Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №068-2008-2172, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит в сумі 125100 доларів США, строком користування до 10.06.2032 року зі сплатою 14,95% річних. 10 та 25.04.2012 року між банком та відповідачем були укладені додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом, а саме у період з 10.04.2012 року по 09.10.2012 року встановлювалась ставка за користування кредитом на рівні 8% річних, а з 10.10.2012 року по 09.10.2017 року 15,65% річних. Починаючи з 10.10.2017 року 14,95% річних. Відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно договору. ПАТ "Універсал Банк" свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо місячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 10.05.2016 року становить 145617,77 доларів США. Проте, ПАТ «Універсал Банк» вважає за необхідне стягнути заборгованість у розмірі 38280,00 доларів США. 25.04.2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати за невиконання умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18.08.2016 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду. 26.09.2016 року у справі ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року задоволено заяву представника відповідача [PERSON] та вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду. 16.01.2018 року у судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідачів про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. В ході розгляду справи представник позивача надала пояснення в яких позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що представником позивача в справі надані пояснення, підстави, визначені законом для відкладення розгляду справи та оголошення в ній перерви відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності представника позивача. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не поручалась за невиконання позичальником зобов'язань відповідно до додаткового договору б/н від 10.04.2012 року, розрахунок заборгованості є невірними, необґрунтованим та недоведеним. Крім того, ПАТ «Універсал Банк» нараховуючи заборгованість не враховано, що порука [PERSON] є припиненою в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України. Позивачем також пропущений строк позовної давності, що є ще однією підставою для відмови у задоволенні позову. Всупереч ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не звертався з попереднім повідомленням щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту до відповідачів, тому вимоги позивача є передчасними. На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника відповідачів, врахувавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №068-2008-2172, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит в сумі 125100 доларів США, строком користування до 10.06.2032 року зі сплатою 14,95% річних. 10 та 25.04.2012 року між банком та відповідачем були укладені додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом, а саме у період з 10.04.2012 року по 09.10.2012 року встановлювалась ставка за користування кредитом на рівні 8% річних, а з 10.10.2012 року по 09.10.2017 року 15,65% річних. Починаючи з 10.10.2017 року 14,95% річних. 25.04.2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати за невиконання умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором №068-2008-2172 від 25.06.2008 року в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за кредитним договором №068-2008-2172 від 25.06.2008 року належним чином не виконав. Відповідно до п.п. 5.2.5 вказаного кредитного договору, банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 60 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. 27.05.2016 року відповідачу [PERSON] було направлено вимогу про повернення всієї суми кредиту. Проте, вищевказана вимога була залишена відповідачем без уваги. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 10.05.2016 року становить 145617,77 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту 119153,16 доларів США; відсотки 26154,18 доларів США; підвищені відсотки 310,33 доларів США. ПАТ «Універсал Банк» вважає за необхідне стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість в сумі 38280,00 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 2068,30 доларів США; частка дострокового стягуваного тіла кредиту 9747,19 доларів США; відсотки 26154,18 доларів США; підвищені відсотки 310,33 доларів США, на що слід зазначити наступне. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач [PERSON] не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №068-2008-2172 від 25.06.2008 року, а тому з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 38280,00 доларів США. При цьому, суд зауважує, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у доларах США ґрунтуються на вимогах закону. Згідно з статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську ліцензію на здійснення валютних операцій та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» роз'яснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК (пункт 12). Суд зазначає, що положення частини другої статті 192 ЦК, частини третьої статті 533 ЦК, Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом. Тому нарахування позивачем процентів у іноземній валюті - доларах США є правомірним. Що стосується заперечень представника відповідача стосовно того, що при виконанні кредитного договору ПАТ «Універсал Банк» не було враховано, що поручитель попередньо не повідомлений про існування додаткової угоди до кредитного договору від 10.04.2012 року, якою змінено відсоткову ставку по кредиту, сторонами не отримано вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату боргу, пропуск строків позовної давності то слід зазначити наступне. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов'язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов'язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов'язання. Така вимога може бути пред'явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов'язання (ст. 611 ЦК України). За вимогами ст. 2.1 договору поруки, укладеного 25.06.2018 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], яка є одночасно дружиною позичальника [PERSON], кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі з розрахунку заборгованості та додаткової угоди до кредитного договору від 10.04.2012 року ставка за користування кредитом у момент укладання кредитного договору становить 14,95% річних. З 10.04.2012 року ставка за користування кредитом склала 8% річних, що суттєво покращує умови кредитування у зв'язку із зменшенням плати за користування кредитом. Таким чином, згода на зменшення кредитної ставки від поручителя відповідно до умов укладених договорів, не є необхідною. Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що у позичальника періодично виникала прострочена заборгованість. Перше прострочення заборгованості виникло у період з 10.01.2012 року по 09.02.2012 року. В подальшому станом на 10.04.2014 року прострочена заборгованість погашена. Згідно розрахунку заборгованості, наступна заборгованість по кредиту почала утворюватись з 10.11.2014 року, а останні платіж по кредиту було здійснено 10.09.2015 року, так само і по простроченим відсоткам. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З позовом ПАТ «Універсал Банк» звернувся 25.07.2016 року, тобто в межах встановленого законом строку, у зв'язку із чим підстав для застосування строку позовної давності в даному випадку не встановлено. Крім того, пунктом 5.2.4 додаткової угоди до кредитного договору від 25.04.2012 року встановлено, що новий строк виконання основного зобов'язання настав з дня направлення відповідного повідомлення. Договір підписано сторонами та є обов'язковим до виконання. Вимоги про повернення кредиту направлені 06.05.2016 року. Тобто, встановлені договором строки дотримано та договір поруки не може бути припиненим з цих підстав. Також, пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачів до уваги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 7122,14 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved