Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат в сумі 46 134,34 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 вересня 2015 року о 13 год. 50 хв. на вул. Довженка в м.Києві, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки рішенням Печерського районного суду м.Києва від 07 червня 2016 року страховий поліс відповідача №АІ/3302834 було визнано недійсним. Вина відповідача підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року. Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ "СК "УАСК АСКА" згідно полісу №АІ№4678434, що діяв на момент ДТП. Згідно Звіту №184/11/15Н від 19 листопада 2015 року, складеного оцінювачем-автотоварознавчем [PERSON], розмір завданих збитків, визначений згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», склав суму, з урахкванням фізичного зносу, 51 381,13 грн. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 22 вересня 2016 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 46 134,34 грн., що підтверджується наказом та платіжним дорученням. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, просить відшкодувати понесені ним витрати. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, яка просила справу розглянути без її участі та відповідача, який, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2015 року, о 13 год. 50 хв., [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Довженка в м.Києві, в супереч п.13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Внаслідок ДТП завдано матеріальних збитків обом автомобілям. Постановою Шевченківсського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2015 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень. На даний час постанова Шевченківсського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2015 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ніссан", д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПАТ "СК "УАСК АСКА" на підставі Полісу №АІ№4678434 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі строком дії з 01 червня 2015 року до 31 травня 2016 року. Водночас, на дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки рішенням Печерського районного суду м.Києва від 07 червня 2016 року страховий поліс відповідача №АІ/3302834 було визнано недійсним. 11 листопада 2015 року потерпілий звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 02 вересня 2015 року. Відповідно до Звіту №184/11/15Н про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складеного 19 листопада 2015 року, вартість вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, завданого власнику "Ніссан", д.н.з. [NUMBER], становить 51 381,13 грн. з врахуванням ПДВ на запчастини // 46 134,34 грн. без врахування ПДВ на запчастини. 12 вересня 2016 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п.41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В подальшому, 21 вересняч 2016 року позивачем було винесено наказ №7185 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]», за яким було розраховано до сплати на рахунок потерпілого відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 46 134,34 грн., яка була перерахована позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №7185рв від 22 вересня 2016 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 46 134,34 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved