Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно. Згідно уточненої позовної заяви від 22.04.2021 [PERSON] просив визнати за ним право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] спадкоємцем за законом є він [PERSON] , спадкоємцем за заповітом є його рідний брат [PERSON] , який успадкував квартиру [ADDRESS] . Він же у свою чергу успадкував за законом земельну ділянку розташовану на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області, але на цей час не оформив в порядку спадкування за законом будинок розташований за адресою [ADDRESS] . Інших спадкоємців немає. 16.11.200 державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко А.К. у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] позивачу відмовлено, в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на вказане нерухоме майно відсутні. Таким чином, він змушений звернутися до суду з позовом про встановлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Позивач у [PERSON] судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви його представник [PERSON] просила справу розглядати у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2015 року виконавчим комітетом Березотіцької сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №04. (а.с. 9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Березотіцької сільської ради №708 від 15.07.2020 останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] , яка померла [INFO] було [ADDRESS] . На час її смерті за цією адресою разом з нею ніхто не був зареєстрований. (а.с.12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Березотіцької сільської ради №227 від 07.07.2020 житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , власником якого була померла [PERSON] , під забороною, арештом у спорі не перебуває. Розташований будинок на не приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,41 га., з яких 0,05 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,36 га. для ведення особистого селянського господарства, яка належить до земельного фонду Березотіцької сільської ради, під забороною, арештом, у спорі не перебуває. (а.с.13). Згідно Витягу з погосподарської книги № 11 Вовчицької сільської ради на 2001-2005 р.р. № 995 від 26.08.2020, [PERSON] , була головою домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS] . (а.с.14). Постановою № 1145/02-31 від 16.11.2020 року державного нотаріуса Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , відмовлено, в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на вказане нерухоме майно, власником якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутні, а відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595 «видача свідоцтва про право на спадщину на майно право власності на яке підлягає Державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві». (а.с.11). Крім того з вказаної постанови вбачається, що на майно померлої [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу № 137/2015. Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину, є син померлої - [PERSON] . Є спадкоємець за заповітом, що прийняв спадщину - [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] . Інших заяв про прийняття/відмову у справі не має. 02.11.2015 року спадкоємцю [PERSON] , видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Березотіцької сільської ради Лубенського району Полтавської області Пузь Н.І. 29.06.2011 року, зареєстрованого за р. № 100 на квартиру [ADDRESS] . 25.11.2015 року спадкоємцю [PERSON] , видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області за р. № 1-1959. (а.с.11). П. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Ч.ч. 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовлений станом на 16 липня 2020 року, який складається з технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, характеристики будинку з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до яких господарство складається з: житлового будинку А-1, сараю Б, воріт №1. (а.с.16-20). Таким чином, спадкодавець набув право власності на вище вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди до введення в дію наведених нормативно-правових актів, а саме в 1968 році, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved