Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 18 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № NKХRRХ10320101 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 3263,42 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, станом на 14 серпня 2014 року за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 20 857 грн. 27 коп., яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 3693 грн.74 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 528 грн. 72 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 15161 грн. 61 коп., а також штрафів згідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 969 грн. 20 коп. грн. процентна складова, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач за належного повідомлення у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, а тому на підставі ст.224 ЦПК України, за згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися договірні правовідносини. Як встановлено судом, 18 березня 2007 року між ЗАТ КБ"Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKХRRХ10320101 (далі - договір), за умовами якого банк надав відповідачу строковий кредит у розмірі 3263,42 грн. на придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 44,06 грн., строком до 18.03.2008 року в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 10 по 15 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 334 грн. 27 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Як вбачається з цієї заяви, відповідач погодився, що дана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (далі-Умови) і Тарифами складають між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с.6). Як передбачає пункт 4.2 вказаних Умов у разі порушення Позичальником зобов"язань по погашенню кредиту, передбачених Заявою та пп.3.2.2,3.3.3 даних Умов, він зобов"язаний сплатити банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та Заяві (142%), й сплачуються окремо понад суму щомісячного платежу. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений строк та розмірі не вносив щомісячні платежі на погашення боргу, у зв"язку з чим банком щомісячно нараховувалися підвищені проценти та пеня. Заборгованості по тілу кредиту та поточними відсотками відповідач не має, станом на 24 квітня 2009 року сальдо простроченої заборгованості дорівнює нулю. Допустив заборгованість по оплаті прострочених відсотків у розмірі 3693 грн. 74 коп., комісії у розмірі 528 грн.72 коп. Зазначене підтверджене розрахуном позивача (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). Згідно з 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язався сплатити позивачу пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Таким чином є правомірним стягнення з відповідача прострочених відсотків у розмірі 363 грн.74 коп., комісії у розмірі 528 грн.72 коп., пені та штрафу, як наслідок невиконання покладеного зобов'язання, однак в іншому розмірі, ніж просить позивач, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Виходячи з вище зазначених засад розумності та справедливості, співмірності розміру збитків до суми заборгованості за основним зобов'язанням, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 500 грн. У зв'язку з тим, що у відповідності до п.5.3 Договору процентна складова штрафу становить 5% від суми заборгованості, то стягненню підлягає 236 грн. 12 коп. штрафу (процентна складова) та 500 грн. (фіксований штраф). Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в сумі 5458 грн. 58 коп., з яких заборгованість по простроченим відсоткам - 3693 грн. 74 коп., комісії - 528 грн.72 коп., штрафи - 500 грн. фіксована частина, 236 грн. 12 коп. процентна складова, а також 500 грн. пені. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 63 грн. 76 коп.

Outcome: approved