Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася. 21 лютого 2018 року надіслала до Рівненського міського суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просить суд, змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року, із твердої грошової суми 516,00 грн., до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав частково, в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Додатково пояснив суду, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дочки, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки у нього на утриманні перебуває його неповнолітня дочка від другого шлюбу та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, його стан здоров'я є незадовільним. Його середньомісячний дохід складає близько 7000 грн., а тому вважає, що аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) є достатніми коштами для належного утримання дочки. Представник відповідача [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. 20 лютого 2018 року надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, вказав, що його довіритель позовні вимоги позивача визнає частково в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 28 грудня 2011 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 20 грудня 2010 року. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року по цивільній справі №569/17951/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 516 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Як вказано в позовній заяві та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, витрати на утримання дочки зросли. Відбулися зміни в матеріальному стані позивача та відповідача. Позивач на даний час не працює, не має стабільного доходу, проживає з батьками. Дочка пішла до школи, в зв'язку з чим, збільшились її потреби в матеріальному забезпеченні. В той же час, відповідач офіційно працевлаштований в ТОВ «Тедіс Україна», має постійний стабільний дохід, що свідчить про покращення його матеріального стану. Як вбачається з розрахункових листів з серпня по листопад 2017 року виданих ТОВ «Тедіс Україна» суми нарахованої [PERSON] заробітної плати за місяць становлять близько 5000 грн. - 7000 грн. Як вказав відповідач в судовому засіданні, в нього на утриманні перебувають його теперішня дружина, яка на даний час у відпустці по догляду за дитиною та малолітня дочка від другого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Крім того, йому періодично необхідно проходити обстеження його стану здоров'я та лікування, що потребує значних витрат. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 р. у справі за № 143цс13, котру на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при вирішенні даного спору. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. За вищевикладених обставин, враховуючи те, що відповідач, працює офіційно, має на утриманні двох осіб, тоді як позивач на даний час не має постійного місця роботи, а також те, що належне утримання дитини являється обов'язком матері і батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, в частині зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року, із твердої грошової суми 516,00 грн., щомісячно, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні іншої частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути 640,00 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved