Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 28.02.2012 року на вул. Вербицького, 8 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Nissan Tiida", д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля “Nissan Almera”, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.04.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На підставі укладеного між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі ПрАТ "СК "ПЗУ Україна") та [PERSON] Договору добровільного страхування наземного транспорту від 12.09.2011 року останній звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. 30.03.2012 року ПАТ "СК "ПЗУ Україна" здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 62 748, 41 коп. На момент вчинення ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві УКС "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Ліміт відповідальності УКС "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за шкоду, заподіяну майну відповідно до полісу складає 50 000 грн. Оскільки страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив стягнути з нього різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що становить 12 748, 41 коп. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що застрахував свою цивільно-правову відповідальність згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з лімітом в розмірі 50 000 грн., який є достатнім для покриття розміру завданої шкоди, тому просив суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає , що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.09.2011 року між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту АМ № 025500 (а.с. 5). 28.02.2012 року на вул. Вербицького, 8 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Nissan Tiida", д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля “Nissan Almera”, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.04.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с. 14). 07.03.2012 року [PERSON] звернувся до ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" з заявою про настання страхового випадку (а.с. 6-10). Згідно зі Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу № 01388 від 15.03.2012 року, ремонтної калькуляції № 01388/КВ від 14.03.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу складає 74 331 грн. 69 коп. ( а.с 15-25). Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування до Страхового акту № UA2012022800031/L01/01 від 29.03.2012 року вигодонабувачу всього нараховано до виплати 62 748, 41 грн. (а.с. 26). Відповідно до страхового акту UA2012022800031/L01/01 від 29.03.2012 року страхову подію визнано страховим випадком. Прийнято рішення виплатити страхове відшкодування в розмірі 62 748, 41 грн. (а.с.25). В судовому засіданні відповідач заперечив проти розміру страхового відшкодування. Слід зазначити, що на підтвердження визначення розміру шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортних засобів позивачі долучають, як правило: звіти, висновки, акти товарознавчого дослідження тощо, складені суб`єктами підприємницької діяльності, що мають відповідні ліцензії та дозволи на проведення автотоварознавчих досліджень, висновки державних експертних установ. Надання таких доказів не суперечить вимогам ст.ст. 57, 212 ЦПК України. У відповідності до ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна проводиться у випадках встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї із сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках встановлених законом. Згідно ст. 12 даного Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Відповідно до ч.1 ст.64 цього Кодексу письмовими доказами є будь-які документи акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, якщо позивач на підтвердження розміру шкоди надає висновок спеціаліста, а відповідач заперечуючи проти цього розміру, і після виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Разом з тим, необхідно зазначити, що обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві, а експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі на виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України. Суд роз'яснював учасникам процесу вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України, а саме право заявляти клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру шкоди, а також для визначення інших суперечностей, що потребують спеціальнихї знань, проте такі клопотання сторонами заявлені не були. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності розрахунку оцінювача, чи доказів пов'язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, відповідачем надано не було, а тому суд вважає розрахунки вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і можуть бути взятими до уваги судом при ухваленні рішення. Судом встановлено, що 30.03.2012 року ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 70 158,72 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 10659 від 30.03.2012 року (а.с. 27). Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві УКС "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Ліміт відповідальності УКС "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за шкоду, заподіяну майну відповідно до полісу складає 50 000 грн. З матеріалів справи вбачається, 25.02.2013 року ПрАТ УКС "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" надіслало лист на адресу ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" про складення Страхового акту № 132744303-1 та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. (а.с.28). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Зокрема, за положеннями ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved