Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Жовчівської сільської ради про визнання права власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 21 січня 2000 року та визнання права власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02 липня 2001 року. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в [INFO], були співвласниками вищезазначеного домоволодіння, яке належало до суспільної групи "колгоспні двори". [PERSON] померла 21 січня 2000 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивачки, на ? частину майна. [PERSON] помер 02 липня 2001 року. За життя заповідального розпорядження він не залишив. Позивачка по справі є спадкоємицею за законом першої черги, інших спадкоємців на майно [PERSON] немає, оскільки її брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька у встановленому законом порядку. Оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказані домоволодіння, позивачка немає можливості через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавців на нерухоме майно. Просила позов задовольнити. Представник позивача позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Виконавчий комітет Жовчівської сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до вимог ст.43 ЦПК України, участь у судових засіданнях це право, а не обовязок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були власниками домоволодіння в с. Жовчів по вул. Центральна, буд. № 216 Рогатинського району Івано-Франківської області, яке відносилося до суспільної групи "колгоспні двори". [PERSON] померла 21 січня 2000 року в с. Жовчів Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 036659, виданим 21 січня 2000 року Жовчівською сільською радою народних депутатів Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер 02 липня 2001 року в с. Жовчів Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 087865 виданим 02 липня 2001 року Жовчівською сільською радою народних депутатів Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до заповіту, посвідченого [PERSON] секретарем виконавчого комітету Жовчівської сільської ради 17 травня 1999 року за № 30, [PERSON] все належне їй майно і все майно на яке вона матиме право на день смерті, заповіла [PERSON] Відповідно до довідки № 247, виданої 20 листопада 2017 року Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, домоволодіння в с. Центральна, буд. № 216 в с. Жовчів, відносилося до суспільної групи "колгоспні двори". Станом на 15 квітня 1990 року в житловому будинку проживали: [PERSON] та [PERSON] Заповіт, посвідчений від імені [PERSON] 17 травня 1999 року за реєстровим № 30 не змінений і не скасований. Заповіт від імені [PERSON] у Жовчівській сільській раді не посвідчувався і не реєструвався. В житловому будинку на день смерті [PERSON] проживав її чоловік [PERSON] На день смерті [PERSON] в житловому будинку не проживав ніхто. Факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] документально підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серія ІV-УР № 2149717 виданим 4 липня 1962 року, де в графі батьки зазначені [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-НМ № 299363 виданим 6 листопада 1976 року, відповідно до якого 6 листопада 1976 року\~ було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO].\~Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до довідки № 292 виданої 02 жовтня 2017 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, домоволодіння, що розташоване за адресою с. Жовчів, вул. Центральна,216, має наступні технічні характеристики: А житловий будинок загальною площею 86,5 м2, житловою площею 66,8 м2, Б літня кухня загальною площею 11,3 м2, В стайня загальною площею 43,7 м2, Г стайня загальною площею 8,6 м2, № 1 ворота загальною площею 5,4 м2. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" не проводилася. З висновку про вартість обєкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння (в т. ч. житловий будинок літ. А, літня кухня літ.\~Б, стайня літ. В, стайня літ. Г, ворота №1 за адресою Івано-Франківська область Рогатинський район с. Жовчів, вул. Центральна, 216, без врахування вартості земельної ділянки, становить 75\~800 грн. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 7 жовтня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], на домоволодіння у с. Жовчів по вул. Центральній, буд. № 216, через відсутність у спадкодавців правовстановлюючого документа на домоволодіння. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є його донька [PERSON] Згідно заяви [PERSON], посвідченої [PERSON], секретарем виконавчого комітету Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 14 серпня 2017 р. від у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини , спадщини не прийняв, до суду із визначенням додаткового строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини звертатися не буде. Стаття 1 протоколу до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved