Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 червня 1998 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами №33 по вул.Охтирській в с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області, який був побудований в 1957 році та зареєстрований в погосподарській книзі №2 під №157, але не зареєстрований в БТІ. За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцями майна померлої були позивач та його сестра, яка від прийняття спадщини відмовилася. Позивач спадщину прийняв, фактично вступив у володіння спадковим майном, але свідоцтво про право власності на будинок в порядку спадкування оформити не може, т.я. відсутній належно оформлений правовстановлюючий документ на будинок. Крім того, за життя, [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,06 га та для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,06 га за вищевказаною адресою, але за життя померла Державні акти на дані земельні ділянки не отримувала, тобто не завершила приватизацію земельних ділянок, внаслідок чого позивач не може отримати свідоцтва про право власності на ці земельні ділянки. За цих підстав позивач просив: 1) визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами: -"А-1ж,а" житловий будинок з прибудовою, загальна площа 51,0 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м.; - "Б" - літня кухня; - "В" - сарай, - "Г" гараж; - №1-3 ворота та огорожа, що розташовані за адресою: вул.Охтирська,33 в с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області в порядку спадкування за законом, на які мала права його мати [PERSON], яка померла 29 червня 1998 року; 2) визнати за ним право на завершення приватизації земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35 га та будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,06 га, які знаходяться за адресою: вул.Охтирська,33 в с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області, які передані у приватну власність рішенням виконкому Мартинівської сільради народних депутатів Тростянецького району Сумської області за №29 від 11 серпня 1993 року [PERSON], яка померла 29 червня 1998 року, в тому числі право на отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку та державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач свої повністю підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву (а.с.26) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, на підставі наявних доказів в справі. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи на домоволодіння №33 по вул.Охтирській, с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] народився 14 червня 1949 року в с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.9), відповідно до якого його матір'ю була [PERSON]. 29 червня 1998 року в с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області померла мати позивача -[PERSON] (а.с.8),яка на день смерті була зареєстрована та проживала [INFO] Сумської обалсті (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами №33 по вул.Охтирській в с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області. Відповідно до оглянутої інвентарної справи та довідки Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №308 від 16.09.2015 року, вищевказане домоволодіння було побудоване в 1957 році та зареєстроване в погосподарській книзі №2 під №157 (а.с.15), яка на даний час не зберіглася (а.с.31). Згідно довідки КП "Охтирське МБТІ" за №830 від 12.10.2015 року станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на зазначене домоволодіння відсутня (а.с.17). За даними інвентаризації станом на 12.10.2015 року на земельній ділянці за вищевказаною адресою розташовані такі будівлі та споруди: "А-1ж,а" житловий будинок з прибудовою, загальна площа 51,0 кв.м., жила площа 21,9 кв.м.; "Б" - літня кухня; "В" - сарай; "Г" гараж; №1-3 ворота та огорожа. Вартість домоволодінян складає 48282 грн. (а.с.16). Відповідно до нормативно-правових актів, які діяли в 1957 році, в якому було збудоване домоволодіння по вул.Охтирській,33 в с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області, питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 р. "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі Указ від 26.08.1948 р.), що був визнаний таким, який втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 р. за №8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 р. постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 р. "Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 р."Про право громадян на купівлю і будівництво індивідцуальних житлових будівників "(далі -Постанова від 26.08.1948 р.), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі ст.1 Указу від 26.08.1948 р. кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 р. визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальнеих житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26.08.1948 р. та Постановою від 26.08.1948 р. підставою виникнення у громадянина права власності на жилий бцдинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. В той час ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністервом комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. Згідно з пунктами 6,7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за п.10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указку від 26.08.1948 р. є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, з моменту затвердження виконкомом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1957 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі ст.58 ЦК Української СРСР 1922 р., він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Отже, враховуючи, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] домоволодіння по вул.Охтирській,33 в с.Мартинівка Трсотянецького району Сумської області був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, про що свідчить інвентарна справа на дане домоволодіння, а також враховуючи архівний витяг з рішення виконкому за №123 від 04.09.1991 року "Про оформлення прав власності на житлові будинки", згідно якого було вирішено видати свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння [PERSON], суд дійшов висновку, що за життя дане домоволодіння належало померлій [PERSON] Крім того, земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства та будівництва житлового будинку загальною площею 0,41 га,з них під будівництво- 0,06 га, присадибна ділянка -0,35 га, були передані за життя померлій [PERSON] на підставі рішення виконкому Мартинівської сільської [PERSON] народних депутатів Тростянецького району Сумської області за №29 від 11.08.1993 року, але за життя померла Державні акти на дані земельні ділянки не отримувала (а.с.18), тобто не завершила приватизацію земельних ділянок. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За життя померла [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцями майна померлої є позивач та його сестра [PERSON] (а.с.14), яка від прийняття спадщини відмовилася. Позивач спадщину прийняв, фактично вступив у володіння спадковим майном. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №42126231 від 16.11.2015 року та повідомленням Тростянецької районної державної нотаріальної контори Сумської області за №2683/01-09 від 16.11.2015 року після смерті [PERSON] 07.12.1998 року заведена спадкова справа за №366 (а.с.29), але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері позивачу 20.10.2015 року було відмовлено внаслідок відсутності належно оформленого правовстановлюючого документу на домоволодіння та правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с.10). \~\~ Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. \~ Згідно ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. \~\~ Відповідно до п.3 Декрету КабМінУ «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки передані їм для цілей, передбачених статтею 1 Декрету, посвідчуються відповідною [PERSON] народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. \~\~ Згідно ст.17 ЗК України (1991 р.) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться [PERSON] народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. \~ Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь, товариств і кооперативів тощо). \~ Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. \~ Відповідно до п.в ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва в розмірі не більше 0,12 га. \~ \~\~ За таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є спадкоємцем спадкового майна після смерті [PERSON] за законом, прийняв спадщину, володіє правовстановлюючими документами на спадкове майно, його право власності на спадкове майно не визнається нотаріальною конторою в силу відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок з відповідними надвірними та побутовими будівлями, а також відсутності державного акту про право власності на земельні ділянки за померлою, який не видавався попередньому власнику, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. \~\~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved