PERSON] ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого), були також встановлені обставини та причини професійного захворювання. Згідно довідці МСЕК від 15.04.2021 року позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності безстроково. Його моральні страждання полягають у наступному: Він тривалий час вимушений був лікуватися як амбулаторно, так і стаціонарно, що підтверджується виписками з медичної карти. Лікування за наслідками виробничої травми та професійного захворювання продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Вважає, що внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Його заробітна плата була основним засобом для існування, зараз він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки, може розраховувати лише на щомісячні виплати втраченого заробітку, що додає йому багато неприємних відчуттів. Він зобов`язаний піклуватись про свою родину, але стан здоров`я, фізичний стан, необхідність постійного лікування обмежують його можливості, бо під час загострення хвороб він сам потребує піклування з боку своїх близьких. Він одружений, з дружиною виховують доньку [PERSON] , [INFO] , їй виповнилось лише 17 років, він повинен утримувати її та навчати ще багато років, що в умовах обмежених фізичних здібностей досить важко. Його батьки [PERSON] та [PERSON] є особами похилого віку, мають проблеми зі здоров`ям, потребують від нього уваги та підтримки, на які він не завжди здатен через погане самопочуття. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 200000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я. 13 серпня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. Ухвалою судді від 16 серпня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 25 серпня 2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви. 26 серпня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 10 вересня 2021 року представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 153 КЗпП України працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. За весь час роботи позивач жодного разу не заявляв про порушення з боку відповідача умов його праці. Відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу. Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. Позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена моральна шкода, наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання, а також не наведено розрахунку суми шкоди, яку він зазначає у позові. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, Крім того, у відзиві зазначено, що вимога позивача про стягнення з відповідача 200000 грн моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. (а.с. 39-43). З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» в періоди з 05.06.1995 року по 12.12.1995 року, з 24.06.1999 року по 30.04.2020 року, був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі за станом здоров`я, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 7-10). Під час роботи в шахті позивач отримав професійні захворювання. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджений 06.01.2021 року, йому були встановлені діагнози: хронічна попереков0-крижова радикулопатія S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікаціє. [PERSON] та [PERSON] ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого), були також встановлені обставини та причини професійного захворювання (а.с. 11-14). Згідно довідці МСЕК від 02.03.2021 року позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності безстроково (а.с. 16). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 002.03.2021 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 16). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Моральні страждання позивача полягають у наступному: Він тривалий час вимушений був лікуватися як амбулаторно, так і стаціонарно, що підтверджується виписками з медичної карти (а.с. 17-24). Лікування за наслідками виробничої травми та професійного захворювання продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Вважає, що внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Його заробітна плата була основним засобом для існування, зараз він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки, може розраховувати лише на щомісячні виплати втраченого заробітку, що додає йому багато неприємних відчуттів. Він зобов`язаний піклуватись про свою родину, але стан здоров`я, фізичний стан, необхідність постійного лікування обмежують його можливості, бо під час загострення хвороб він сам потребує піклування з боку своїх близьких. Він одружений, з дружиною виховують доньку [PERSON] , [INFO] , їй виповнилось лише 17 років, він повинен утримувати її та навчати ще багато років, що в умовах обмежених фізичних здібностей досить важко (а.с. 26-28). Його батьки [PERSON] та [PERSON] є особами похилого віку, мають проблеми зі здоров`ям, потребують від нього уваги та підтримки, на які він не завжди здатен через погане самопочуття (а.с. 29-30). Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 65%, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 227,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial