Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 16 лютого 2003 року померла її мати [PERSON], яка на день смерті мешкала в селі Бунакове, Лозівського району, Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 15,0 кв.м, загальною площею 49,1 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: село Бунакове, Лозівського району, Харківської області, вулиця Ковальова, будинок №91. Спадкоємцем майна померлої є вона - дочка спадкодавця згідно заповіту, складеного на її ім»я, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бунаківської сільської ради, Лозівського району Харківської області, 18 червня 1996 року, за реєстром №42. В шлюбі спадкодавець на день смерті не перебувала. Спадкоємців, які мають право на обов»язкову частку у спадковому майні, згідно ст. 1241 Цивільного Кодексу України, у спадкодавця не має. Спадщину після смерті матері вона прийняла фактично. З 1992 року до цього часу вона постійно проживає у спадковому будинку, доглядає за ним, сплачує послуги по утриманню. В даний час вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з відповідними надвірним спорудами і будівлями, але в цьому їй було відмовлено, так як за життя її мати побудувала вказаний будинок, але право власності на нього не було оформлено та зареєстровано. Право на побудований житловий будинок з надвірними будівлями її мати зареєструвала лише в сільській раді. Згідно довідки Бунаківської сільської ради, Лозівського району, Харківської області, за записами «Погосподарської книги загальних виробничих показників господарств колгоспників, працівників, службовців та інших груп населення» №03 за 2000-2005 р.р. по селу Бунакове, особовий рахунок №145, головою господарства за адресою: село Бунакове, Лозівського району, Харківської області, вулиця Ковальова, будинок №91 зареєстрована [PERSON]. Для будівництва і обслуговування вказаного будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] була надана у користування земельна ділянка, площею 0,25 га. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок з відповідними надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача територіальної громади Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області усудове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області у судове засідання не з»явився, надав пояснення щодо позовних вимог, просив суд справу розглядати без участі представника, по суті позову не заперечував. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що 16 лютого 2003 року померла мати позивача - [PERSON], яка на день смерті мешкала в селі Бунакове, Лозівського району, Харківської області, вул. Ковальова,91 (а.с.8,9,11,21). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 15,0 кв.м, загальною площею 49,1 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: село Бунакове, Лозівського району, Харківської області, вулиця Ковальова, будинок №91 (а.с.18-20). За життя [PERSON] згідно наданих довідок сільської ради, побудувала вказаний будинок. відповідно довідки КП «ЖУК» від 20.03.2015р. право власності на житловий будинок, розташований за адресою: село Бунакове, Лозівського району, Харківської області, вулиця Ковальова, будинок №91, не оформлено і не зареєстровано (а.с.17). Згідно довідок Бунаківської сільської ради, Лозівського району, Харківської області, за записами погосподарської книги №3 за 2000-2005 р. головою господарства за адресою: село Бунакове, Лозівського району Харківської області, вулиця Ковальова, будинок №91 зареєстрована [PERSON], земельна ділянка за вказаною адресою була надана їй для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.14,15). Спадкоємцем майна померлої є позивач - дочка спадкодавця згідно заповіту, складеного на її ім»я, посвідченого заступником голови виконавчого комітету Бунаківської сільської ради народних депутатів Лозівського району Харківської області 18 червня 1996 року, за реєстром №42. В шлюбі спадкодавець на день смерті не перебувала. Спадкоємців, які мають право на обов»язкову частку у спадковому майні, згідно ст. 1241 Цивільного Кодексу України, у спадкодавця не має. Спадщину після смерті матері позивач прийняла фактично. З 1992 року до цього часу позивач проживає у спадковому будинку, доглядає за ним та присадибною територією, сплачує послуги по його утриманню (а.с.10, 12,13). В даний час позивач звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок з відповідними надвірним спорудами і будівлями. Постановою державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори від 30.03.2015р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.16). Відповідно до технічного паспорту на зазначений житловий будинок з відповідними надвірним спорудами і будівлями, виготовленого на ім»я [PERSON] 06.02.2015р., вартість будинку складає 73638 грн. (а.с.18-20). Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3,4 ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра Комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Спірний житловий будинок було побудовано у 1949 році, згідно даних технічного паспорту, виготовленого КП «Житлова управляюча компанія». Відповідно до розділу II п. б ч. 2 вищезазначеної Інструкції, будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Крім того, дана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Погосподарські книги, в яких зазначена дана інформація, є документами статистичної звітності, відображена в них інформація, здійснена органом, що був наділений такими повноваженнями, є достовірною. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину Таким чином, відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок, збудований у 1949 році в сільській місцевості, був об'єктом власності [PERSON] і належав їй, тому відповідно позивач, як спадкоємець власника, має право претендувати на нього в порядку спадкування, в зв»язку з чим суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved