Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), який в подальшому уточнив. В уточненій позовній заяві позивач зазначив, що у період з січня 2009 року по 01.11.2015 року Концерн «МТМ» надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є власником квартири, зареєстрований в квартирі за зазначеною адресою, є споживачем наданих позивачем послуг та не сплачує плату за отриманні послуги. Договір про надання послуг з централізованого опалення між Концерном "МТМ" та відповідачем не укладено, по незалежним від позивача причинам. Позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу відносно відповідача, 14.03.2013 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя судовий наказ від 21.05.2013 року скасовано. Станом на 01.11.2015 року за період з січня 2009 року по 01.11.2015 року заборгованість складає 7493,49 грн., в звязку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 01.11.2015 року за надані послуги з централізованого опалення за період з січня 2009 року по 01.11.2015 року у розмірі 7493,49 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. В судових засіданнях пояснювала, що відсутність укладеного між споживачем та Концерном «МТМ» договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, не позбавляє споживачів відповідальності та обовязку зі сплати спожитих послуг. Вважає, що позов обґрунтований в межах позовної давності, оскільки Концерн «МТМ», звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу вчинило дію, передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України, перервавши строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, та зазначила, що між сторонами не укладено договір. Зазначила, що позивач пропустив строк позовної давності. За відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем та за відсутності узгодженого сторонами тарифу за житлово-комунальні послуги позивач не надав суду первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтвердили понесені витрати на надання житлово-комунальних послуг в сумі стягуваного боргу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3\~ст.10 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі\~ст.57 ЦПК України, \~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, \~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну (а.с.5). На підставі п.1 Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено концерн «Міські теплові мережі» в будинках, межі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «Міські теплові мережі». Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг Концерн «Міські теплові мережі» визначений виконавцем послуг з централізованого опалення, підігріву питної води щодо населення, що мешкає в житловому фонді комунальної власності м. Запоріжжя в будинках, мережі яких безпосередньо приєднанні до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно п.4 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26.04.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії. Згідно\~ст.24 Закону України «Про теплопостачання»\~одним з основних обовязків споживача, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Теплова енергія може споживатись лише на підставі договору. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідає обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У період з січня 2009 року по 01.11.2015 року Концерн «МТМ» надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначені висновки узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13). За нормами ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» у м. Запоріжжі застосовується двоставковий тариф на опалення для населення. Двоставковий тариф був введений з 01.08.2008р. рішенням Запорізької міської ради № 327 від 28.07.2008 р. з додатками. У зв'язку з коригуванням базових тарифів виконавчим комітетом у наступному були прийняті відповідні рішення, зокрема, рішення № 535 від 28.11.2008р. з додатками, рішення № 34 від 26.02.2009 року з додатками, рішення № 192 від 28.04.2010 р. з додатками, рішення № 39 від 31.01.2011 р..Зазначені рішення є законною підставою для нарахування плати позивачем за надання споживачам передбачених вищевказаними рішеннями послуг, розмір заборгованості у зазначений в позові період визначений позивачем, виходячи з затверджених даними рішеннями тарифів. Обставини визначення виконавця вказаних послуг, встановлення тарифів, економічне обґрунтування тарифів у силу положень ст.ст. 11, 179 ЦПК України виходять за межі розгляду справи і не входять до предмету доказування у справі, оскільки цими доводами неможливо обґрунтувати заперечення проти вимог про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги. Відповідач не зверталась до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо визнання вищевказаних рішень незаконними. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою КМУ від 24 січня 2006 року № 45,\~ власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний оплачувати надані житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто,\~ тягар утримання спірної квартири несе відповідач і саме вона\~\~\~повинна сплачувати витрати на централізоване опалення квартири,\~співвласником якої вона є. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що між Концерном «МТМ» та [PERSON] існують зобов'язання, хоч договір не було укладено, а відсутність укладеного договору не позбавляє [PERSON] обов'язку здійснювати оплату за отримані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води і відмова споживача здійснювати оплату згідно діючих, затверджених тарифів є неправомірною. \~Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялася. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов'язок відповідача сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року . Твердження представника відповідача про недоведеність позивачем розміру заборгованості спростовується наявним у справі розрахунком, з якого вбачається нарахування окремо по кожній складовій наданих відповідачем послуг. Судом встановлено, що нарахована заборгованість відповідає тарифам на відповідні послуги, які встановлювались рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради. Споживач зобовязаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3 ст.20 Закону України № 1875-IV) та оплачувати житлово-комунальних послуги у строки, встановлені договором або законом. Встановлено, що договір про надання вказаних комунальних послуг сторонами не укладався, проте відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Що стосується строків позовної давності суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14). Товариство звернулося до суду 23.12.2015 року й намагалося стягнути заборгованість, починаючи з січня 2009 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 28.02.2013 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказані комунальні послуги, що підтверджується штампом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2013 року. 21.05.2013 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя судовий наказ №333/1531/13-ц виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя на підставі заяви Концерну «МТМ» про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги у вигляді постачання теплової енергії у розмірі 2184,97 грн. та судового збору у розмірі 114,70 грн., скасовано. Отже, Концерн «МТМ» звернувшись у лютому 2013 року до суду із заявою про видачу судового наказу вчинило дію, передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України,перервавши строк позовної давності, а тому обчислення строку позовної давності до пред'явлених позивачем вимог, починається з лютого 2010 року до жовтня 2015 року. Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги за період з 01.01.2009 року по 01.02.2010 року з урахуванням ст.ст.257,264 ЦК України не підлягає задоволенню. За період з 01.02.2010 року по 01.11.2015 року обґрунтований в межах позовної давності у розмірі 6324,93 грн. та підтверджений матеріалами справи та розрахунком наданим позивачем, з урахуванням сплачених відповідачем сум згідно розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За матеріалами справі враховуючи пропорційність задоволених вимог стягненню на користь Концерну «Міські теплові мережі» підлягає судовий збір в розмірі 1163 грн.

Outcome: partial