Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

До суду із зазначеним позовом звернулася позивач [PERSON], в якому вказує на те, що в газеті „Ічнянська панорама" від 28 травня 2016 року була опублікована за підписом «[PERSON]» стаття «[PERSON] стріляє по горобцях», у якій, на думку останньої, поширено про неї завідомо недостовірну інформацію, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію, а саме: «Депутатка Ічнянської міської ради [PERSON] причепилась до батьків школярів із такою претензією: Чому ваші діти ходять до школи у коричневій формі?»; «Тому що [PERSON] в якості депутатки стала слухняним гвинтиком цієї влади»; «[PERSON] вважає, що учасники АТО воюють не за гроші та пільги. Це неправда»; «Базікання [PERSON] про те, нібито діти сепаратистів піддаються українізації та носять вишиванки поблизу вогню - це фантастичні заморочки депутатки, яка своїми нотаціями заважає жити нормальним людям». Окрім поширення неправдивих відомостей про неї газета поширила неправдиві відомості щодо двоюрідного діда її дочки [PERSON] - [PERSON], який був пастором протестантської церкви «Живе слово» та загинув 24 листопада 2014 року у с. Піски під Донецьким аеропортом. Так, у газеті «Ічнянська панорама» від 31 грудня 2015 року було опубліковано за підписом «Володимир Лісогор» статтю «Христос не підтримав пастора», якою поширено про [PERSON] недостовірну інформацію, що принижує останнього честь, гідність та ділову репутацію, а саме: «Христос не підтримав [PERSON], і відправив пастора на небо, осиротивши трьох його дітей»; «Пастор натякав на можливе захоплення Україною чужих територій». Тому [PERSON] просила визнати зазначену вище інформація такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію, як її, так і померлого [PERSON] та зобов»язати редакцію газети «Ічнянська панорама» спростувати зазначені вище відомості у місячний строк із дня набрання рішенням суду законної сили, шляхом опублікування спростування на першій сторінці газети «Ічнянська панорама», а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що стаття під назвою «[PERSON] стріляє по горобцях» була написана після того як у газеті «Трудова слава» свідомі батьки випускників опублікували свою статтю під назвою «Відповідь на відкритий лист депутата міської ради» [PERSON], яка 26 березня 2016 опублікувала свою статтю у цій же газеті під назвою «Відкритий лист до деяких несвідомих учителів та батьків випускників 2016 року». Вважає, що ніяких недостовірних відомостей щодо позивача [PERSON] газета «Ічнянська панорама» не поширювала, а оскаржувані останньою відомості, викладені у спірній статті, є критикою щодо неї, викладеною у формі оціночних суджень. Що стосується статті під назвою «Христос не підтримав пастора», то вона є своєрідним відгуком на статтю [PERSON] під назвою «Він мав позитивний падре», а такі висловлювання у ній як «Христос не підтримав [PERSON], і відправив пастора на небо, осиротивши трьох його дітей» та «Пастор натякав на можливе захоплення Україною чужих територій» також є оціночними судженнями. Також просив врахувати, що позивач є публічною особою, а тому критика щодо неї може бути більш ширшою ніж до пересічних громадян. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він читав газету «Ічнянська панорама», особливо збентежила його стаття під назвою «Христос не підтримав пастора», в якій була викладена перекручена та неправдива інформація. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що декілька разів читав газету «Ічнянська панорама», в якій йому не сподобалися статті, що стосувалися воїнів АТО. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона займається волонтерською діяльністю і бачила на передовій, у зоні АТО, людей з українськими поглядами, які є патріотами своєї держави, яких дедалі більшає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що загиблий [PERSON] доводиться йому двоюрідним дядьком. Йому відомо, що стаття під назвою «Христос не підтримав пастора» негативно вплинула на його дочку, оскільки, на його думку, не містила у собі ніяких достовірних фактів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він перебував у зоні АТО під час першої хвилі мобілізації, де спостерігав, як населення у цій зоні неодноразово допомагало воїнам АТО, а також був свідком того як одна бабуся приходила до них з окупованої території в українській вишиванці. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачів [PERSON], показання свідків, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Нормами ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно роз»яснень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв»язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. У судовому засіданні встановлено, що в газеті „Ічнянська панорама" за 28 травня 2016 року була опублікована стаття під назвою „[PERSON] стріляє по горобцях" (а.с. 7), у тій же газеті за 31 грудня 2015 року була опублікована стаття під назвою «Христос не підтримав пастора» (а.с. 11), у яких, на думку позивача, міститься інформація, яка порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також честь, гідність та ділову репутацію померлого [PERSON]. Приводом для написання у газеті «Ічнянська панорама» першої статті стала відповідь на відкритий лист депутата міської ради [PERSON] батьків випускників 2016 року, опублікована 02 квітня 2016 року у газеті «Трудова слава» (а.с. 28), яка 26 березня 2016 опублікувала свою статтю у цій же газеті під назвою «Відкритий лист до деяких несвідомих учителів та батьків випускників 2016 року» (а.с. 8). Приводом же для написання статті під назвою «Христос не підтримав пастора», стала стаття [PERSON] під назвою «Він мав позитивний падре», опублікована 13 грудня 2014 року у газеті «Трудова слава» (а.с. 12). Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Закон України «Про інформацію», зокрема стаття 2 визначає основні принципи інформаційних відносин, як от - гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Частиною 2 статті 29 Закону України «Про інформацію» передбачено, що предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. Стаття 30 Закону України «Про інформацію» передбачає, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суд вважає, що речення: «Депутатка Ічнянської міської ради [PERSON] причепилась до батьків школярів із такою претензією: Чому ваші діти ходять до школи у коричневій формі?»; «Тому що [PERSON] в якості депутатки стала слухняним гвинтиком цієї влади»; «[PERSON] вважає, що учасники АТО воюють не за гроші та пільги. Це неправда»; «Базікання [PERSON] про те, нібито діти сепаратистів піддаються українізації та носять вишиванки поблизу вогню - це фантастичні заморочки депутатки, яка своїми нотаціями заважає жити нормальним людям», які були опубліковані у газеті «Ічнянська панорама» у статті під назвою «[PERSON] стріляє по горобцях» та речення: «Христос не підтримав [PERSON], і відправив пастора на небо, осиротивши трьох його дітей»; «Пастор натякав на можливе захоплення Україною чужих територій», які були опубліковані у газеті «Ічнянська панорама» у статті під назвою «Христос не підтримав пастора» є оціночними судженнями, які не можуть бути витлумачені як фактичні дані, з огляду на характер використання у них мовних засобів. Крім того, суд враховує також положення п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, згідно якого суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Позивач є депутатом Ічнянської міської ради, тому у статті під назвою «[PERSON] стріляє по горобцях» остання зазнала гострої критики щодо написаної нею статті під назвою «Відкритий лист до деяких несвідомих учителів та батьків випускників 2016 року». На підставі викладеного суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed