Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

23 січня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 14 листопада 2017 року вона уклала з відповідачем договір про виготовлення та встановлення металопластикових вікон вартістю 27\~400 грн., за яким [PERSON] зобов'язався протягом 30 робочих днів після здійснення оплати виготовити та встановити металопластикові вікна.Того ж дня між позивачем та Павлоградським відділенням № 798 ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту на загальну суму 25\~269грн. 73 коп. і на виконання умов зазначеного договору банк здійснив безготівкове перерахування суми 24\~660 грн. на поточний рахунок відповідача. Однак [PERSON] не виконав умови договору у визначений строк, на її телефонні дзвінки не відповідає, тому позивач просить: -розірвати договір, укладений між нею та ФОП [PERSON] від 14 листопада 2017 року, -стягнути з ФОП [PERSON] грошові кошти, сплачені за цим договором у сумі 24\~660 грн, неустойку у розмірі 0,1% вартості договору за кожний день прострочення, починаючи з 15 грудня 2017 року до 26 грудня 2017 року, в сумі 295 грн 92 коп, у відшкодування моральної шкоди 5000 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн 80 коп та 1762 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, надійшли письмові заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою, зазначеною у договорі від 14.11.2017 року - м.Павлоград, вул.Івана Мазепи (колишня Свердлова) 142/3. Причин неявки в судове засідання відповідач не повідомив, відзив на позов не подав. Заяви позивача та її представника про розгляд справи у їхню відсутність не містять заперечень проти заочного розгляду справи. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Павлоградське відділення № 798 АТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2017 року між замовником [PERSON] та виконавцем фізичною особою-підприємцем [PERSON] в простій письмовій формі був укладений договір, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по виготовленню та встановленню ПВХ-конструкцій за розцінками виконавця(а.с.12-13). Пунктом 3.1 договору передбачено загальну вартість робіт 27\~400 грн. Є відмітка про сплату через "УкрСиббанк" 24\~660 грн., борг 2740 грн. Виконавець зобов'язався протягом 30 робочих днів після здійснення оплати виготовити та встановити ПВХ-конструкції. У визначений договором строк і на день розгляду справи в суді [PERSON] не виконав своїх зобов'язань, сплачену позивачем суму вартості робіт не повернув. Відповідно до ст. 865 Цивільного кодексу України( далі - ЦК) за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Таким чином, наявні підстави для розірвання договору про виготовлення та встановлення ПВХ- конструкцій, укладеного між сторонами 14 листопада 2017 року, та стягнення з відповідача отриманої за договором суми попередньої оплати 24 660 грн. Пунктом 5.2 договору від 14 листопада 2017 року передбачено сплата виконавцем неустойки за прострочення виконання своїх зобов'язань у розмірі 0,1% від вартості договору за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки за період з 15 грудня 2017 року до 26 грудня 2017 року. За умовами договору [PERSON] повинен був виконати зобов'язання протягом 30 робочих днів, починаючи з 14 листопада 2017 року, тобто до 26 грудня 2017 року включно. Однак позивач визначив строк виконання зобов'язань 15 грудня 2017 року, тобто через 30 календарних (а не робочих) днів. Тому в межах заявлених вимог, тобто за період з 15 грудня 2017 року до 26 грудня 2017 року, підстави для нарахування пені відсутні. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., оскільки вона зазнала душевних страждань внаслідок незаконних дій відповідача, зіпсувалися її стосунки з близькими, які докоряли їй за укладення вказаного договору, в неї погіршилося самопочуття. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов'язані з ними втрати та з чого при цьому виходить. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Статтею 22 цього Закону визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивачці внаслідок невиконання відповідачем умов договору завдано моральну шкоду, оскільки вона замовила металопластикові вікна, сплатила за них велику для неї суму коштів, яку узяла в кредит, проте відповідач не виконує зобов'язань, кошти не повертає, на законні її вимоги не реагує, чим порушуються права позивача, передбачені Конституцією України та Декларацією з прав людини. Вона вимушена звертатись до суду за захистом своїх прав, що змінило звичний спосіб її життя. Оскільки права позивача як споживача дійсно порушені, то на відповідача може бути покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Зважаючи на моральні страждання, які зазнав позивач внаслідок невиконання зобов'язання відповідачем, що виявились у спричиненні позивачу та її сім"ї значних незручностей, враховуючи, що розмір заявленої позивачем суми моральної шкоди 5000грн. належним чином не обґрунтований та не доведений суду, з урахуванням ступеню моральних страждань позивача, суд вважає можливим задовольнити ці вимоги в сумі 2000 грн. Судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, підлягають стягненню з відповідача, а саме - в сумі 704 грн 80 коп в частині позовних вимог майнового характеру про стягнення коштів, сплачених за договором і в сумі 704 грн.80коп в частині позовних вимог немайнового характеру про стягнення моральної шкоди пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а разом 1409 грн 60 коп.

Outcome: partial