Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON], представник позивача: [PERSON], звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що [INFO] в с.Будища Глухівського району Сумської області померла його рідна мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,1031 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17.09.2002. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ на ім'я спадкодавця, крім того, маються розбіжності в написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємця, а також імені спадкодавця в документах, що підтверджують родинні стосунки між ними, що потребує встановлення певного юридичного факту у судовому порядку. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області - у судове засідання не з'явився, також надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Представник заінтересованої особи - В.Писарівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області - у судовому засідання проти задоволення вимог не заперечує. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо, що [PERSON], яка померла [INFO], є рідною матір'ю [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Заслухавши пояснення представників позивача та заінтересованої особи, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що [INFO] в с.Будища Глухівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 27.12.2016 (а.с.39). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,1031 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17.09.2002 (а.с.13). З довідки виконкому Дмитрівської сільської ради (а.с.9) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46400323 від 11.01.2017 (а.с.44). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с.Будища Глухівського району Сумської області, є його рідною матір'ю. Встановлення даного факту необхідно позивачеві для оформлення спадщини, отже він має для нього юридичне значення. Відповідно до п.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] (а.с.6), виданого 25.12.2001 Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВСУ в Харківській області позивач - [PERSON], [INFO], уродженець с.Дмитрівка В.Писарівського району Сумської області. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10) «[PERSON]» народився [INFO] в с.Дмитрівка В.Писарівського району Сумської області, мати - «[PERSON]». Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 26.10.2016 виконкомом Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області 14.12.1955 складено актовий запис за №17 про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З повідомлення Державного архіву Сумської області (а.с.12) вбачається, що книги реєстрації актів громадянського стану про народження по с.Дмитрівка В.Писарівського району Сумської області за 1924 рік на зберігання до архіву не надходили, тому підтвердити факт народження [PERSON] немає можливості. Отже, відсутні документи (актові записи), що можуть підтвердити родинні стосунки між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON], крім того, мається розбіжність у написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємця ([PERSON]-[PERSON]). Той факт, що [PERSON], яка померла [INFO], є рідною матір'ю [PERSON], підтверджується свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Таким чином, вищевказане спадкове майно в силу ст.549 ЦК України було фактично успадковано після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном її сином - позивачем [PERSON] (а.с.9). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв'язку із втратою Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, що підтверджується повідомленням завідувача В.Писарівської РДНК Перлік Т.М. (а.с.14). Втрата вказаного Державного акту підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 69 від 27.08.2016, що мається в матеріалах справи (а.с.15-16). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved