Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Солдатської сільської ради Великописарівського району, третя особа: відділ Держгеокадастру у Великописарівському районі, про визнання права власності на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с.Солдатське В.Писарівського району Сумської області, а саме: на земельні ділянки сільськогосподарського призначення та право на земельну частку (пай), яку спадкодавець фактично успадкувала без юридичного оформлення після смерті свого сина [PERSON], який помер [INFO] в с.Солдатське В.Писарівського району Сумської області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на спадкове майно в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачені правовстановлювальні документи. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, але надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Солдатське Великописарівського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,24 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах Солдатської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. З довідки виконкому Солдатської сільської ради В.Писарівського району вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46296806 від 23.12.2016 (а.с.56-57). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Таким чином, вищевказане спадкове майно було фактично успадковано після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання та вступу в управління та володіння спадковим майном його матір'ю [PERSON] (а.с.13), яка юридично право власності на вказану спадщину не оформила та померла [INFO] року в с.Солдатське Великописарівського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,4067 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельна ділянка площею 2,4628 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані на території Солдатської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.12.2001, виданого на ім'я [PERSON], а також право на земельну частку (пай) площею 3,24 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Солдатської сільської ради В.Писарівського району (землі САПТЗТ «Прогрес»), відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON]. Відповідно до заповіту, посвідченого 23.11.2005 секретарем Солдатської сільської ради В.Писарівського району, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла на користь [PERSON] (а.с.11), заповіт не змінювався і не відмінявся, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкоі договори) № 46110848 від 09.12.2016 (а.с.45). Відповідно до ст.1218 ЦК України (2004р.) - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно повідомлення В.Писарівської РДНК (а.с.43) після смерті [PERSON], яка померла [INFO], за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] заведена спадкова справа № 190 від 10.11.2016, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46110849 від 09.12.2016 (а.с.41). Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв'язку із втратою правовстановлювальних документів (Державного акта та Сертифіката) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, що підтверджується повідомленням завідувача В.Писарівською РДНК Перлік Т.М. (а.с.7). Втрата Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.12.2001, виданого на ім'я [PERSON], а також Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 47 від 08.06.2016, що мається в матеріалах справи (а.с.16-17). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved