Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25.07.2013 та земельна ділянка площею 0,0307 га, кадастровий номер - 1822510100:01:018:0456 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 25.07.2013 р. Житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою розташовані в [ADDRESS] . Інша частина домоволодіння з земельною ділянкою належала [PERSON] , яка померла, [INFO] . Спадкоємцями померлої є її діти - [PERSON] та [PERSON] . Між сторонами визначено фактичне користування житловим будинком та господарськими спорудами, у позивача перебуває в користуванні: приміщення веранди 1-1 площею 8 м.кв; приміщення кладової 1-2 площею 3,1 кв.м.; приміщення кухні 1-3 площею 9,3 м.кв.; приміщення житлової кімнати 1-4 площею 26,4 м.кв; приміщення житлової кімнати 1-5 площею 7,5 м.кв та відповідно 1/2 частина господарських приміщень. В даному випадку будинок має два ізольовані входи, вже обладнаний окремим засобом теплопостачання, водопостачання та електропостачання. На даний час позивач бажає виділити свою частку у натурі з подальшим припиненням права спільної часткової власності на майно. Після проведеної судової будівельно-технічної експертизи, позивач уточнив позовні вимоги та просив : виділити йому в натурі 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що розташований в [ADDRESS] , що становить 49/100 частин та складається з: приміщення веранди 1-1 площею 8,0 м.кв; приміщення кладової 1-2 площею 3,1 кв.м.; приміщення кухні 1-3 площею 9,3 м.кв.; приміщення житлової кімнати 1-4 площею 26,4 м.кв; приміщення житлової кімнати 1-5 площею 7,5 м.кв; 1/2 частину огорожі; 41/100 частин сараю "Б" розміром 3,81 м х 2,40 м, що складає площу 9,14 м.кв; навіс "Г"; вбиральню "У-1"; сарай "В". Стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках 7998 грн. в якості грошової компенсації за відступ від рівності часток. Стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору та половину витрат за проведення судової експертизи, що становить 2931,50 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду представник позивача [PERSON] направив заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення повідомлена належним чином. Відзив відносно позовних вимог не подавала, заяв та клопотань до суду не надходило, а тому суд проводить розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив відносно позовних вимог не подавав, заяв та клопотань до суду не надходило, а тому суд проводить розгляд справи в його відсутність. Відповідач - Коростишівська міська рада свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи в їх відсутність та висловили думку щодо прийняття рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25.07.2013 року [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] (а.с.9-11). Власником іншої частини житлового будинку, відповідно до договору дарування від 12.12.1987 р. є [PERSON] (а.с.187)., яка померла [INFO] , і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 148). З матеріалів спадкової справи № 172/2014 вбачається, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] є [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори ( а.с. 145-158). Згідно висновку експерта №87/05-2019 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи виданого судовим експертом Свістуновим І.С. від 25.05.2019 вбачається, що поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі по 1/2 не вбачається можливим, однак технічно можливо розділити вищевказаний будинок з незначним відхиленням від часток та відповідної компенсації власнику частка якого зменшена ( а.с. 58-89). Так, поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 Цивільного кодексу України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до ст.538 ЦІК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Відповідно до ст.364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з положень ст.ст.183, 367 Цивільного кодексу України та роз`яснень, викладених у п.п.6,7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. З аналізу зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Згідно висновку зазначеної експертизи запропоновано один варіант виділу частки із спірного будинку у співвідношенні часток: 49/100 і 51/100. Враховуючи фактичне користування позивачем приміщеннями в будинку, які позначені на плані під номерами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, а також частинами господарських будівель та споруд, суд дійшов до висновку про необхідність виділення позивачу 49/100 частин спільного будинку за даним варіантом експертизи. При цьому суд враховує, що такий виділ найбільш наближений до розміру належної позивачу частки та передбачає грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки. Отже, обраний спосіб виділу враховує інтереси позивача та не ущімляє інтереси сторін. Позивачем позов пред`явлено до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , Коростишівської міської ради. Спадкоємцем після смерті [PERSON] , згідно спадкової справи № 172/2014 є [PERSON] . Даних про прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем [PERSON] матеріали спадкової справи та матеріали цивільної справи не містять, а також позивачем таких доказів не надано. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги до відповідачів [PERSON] та Коростишівської міської ради є такими, що не знайшли свого підтвердження, і в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів дає суду підстави зробити висновок про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав, наведених судом вище. Також на підставі ст. 141 ЦПК підлягають перерахунку судові витрати по справі. Оскільки вартість виділеної позивачу частини житлового будинку та господарських будівель оцінена в 317051 гривні, а при зверненні позивачем сплачено 1473,20 грн. судового збору, то з позивача за рішенням суду підлягає стягненню на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі: 317051,00* 1% = 3170,51 грн. - 1473,20 = 1697,31 гривні. Також з позивача підлягають стягненню судові витрати за витребування доказів в розмірі 575,90 грн. на користь КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради. Водночас, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 1585,25 грн. судового збору та витрати на проведення експертизи в розмірі 1465,75 грн., а всього 3051,00 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.358, 364 ЦК України,

Outcome: partial