Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Акціонерна компанія «Харківобленерго» звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просили стягнути з [PERSON] суму заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 1772,51 грн., обґрунтовуючи позов тим, що відповідач є споживачем електричної енергії на підставі договору про користування електричною енергією №?30554 від 17.03.2010 року. Станом на 10.08.2013 року до показання приладу обліку 001619 існує заборгованість у розмірі 1772,51 грн., яка до цього часу не сплачена. Несплата вказаної суми наносить матеріальний збиток АК «Харківобленерго». У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона зверталася до позивача з приводу надання їй інформації щодо заборгованості, але їй відповідну інформацію не надали, в тому числі і пояснення контролера, яка, як вона вважає, сприяла тому, щоб був такий розрахунок заборгованості. До того ж всі дані щодо її розрахунків були видалені з бази даних позивача і, як вона вважає, до цього причетні її син та дружина її брата. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та задовольнити позов у повному обсязі. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 17 березня 2010 року [PERSON] та АК «Харківсобленерго» уклали договір про користування електричною енергією №?30554. Згідно розрахунку за особистим рахунком [NUMBER] відкритому на [PERSON], проживаючої за адресою: [ADDRESS], всього нарахована сума заборгованості у розмірі 1770,47 грн. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів. Відповідач не сплатив вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією. Згідно ст.4 Закону України від 24.06.2004 року №1875-ІV "Про житлово-комунальні послуги", законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно ч.1 ст.1 Закону України від 24.06.2004р. №1875-ІV "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається з договору про користування електричною енергією [NUMBER] від 17 березня 2010 року, [PERSON] є споживачем електричної енергії. Відповідно до п.16 зазначеного договору розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для наслення на підставі фактичних показань приладів. По факту отримання платіжного документа оплата здійснюється у термін, обумовлений у платіжному документів. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України від 24.06.2004 року №1875-ІV "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.32 Закону України від 24.06.2004 року №1875-ІV "Про житлово-комунальні послуги", розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року №575/97-ВР, споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією. Відповідно до п.19 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до п.20 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМ України №1357від 26.07.1999 року, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Як вбачається з розрахунку за особистим рахунком [NUMBER] на [PERSON] її заборгованість за спожиту електричну енергію складає 1770,47 грн. Відповідно до п.42 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМ України №1357 від 26.07.1999 року, споживач електричної енергії зобов'язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які підтверджували б відсутність заборгованості перед АК «Харківсобленерго». Так як позивачем надані докази про заборгованість [PERSON] за спожиту електричну енергію у розмірі 1770,47 грн., то суд дійшов до висновку про стягнення саме цієї суми, а не 1772,51 грн. як зазначено у позовній заяві. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. По даній справі позивачем понесені судові витрати, які підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки позов суд задовольняє частково в розмірі 1770,47 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 243,32 грн. (1770,47/1772,51=0,99; 243,60х0,99=243,32). На підставі викладеного,

Outcome: partial