Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У вересні 20019 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер № 1221455400:02:002:1844 за адресою: земельна ділянка [NUMBER] садівниче товариство «АИСТ», смт. Обухівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область шляхом знесення паркану, що знаходиться в межах зазначеної вище земельної ділянки та судові витрати на правничу допомогу та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий №1221455400:02:002:1844 за адресою: земельна ділянка [NUMBER] садівничого товариства "АИСТ" (СТ "АИСТ"), смт. Обухівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю № 3213 від 06.08.1995 р. Позивачем було проведено геодезичні робота щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість). У відповідності до технічного звіту, що було зроблено за результатом проведення таких робіт, було встановлено, що паркан земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:02:002:0593 частково знаходиться на земельній ділянці позивача. Зазначена обставина доказується технічним звітом з геодезичних робіт щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) 1221455400:02:002:1844, що виконано інженером геодезистом ФЛП [PERSON] Власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1221455400:02:002:0593 є [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1210462642019 від 19.08.2019 р. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року по даній справі підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. До початку судового засідання представник позивача звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до частин другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю № 3213 від 06.08.1995 року [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий №1221455400:02:002:1844 за адресою: земельна ділянка [NUMBER] садівничого товариства "АИСТ" (СТ "АИСТ"), смт. Обухівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область. Позивачем було проведено геодезичні робота щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість). У відповідності до технічного звіту, що було зроблено за результатом проведення таких робіт, було встановлено, що паркан земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:02:002:0593 частково знаходиться на земельній ділянці позивача. Зазначена обставина доказується технічним звітом з геодезичних робіт щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) 1221455400:02:002:1844, що виконано інженером геодезистом ФЛП [PERSON] . Відповідно до висновку експерта Рибкіна В.П. №4 за результатами проведення земель-технічної експертизи складеному 20.06.2020 року вбачається, що відхилення від спільної кадастрової межі в натурі (на місцевості) між земельною ділянкою № [NUMBER] , кадастровий номер 1221455400:02:002:1844 площею 0,069 га, що належить на праві приватної власності [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:02:002:0593 площею 0,060 га, що належить на праві приватної власності [PERSON] і розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт.Обухівка, садове товариво «Аист» є в бік земельної ділянки [NUMBER] , кадастровий номер 1221455400:02:002:1844 площею 0,069 га, що належить на праві приватної власності [PERSON] по ламаній лінії, яка проходить по земельній ділянці № [NUMBER] . Фактична площа накладання земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер 1221455400:02:002:0593, площею 0,060 га, що належить на праві приватної власності [PERSON] на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 1221455400:02:002:1844 площею 0,069 га, що належить на праві пр власності [PERSON] відносно їх спільної кадастрової межі складає 12 кв. м або 0,0012 га, що визначено за результатами виконання топографо-геодезичних робіт кваліфікованим інженером-геодезістом Дем`яновим Г.В. від 06.20020 р. у Збірному кадастровому плані земельних ділянок за адресою: кадастровий номер 1221455400:02:002:1844 Дніпропетровська область, [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:02:002: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:02:002:0601 Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, смт. Кіровське у масштабі 1:200 та на плані меж земельної ділянки, кадастровий номер1221455400:02:002:1844 у масштабі 1:500 у Технічному звіті з геодезичних робіт, що виконаний ФОП [PERSON] 05.09.2018 р. щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), 01.05 для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1221455400:02:002:1844, [PERSON] . Власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1221455400:02:002:0593 є [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1210462642019 від 19.08.2019 р. Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб (ч.1 та ч.2 ст. 79 ЗК України). Отже, право власності на земельну ділянку, у тому числі, право на спорудження будівель, парканів тощо розповсюджується виключно в межах земельної ділянки. За положенням ст. 103 ЗК України, - власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межовйх знаків тощо). Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними (ч.1 ст. 106 ЗК України). Частиною 1 ст. 107 ЗК України встановлено, що основою для відновлення меж є дані земельно- кадастрової документації. Аналізуючи наведені норми слід прийти до висновку, що власник земельної ділянки зобов`язаний дбати про збереження меж земельної ділянки, а у разі знищення межових знаків виходити із даних земельно-кадастрової документації. Частиною 1 статті 375 ЦК України встановлено виключне право власника земельної ділянки забудову земельної ділянки. Будівництво паркану на земельній ділянці відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України є самовільним. За ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 212 ЗК України, - самовільно зайняті земельні дідянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. За ч.1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ст.ст.\~76-83,\~174,191 ЦПК України, та не подала суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання письмовими доказами, що паркан є нерухомим майном, будївництво якого можливе лише у разі наявності відповідного права на земельну ділянку, будівництво паркану поза межами земельної ділянки, тобто на землях позивача, є самовільним будівництвом та самовільним захопленням земельної ділянки, наслідком чого за позовом власників земельних ділянок є знесення такого паркану та повернення захоплених ділянок позивачу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.137 Цивільного процесуального кодексу України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] слід стягнути витрати на правову допомогу на користь позивача [PERSON] в сумі 6000,00 грн., оскільки вважає, що такий розмір є обґрунтованим щодо надання правничої консультації та підготовки всіх документів для подання позовної заяви з даного спору до суду, крім того вказаний позивачем розмір витрат підтверджується наданими доказами. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved