Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області №2-1977/06 від 28 листопада 2006 року, 20 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про погашення регресного позову №2-2012-Р, відповідно до якої останній зобов'язувався повернути ПрАТ "Страхова компанія "САТІС" 5566,39 гривень. Однак [PERSON] належним чином умови договору не виконує, а тому за ним наявна заборгованість в розмірі 5798,78 гривень. Представник позивач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області №2-1977/06 від 28 листопада 2006 року стягнуто з [PERSON] івановича на користь ЗАТ Страхова компанія "САТІС" суму страхового відшкодування за мінусом франшизи в розмірі 7835,39 гривень, витрати пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в розмірі 250 гривень, витрати пов'язані зі сплатою держмита в розмірі 51 гривня, витрати пов'язані зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 30 гривень, а всього стягнути 8166,39 гривень. Відповідно до Угоди про погашення регресного позову №2-2012-Р від 20 лютого 2012 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством "САТІС" та [PERSON], сторони дійшли згоди, що відповідач добровільно, без звернення позивача до Державної виконавчої служби, поверне ПрАТ "САТІС" суму регресної вимоги у розмірі 5566,39 гривень. Згідно з п. 4.3 Угоди про погашення регресного позову №2-2012-Р від 20 лютого 2012 року, при затримці [PERSON] у виплаті сум регресної вимоги більш ніж 1 місяць, якщо нові строки оплати не були оформлені додатковою угодою, позивач має право звернутися до суду для стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний прострочений день та штрафу в розмірі 5% річних від простроченої суми. Відповідно до довідки №89/2 від 10.10.2013 року виданої страховою компанією "САТІС" залишок основного боргу [PERSON] за угодою про погашення регресного позову №2-2012-Р від 20 лютого 2012 року складає 5 166,39 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги те, що відповідач повністю не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув суму регресної вимоги, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку що позовні вимоги слід задовольнити. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору, підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved