Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

НКП «НТЄ» звернулось з позовом до [PERSON] та просить стягнути заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 9834,16 грн. за період з лютого 2001 року по 01.09.2015 року . В обґрунтування позову позивач послався на те, що відповідач користується послугами центрального теплопостачання, однак за послуги не сплачує, а тому утворилась заборгованість. Підприємство в 2013 році зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу та простягне неня боргу з відповідача. Ухвалою суду від 14.11.2013 року судовий наказ від 12.08.2013 року про стягнення з відповідача заборгованості був скасований, оскільки між сторонами існує спір про право. Оскільки підприємство зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу, то вважає, що строк позовної давності перервався. Також у підприємства відсутні необхідні кошти для сплати судових витрат, а тому строк позовної давності пропущено позивачем з поважної причини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, оскільки для звернення з позовом минув строк позовної давності, до того ж він свідомо не платить, оскільки послуги теплопостачання не отримує, бо тепла в квартирі немає. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [INFO] та є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні ч. 1ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". НКП „НТЄ є виконавцем послуг з централізованого опалення. Між НКП „НТЄ та відповідачем виникли фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення на підставі договору на підставі відкритого особового рахунку N 402956004, за яким проводились нарахування. Згідно ст. 13 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" НКП „НТЄ надає послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення Згідно ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язанні оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановленні договором або законом. Відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. N 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак відповідач не виконував свої обов'язки щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення, в результаті чого за період з лютого 2001 року по 01.09.2015 року утворилась заборгованість в сумі 9834,16 грн. ( а.с.21-24). Як вбачається з матеріалів справи НКП „НТЄ в 2013 році зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу та про стягнення боргу з відповідача. Ухвалою суду від 14.11.2013 року судовий наказ від 12.08.2013 року про стягнення з відповідача заборгованості був скасований, оскільки між сторонами існує спір про право( а.с. 5). Разом з тим, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, та за ч. 1ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, враховуючи те, що і позивач, і відповідач заявляли про строки позовної давності, останні підлягають застосуванню та позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме для суду вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість з травня 2012 року по березень 2015 року в розмірі 4432,09 грн. Посилання представника позивача на наявність поважних причин пропуску строку позовної давності в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, оскільки відсутність коштів для оплати судового збору не є поважною причиною пропуску строку звернення з позовом до суду, а наявність скасованого судового наказу у 2013 році не перериває перебіг строку позовної давності, оскільки відповідач [PERSON] не вчиняв дій, що свідчили про визнання ним свого боргу, а навпаки заявив суду про наявність спору про право, внаслідок чого наказ був скасований. Вирішуючи в обов'язкову порядку відповідно п. 4 ч. 1ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial