Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

14.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які вмотивувала так. Сторони перебували у шлюбі в період з 31.01.2004 по 18.06.2009. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу неповнолітні діти сторін залишились проживати з позивачкою. За рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.06.2009 року відповідач на користь позивачки сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі твердої грошової суми 500 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 14.05.2009 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. На даний час неповнолітні діти сторін потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку дитини. Окрім цього, мінімальний розмір аліментів, встановлений законом, є значно вищим за розмір аліментів, які сплачує відповідач. З урахуванням викладеного та на підставі ст.ст. 180, 182, 192 СК України, позивачка просить змінити визначений рішенням суду розмір аліментів з 500 грн. на 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.08.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін від позивачки та відповідача до суду не надходили. Позивачка 14.09.2020 року подала суду заяву в якій просить заявлений нею позов задовольнити. Спір з відповідачем не врегулювано. Відповідачу [PERSON] судом надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] та копію позовної заяви з додатками 21.08.2020 року. Документи відповідачу надіслані судом за адресою, яка вказана позивачем у позові. Станом на 15.09.2020 року відповідач відзив на позов [PERSON] суду не подавав. Строк визначений судом для подання відзиву сплив. Клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву відповідачем не заявлено. Суд, вирішив розглянути справу за наявними у справі матеріалами, поданими позивачкою, які стороною відповідача не заперечені та не спростовані. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог та додані до позову докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити виходячи з такого. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На основі поданих у справу позивачкою доказів на ствердження заявлених позовних вимог, які відповідачем не заперечені, судом встановлені наступні обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.01.2004 по 18.06.2009. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2010 року (справа № 2п-3794/09. За час шлюбу у сторін народилась двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Згідно вищевказаного рішення суду неповнолітніх дітей сторін залишено проживати при матері [PERSON] та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн щомісяця на кожну дитину, починаючи з 14.05.2009 року і до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до вимог ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей, у твердій грошовій сумі 500 грн на кожну дитину, збільшився розмір прожиткового мінімуму на дітей. Зокрема, . статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" установлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2218 гривні, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Отже, з врахуванням того, що визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів (500 грн) на даний час є незначний, зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, суд приходить до висновку про погіршення майнового стану одержувача аліментів, що позбавляє можливості її забезпечити належне утримання неповнолітніх дітей, що і є підставою для зміни аліментів. При цьому суд також враховує вимоги ч.2 ст.182 СК України, згідно якої розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За цих підстав, суд вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн на кожну дитину, який просить визначити позивачка, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності. Судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 грн., згідно з вимогами ч.2 п.3, ч.6 ст.141 ЦПК України, ст.4 ЗУ "Про судовий збір", слід покласти на відповідача.

Outcome: approved