Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 23.05.1998 року у Пролетарському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Донецька, актовий запис №143. В обґрунтування позову зазначає, що 23.05.1998 року між сторонами був укладений шлюб. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини з ведення спільного господарства. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинені. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна між позивачем та відповідачем відсутні. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений на 19.04.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладався до 17.05.2021 року. В судове засідання 17.05.2021 року позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву від 13.04.2021 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, залишити після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ". Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст.11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Заяву про розгляд справи за його відсутності відповідач суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не поданий. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.05.1998 року Пролетарським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 143 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають (докази зворотного в матеріалах справи відсутні). Шлюбні відносини сторін фактично припинені. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна між позивачем та відповідачем відсутні (доказів зворотного суду не представлено). Відповідно до ст.ст. 16, 109, 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При цьому, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ майна відсутній, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, у зв`язку з чим, з урахуванням письмової заяви відповідача від 13.04.2021 року, слід залишити [PERSON] після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ". Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved