Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

29.04.2015 року представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернувся до суду з позовною заявою та в обґрунтування вимог зазначав, що 25.05.2011 року між відповідачкою і ПАТ «Альфа Банк» укладено кредитний договір № 600112582, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» надано [PERSON] кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 11 000,00 грн. з кінцевим строком погашення до 25.05.2012 року. Відповідач, отримавши гроші, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка на 23.12.2013 року склала 19 778,84 грн., з яких 10 840,46 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту 7740,90 грн. прострочені відсотки за користування кредитом 1197,12 грн. пеня 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 600112582 від 25.05.2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк». Оскільки, відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатила представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» вимушено було звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Дану заборгованість представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.2). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 30,37), в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. 25.05.2011 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON]А.(клієнтом) шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку було укладено договір про комплексне банківське обслуговування (а.с. 12,15,16,17,18,19). Предметом цього договору є відкриття банком клієнту рахунку у національній валюті України, видача міжнародної платіжної картки «new АЛЬФА-ПОКУПКА VISA CLASSIC гривня» строком дії 2 роки з моменту її випуску та відкриття кредитної лінії з встановленим кредитним лімітом в розмірі 11000,00 грн. (а.с.12). Відповідно до п. 2.3. договору повернення кредиту клієнтом здійснюється щомісячно до 08 числа, а мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією (а.с.12). Процентна ставка за користування коштами відновлюваної кредитної лінії складає 28 % на торгові операції та 36 % на операції зняття коштів (п. 2.2 додатку до договору, а.с. 12). Сторони договору домовились, що всі відносини між ними регулюються положеннями публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами за ведення та обслуговування рахунку (Рахунку Картки), а також Правилами користування банківською платіжною карткою (а.с.15). Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. За приписом ст. 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 гл. 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1054, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що ПАТ "Альфа-Банк" свої зобов'язання за договором виконав, натомість позичальник [PERSON] свої зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів порушила, в наслідок чого станом на 23.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 19 778,48 грн., яка складається з 10 840,46 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту 7740,90 грн. прострочені відсотки за користування кредитом 1197,12 грн. пеня (а.с.8). Відповідно до умов договору факторингу від 23 грудня 2013 року № 2013-1 ПАТ "Альфа-Банк" відступив ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з [PERSON], а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № № 600112582, від 25.05.2011 року, який був укладений між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] на суму заборгованості 19778,48 грн. (а.с. 4-8). Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Отже, на підставі вищевказаного договору та у відповідності з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги до [PERSON] на суму 19778,48 грн. Листом від 29.05.2014 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» повідомило позичальника про заміну кредитора у зобов'язанні та висунуло вимогу про сплату заборгованості (а.с. 20), проте [PERSON] борг за кредитним договором не сплатила. З огляду на встановлені обставини, порушені права ТОВ «Росвен Інвест Україна» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення вказаної заборгованості. Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.22).

Outcome: approved