Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

\~ [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, в якій просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до моменту досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у справі №2-1104/09 від 23 липня 2009 року були задоволені її позовні вимоги і з відповідача [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 300 гривень на місяць. Проте на сьогоднішній день ця сума недостатня для матеріального утримання дитини, а тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів у частці від його доходів. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні частково зменшила свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його доходів щомісячно, оскільки розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень недостатній на даний час для матеріального утримання дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки і пояснив, що за рішенням суду з нього були стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі 300 гривень. На теперішній час його матеріальний стан не покращився, а навіть погіршився, оскільки він має проблеми зі спиною і не може тяжко працювати. Крім аліментів він додатково дає кошти сину для його потреб. Тому просив відмовити позивачці у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у справі №2-1104/09 від 23 липня 2009 року були задоволені позовні вимоги [PERSON], і було стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується, що після розірвання шлюбу з відповідачем та реєстрації повторного шлюбу, позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). І про це зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі за №143цс13. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved