Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

23.07.2019 Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега», діючи через представника - адвоката Шипілова О.В. звернулось до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 29.12.2017 року між Позивачем та страхувальником [PERSON] , був укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2683804. За даним полісом АСК «ОМЕГА» взяла на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. [NUMBER] , а Страхувальник [PERSON] - виконання обов`язків покладених на страхувальника законом, включаючи своєчасне письмове повідомлення страховика про настання ДТП. 01.05.2018 відбулось ДТП, учасниками якого були водій [PERSON] транспортний засіб «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. [NUMBER] та транспортний засіб «CITROEN C1» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2018 у справі №757/22372/18 [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП за вказаним ДТП. На підставі страхового акта №712-11996 та розрахунку суми страхового відшкодування, транспортному засобу «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. [NUMBER] було виплачене страхове відшкодування у розмірі 13 000, 00 грн. Відповідач [PERSON] письмово не повідомив позивача про дорожньо - транспортну пригоду, що сталася 01.05.2018 року, в порушення вимог пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33, пп. Ґ п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на викладені обставини справи, представник позивача - адвокат Шипілов О.В. просить суд: стягнути з [PERSON] на користь АСК "ОМЕГА" в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 13000,00 грн. та судові витрати у розмірі 1921 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував щодо ухвалення заочного рішенні по справі. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів. [PERSON] до судового засідання не з`явився. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. З урахуванням того, що сторони будучи повідомлені належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2018 року, [PERSON] 01.05.2018 року о 11 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген Гольф», державний номерний знак [NUMBER] по бул. Д. Народів, 42 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Сітроєн», державний номерний знак [NUMBER] , що призупинився попереду. Водій [PERSON] порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків задано обом транспортним засобам. (а.с. 7). Даною постановою суду, яка набрала законної сили 26.06.2018, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2683804, станом на 01.05.2018 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована [PERSON] у АСК "ОМЕГА" (а.с. 4). Відповідно до умов полісу, розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза становить 0,00 грн. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 18.09.2018 року та страхового акта № 712-11996 від 18.09.2018 року складених АСК "ОМЕГА", розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «CITROEN C1» д.н.з. [NUMBER] , становить 13 000,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Позивач на обґрунтування позову посилається на положення підпункту 33.1.4 п. 33.1 ст. 33; підпункту «ґ» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказуючи, що відповідач не звертався до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Згідно встановлених судом обставин, що підтверджуються наданими позивачем доказами на підтвердження заявлених ним вимог, АСК "ОМЕГА" було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду потерпілою особою 03.05.2018, що дозволило страховику переконатися у тому, що подія є страховим випадком, здійснити перевірку обставин ДТП та визначити розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, відповідач, як особа винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнута до адміністративної відповідальності, що не свідчить про здійснення позивачем необґрунтованих виплат, а відтак заподіяної страховику шкоди. Крім цього суд вказує на те, що факт настання страхового випадку ніким, в тому числі позивачем не оспорюється. Позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Отже, сам по собі факт неповідомлення відповідачем, який не є страхувальником страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Суду не доведено будь якими належними та допустимими доказами обставин того, що неповідомлення відповідачем позивача про настання страхового випадку призвело до необґрунтованих виплат потерпілій особі, що можна було б вважати заподіяною позивачу шкодою. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також позивачем суду не надано будь яких доказів на підтвердження перерахування АСК "ОМЕГА" грошових коштів у розмірі 13 000,00 грн. власнику пошкодженого автомобіля «CITROEN C1» д.н.з. [NUMBER] . Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed