Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 08 квітня 2012 року помер. У період шлюбу у них народилося дві доньки: [PERSON], та [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з частини житлового будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі. Заповіт спадкодавцем не складався. Окрім позивачів, із заявою про прийняття спадщини звернувся онук спадкодавця [PERSON], який спадкує за правом представлення після батька [PERSON] Крім того, 21 жовтня 1969 року [PERSON] подарував 1/5 частини вказаного житлового будинку, що складається з житлової кімнати площею 9,6 кв. м, своєму братові [PERSON], який 28 грудня 2009 року зареєстрував своє право спільної часткової власності на 43/100 частини житлового будинку. [PERSON] за своє життя право власності на 57/100 частини спірного житлового будинку не зареєстрував, а тому нотаріус відмовляє видати свідоцтво про право на спадщину. Крім того, на думку позивачів, частки [PERSON] та [PERSON] у спільній власності є незначними і не можуть бути виділені в натурі, спільне користування та володіння неможливе, між сторонами існують напружені стосунки та вартість їх частин будинку буде компенсована після встановлення вартості будинку за результатами експертизи шляхом перерахування відповідних коштів на депозит суду, а тому позивачі просили припинити право власності [PERSON] та [PERSON]О на належні їм частки житлового будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі з компенсацією вартості їх часток за результатами будівельно-технічної експертизи; визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок за зазначеною адресою, після смерті [PERSON], який помер 08 квітня 2012 року. У квітні 2014 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2013 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до нього про усунення від права на спадкування, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову. Він є спадкоємцем першої черги за законом, тому має право на визнання за ним право власності на 1/4 частини житлового будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В та земельної ділянки, прилеглої до житлового будинку у порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 08 квітня 2012 року. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 січня 2015 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON]А та зустрічний позов [PERSON] об'єднані в одне провадження. Справа слухалась судами неодноразово. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року у задоволенні первісного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] - відмовлено та у задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року було змінено й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 18 жовтня 2017 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року, скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу в ухвалі від 18 жовтня 2017 року на те, що судами не розглянуто вимоги про припинення права власності [PERSON] та [PERSON] з підстав передбачених ст. 365 ЦК України, яка регулює питання щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, а також - на те, що судом апеляційної інстанції залишено без уваги суперечливі дані щодо технічного стану приміщень, які входять до складу належних [PERSON] 43/100 частин домоволодіння. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2017 року справу прийнято до провадження. [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про відмову від позову та закриття провадження в частині заявлених ними вимог. 02.05.2018 року [PERSON] подала до суду позовну заяву в якій просить припинити право власності [PERSON] на ? частку спадкового майна від 57/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 25-В, з компенсацію вартості цієї частки в розмірі 42751 гривень, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 57/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул.. Жовтневої революції, 25-В, яка складається з наступних приміщень: частка приміщення № 1 коридору, площею 1,8 кв.м.; №4 коридору, площею 6,2 кв.м.; №5 ванної, площею 1,9 кв.м.; №6 жилої, площею 20,4 кв.м., №8 жилої, площею 9,7 кв.м; №9 кухні, площею 7,4 кв.м., загальною площею 47,5 кв.м., житловою 30,1 кв.м. після померлого 08.04.2012 року [PERSON], припинити право власності [PERSON] на знищені прибудови до основного будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 25-В, а саме веранда площею 14,96 кв.м., коридор площею 3,3 кв.м., прихожа площею 3,5 кв.м., топочна площею 3,5 кв.м., санвузол площею 2,6 кв.м., кухня площею 5,75 кв.м., кладова площею 9,2 кв.м., що графічно відображення у матеріалах технічної інвентаризації станом на 16.12.2009 р. та залишити право власності на житлову кімнату площею 9,6 кв.м., що складає фактично 1/5 частину домоволодіння. При цьому позивач посилався на положення ст. 365 ЦК України та зазначає, що успадкована [PERSON] частка у будинку є незначною і не може бути виділена у натурі, спільне володіння та користування будинку є неможливим через неприязні стосунки, а також через те що [PERSON] раніше не проживав у будинку та забезпечений іншим житлом. В обґрунтування заявлених вимог про припинення права власності [PERSON] на 43/100 частин домоволодіння, по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі [PERSON] посилається на положення ст. ст. 346, 349 ЦК України та зазначає, що приміщення, які входять до складу належних [PERSON] 43/100 часток домоволодіння по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі, за виключенням житлової кімнати площею 9,2 кв.м., є зруйнованими, а саме веранда площею 14,96 кв.м., коридор площею 3,3 кв.м.., прихожа площею 3,5 кв.м., топочна площею 3,5 кв.м., санвузол площею 2,6 кв.м., кухня площею 5,75 кв.м., кладова площею 9,2 кв.м, у звязку з чим вважає, що [PERSON] втратив право власності на вказані приміщення. В судовому засіданні представник [PERSON], який також\~є представником\~третьої особи\~[PERSON],\~підтримав доводи позовних вимог та заперечував проти задоволення зустрічного позову [PERSON] Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала раніше заявлені зустрічні позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі. Первісний позов [PERSON] визнала частково, в частині визнання за [PERSON] права власності на частину будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 08 квітня 2012 року. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] просила відмовити через їх безпідставність та необґрунтованість. [PERSON] частково визнав первісний позов [PERSON], в частині визнання за [PERSON] права власності на 3/4 часток від 57/100 частин будинку по вул.. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 08 квітня 2012 року. Заперечував проти задоволення решти позовних вимог, посилаючись на те, що у [PERSON] не виникло право за захистом якого вона звернулась до суду. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечував. Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Третя особа [PERSON] підтримала позов [PERSON], у задоволені зустрічного позову [PERSON] просила відмовити. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 04 квітня 1969 року виконавчим комітетом Київської районної ради депутатів трудящих м. Одеси та зареєстрованого в Одеському БТІ, реєстрова книга 303, стор. 75, книга 127, житловий будинок по вул.. Жовтневої революції, 25-В належав на праві власності [PERSON] (т.1, а.с. 115). Згідно із поверховим планом та схемою земельної ділянки станом на 08 грудня 1967 року спірне домоволодіння складалось з літ. «А», у якому наявні приміщення: 1-1 веранда, площею 17,0 кв.м., 1-2 житлова, площею 9,70 кв.м., 1-3 житлова,площею 9,60 кв.м., 1-4 житлова, площею 20,4 кв.м., загальною площею 56,7 кв.м., житловою 39,7 кв.м., та літ. «Б» - вбиральня, що розташовані на земельній ділянці площею 401 кв.м. (т.1, а.с. 162-164, 167, 168). 21 жовтня 1969 року [PERSON] подарував 1/5 частин вказаного житлового будинку, що складається з житлової кімнати, площею 9,6 кв.м, своєму брату [PERSON] Рішенням виконкому Київської районної ради народних депутатів №83 від 21 лютого 1992 року «Про визначення правого статусу зведених будівель та про погодження будівництва в індивідуальному житловому фонді» затверджена проектна пропозиція на самочинно зведену [PERSON] прибудову «а1», яка складається із веранди -14,96 кв.м., коридору 3,3 кв.м., прихожій 3, 5 кв.м., топочної 3,5 кв.м., санвузла 2,6 кв.м., кухні 5,75 кв.м., кладової 9,2 кв.м. та зобовязано ОМБТІ провести перерахунок часток по будинку №25 по вул. Жовтневої революції за рахунок [PERSON] На підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 21.02.1992 року рішенням Київського районного суду міста Одеси від 25.05.1993 року перераховано частки по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі та виділено [PERSON] 43/100 часток домоволодіння та [PERSON] виділено 57/100 часток домоволодіння. Порядок користування земельною ділянкою визначено згідно проведеного експертного дослідження та становить: [PERSON] виділено 80 кв.м., [PERSON] виділено 321 кв.м. та в загальному користуванні залишено 40 кв.м. 28.12.2009 року [PERSON] зареєстрував своє право спільної часткової власності на 43/100 домоволодіння в КП "ОБТІ та РОН" та отримав витяг №24937958 (номер запису 13577, книга 127-75). 08 квітня 2012 року [PERSON] помер, відповідно до чинного законодавства право власності на перераховану частку - 57/100 на будинок по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі не зареєстрував. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1266 ЦК України після смерті [PERSON] у шестимісячний строк для отримання свідоцтва про право на спадщину до Третьої одеської державної нотаріальної контори звернулися його дружина [PERSON] та онук [PERSON] в порядку представлення після смерті батька - [PERSON], який помер 29 січня 2010 року, до смерті спадкодавця. Згідно із заявами від 14 вересня 2012 року, адресованими Третій одеській державній нотаріальній конторі, [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] (т. 1, а. с. 101, 102). Третьою одеською державною нотаріальною конторою [PERSON] було відмовлено з посиланням на відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок по Жовтневої революції, 25-В (т. 1, а. с. 90), [PERSON] також було відмовлено, оскільки спадкодавцем [PERSON] право власності на частину житлового будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В не було вчасно оформлено в установленому законом порядку після перерахунку часток житлового будинку між співвласниками на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 1993 року (а. с. 23, т. 1). Згідно з ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з\~роз'ясненнями,\~викладеними в\~п.\~23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування"\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~за письмовою\~заявою спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~установленому цивільним\~законодавством.\~За наявності\~умов для\~одержання в\~нотаріальній конторі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину вимоги\~про визнання\~права на\~спадщину судовому\~розглядові не\~підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснень викладених у п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством після смерті [PERSON] та вжили всі передбачені законом заходи для оформлення спадщини на своє імя, але не змогли отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину через те, що за життя спадкоємець [PERSON] не зареєстрував своє право власності на 57/100 часток будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В, які утворились після проведення перерахунку часток у будинку. За таких обставин, суд вважає, що права [PERSON] та [PERSON] підлягають судовому захисту шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності відповідно на ? та ? часток від 57/100 частин будинку №25-В по вул. Жовтневої революції в м. Одесі, що залишались після смерті [PERSON] Разом з тим, суд не може погодитись із заявленими [PERSON] вимогами щодо обсягу приміщень, які увійшли до успадкованих [PERSON] ? частини від 57/100 частин будинку №25-В по вул. Жовтневої революції в м. Одесі. Судом встановлено, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 1993 року по справі № 2-388 [PERSON] виділено у власність наступні приміщення: жила площею 9,6 кв.м, веранда площею 14,96 кв.м., коридор площею 3,3 кв.м., прихожа площею 3,3 кв.м., топочна площею 3,5 кв.м., санвузол площею 2,6 кв.м, кухня площею 5,75 кв.м. кладова площею 9,2 кв.м., що складає 43/100 частин домоволодіння. [PERSON] виділено у власність наступні приміщення: жила кімната площею 20,4 кв.м, кухня площею 9,7 кв.м., веранда 17,0 кв.м, що відповідає 57/100 часток домоволодіння по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі. Відповідно до\~п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» №\~1952-IV\~01.07.2004\~року державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Тобто, рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 1993 року є документом, що підтверджує виникнення прав власності на нерухоме майно, стосовно якого відкрилась спадщина після смерті [PERSON] Згідно внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку літ. «А», відображених у технічному паспорті на будинок по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі, який виготовлено КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» станом на 16.12.2009 року житловий будинок літ «А» складається з наступних приміщень: приміщення №1- веранда, площею 17,0 кв.м., приміщення №2 кухня, площею 9,7 кв.м., приміщення № 4 жила, площею 20,4 кв.м. (По квартирі №1: загальна площа 47,1 кв.м., житлова 20,4 кв.м., приміщення №1- топочна, площею 3,5 кв.м., приміщення № 2 коридор, площею 3,5 кв.м., приміщення № 3 жила, площею 9,6 кв.м., приміщення №4 коридор, площею 3,3 кв.м., приміщення № 5- веранда, площею 15,0 кв.м., приміщення № 6 кладова, площею 9,2 кв.м, приміщення №7 кухня, площею 5,8 кв.м, приміщення № 8 санвузол, площею 2,6 кв.м. ( по квартирі № 2: загальна площа 52,5 кв.м.; житлова 9,6 кв.м. Всього по літ «А»: загальна площа - 99,6 кв.м.; житлова 30,0 кв.м.). Суд не погоджується із висновком судової будівельно-технічної експертизи №6971/24 від 22 червня 2016 року про те, що обєм спадкового майна - 57/100 частин будинку №25-В по вул. Жовтневої революції в м. Одесі, без врахування самочинного переобладнання згідно технічного паспорту, виконаного КП "ОМБТІ та РОН" станом на 27 вересня 2012 року, та з врахуванням рішення Київського районного суду м.Одеси від 25.05.1993 року, складається з наступних приміщень: частка приміщення №1 - коридору, площею 1,8 м2; №4 - коридору, площею 6,2 м2; №5 - ванної, площею 1,9 м2; №6 - жилої, площею 20,4 м2; №8 - жилої, площею 9,7 м2; №9 - кухні, площею 7,4м2, загальною площею - 47,4м2; житловою - 30,1м2, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що за життя у [PERSON] виникло право власності на інші приміщення будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі, відмінні від тих, які виділено у власність [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 1993 року. Судом встановлено, що згідно результатів технічної інвентаризації станом на 16.12.2012 року, приміщення №1- веранда, площею 17,0 кв.м., яке виділено у власність [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 1993 року та відображено у технічному паспорті на будинок, який виготовлено КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» станом на 16.12.2009 року, реконструйовано в окремі приміщення № 4 площею 6,2 кв.м., №5 площею 1,9 кв.м. та №9 площею 7,4 кв.м (т.1, а.с. 241-244). Також, судом встановлено, що у технічному паспорті на будинок по вул. Жовтневої революції, 25-В, який виготовлено КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» станом на 16.12.2012 року проставлено штамп «Самочинно збудовані будинки (частини будинків) або переобладнані» у прибудови літ, "а1" житловому будинку під літ. "А" : приміщення 1-1 площею 1,8 кв.м., 1-2 площею 2,4 кв.м., 1-3 площею 7,8 кв.м., 1-10 площею 7,4 кв.м. (т.1, а.с. 241-244). Суд звертає увагу, що технічний паспорт на будинок по вул. Жовтневої революції, 25-В, який виготовлено КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» станом на 16.12.2012 року, тобто через вісім місяців після смерті [PERSON] є неналежним доказом здійснення [PERSON] самочинного будівництва та недопустимим доказом на підтвердження обсягу та характеристик нерухомого майна, яке увійшло до спадкової маси, що залишалась після смерті [PERSON] Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції та передаючи справу\~на новий\~розгляд до\~суду першої\~інстанціїВищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 18 жовтня 2017 року дійшов аналогічних висновків та звернув увагу не те, що висновки суду першої інстанції про те, що спадкодавцем здійснювалось самочинне будівництво спростовується матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України обєкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Пленуму Верховного Суду України розяснив у п. 7 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Суд вважає, що до складу спадщини після смерті [PERSON] не увійшли приміщення №1 - коридору, площею 1,8 м2; №4 - коридору, площею 6,2 м2; №5 - ванної, площею 1,9 м2; №8 - жилої, площею 9,7 м2; №9 - кухні, площею 7,4м2, які утворились у наслідок самочинного будівництва та реконструкції будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі, оскільки за життя [PERSON] не набув права на оформлення у власність вказаних приміщень. При таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частин від 57/100 частин будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності лише на приміщення у складі 57/100 часток спірного домоволодіння, які належали спадкодавцю на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 1993 року. Частинами 1, 2 та 3 ст.\~358\~ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із ст.\~365\~ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У частинах 1 та 2 ст.\~182\~ЦК України зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Частиною 4 ст.\~334\~ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 396\~ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку прийняли спадщину у вигляді 57/100 частин будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі та з часу відкриття спадщини набули речові права на успадкований будинок, зокрема право володіння та право користування будинком і, відповідно, право на захист цих прав. Також, судом встановлено, що на момент судового розгляду справи, ні позивач - [PERSON], ні відповідач - [PERSON] не є співвласниками будинку по вул. Жовтневої революції, 25-В у м. Одесі. На думку суду наявність у [PERSON] та [PERSON] обмежених речових прав на спірний обєкт нерухомого майна унеможливлює вирішення позовних вимог, заявлених з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, оскільки позбавляє суд можливості оцінити умови для припинення права власності, передбачені пунктами 1 - 4 частини першої статті 365 ЦК України та вирішити питання грошової компенсації вартості частки, що припиняється. При таких обставинах суд вважає, що [PERSON] передчасно звернулась до суду за захистом прав, які виникають після державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та відповідно до Глави 26 ЦК України існують виключно між співвласниками нерухомого майна. Крім того, [PERSON] просить припинити право власності [PERSON] на ? частину спірного будинку, при тому, зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вказану частину будинку не визнає. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вищенаведене та відсутність у державному реєстрі прав, реєстрації права власності на нерухоме майно стосовно якого [PERSON] заявлені відповідні позовні вимоги, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на знищені прибудови, також передчасними, крім того позивачка не довела, що часткове руйнування належного [PERSON] нерухомого майна порушує її права за захистом яких вона звернулась до суду, а також не обґрунтувала обраний спосіб захисту своїх прав шляхом припинення права власності на частку у праві власності на нерухоме майно, співвласником якого [PERSON] не є.

Outcome: partial