Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги на користь ЖБК «Полісся», яка утворилась з червня 2012 р. по травень 2015 р . в сумі 4216,96 грн., але з урахуванням позовної давності просить стягнути 1175,89 грн. та судовий збір в сумі 121 грн. 80, вказавши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та членом кооперативу, несвоєчасно проводить оплату, в зв'язку з чим і виникла заборгованість. Представник позивача Осінський О.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Представник відповідача в судовому засіданні просив в позові відмовити за безпідставністю, оскільки відповідач не є членом ЖБК «Полісся», між сторонами не укладений договір на утримання будинку та прибудинкової території, позивачем не визначена прибудинкова територія, будь-які послуги позивачем відповідачу не надаються, крім того позивачем в розрахунку заборгованості не міститься вказівки на врахування 50% пільги на оплату послуг з утримання житла та прибудинкової території, як учасника ВВВ. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг між ним та позивачем, а також на ненадання позивачем цих послуг. Таким чином, між позивачем та відповідачами склалися правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються ЦК України та Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст.ст. 14, 16 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюються державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених законом. Відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на підставі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржннгик) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач зареєстрований і проживає у квартирі багатоквартирного житлового будинку, утримання якого здійснює позивач, будинок перебуває на балансі позивача, отримує житлово-комунальні послуги, за які сплачує не в повному обсязі. А тому сторони перебувають у фактичних договірних відносинах. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачам сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг у повному обсязі. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України 10.10.2012 року при розгляді справ № 6-110 цс 12, № 6-59 цс13 і ці правова позиції є обов'язковими для всіх судів України. Згідно ст.ст. 10 ч. 3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів і вчинення останнім усіх необхідних дій для відмови у задоволенні позову. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджені постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року в редакції постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 р. (далі Правила) власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 113 ч. 3 ЦК України учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки повинен брати участь у витратах по утриманню і зберіганню спільного майна. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином відповідно до вищевказаних норм відповідач, як власник вказаної квартири, як співвласник вказаного будинку зобов'язаний брати участь у вказаних витратах. Ці витрати, які в даному випадку несе позивач, включають в себе налагодження і регулювання технічного обладнання будинку, обстеження стану несучих і огороджуючих конструкцій, прибирання під'їздів, вивіз сміття, тощо. Судом встановлено, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], користується послугами позивача, від отримання послуг позивача не відмовлялась. Наведене підтверджується довідкою про склад сім'ї та розрахунком заборгованості. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що отримує у власній квартирі послуги з тепло забезпечення, водопостачання, в квартирі наявний газ та електроенергія. Отже, обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обов'язки, а саме: виконавець зобов'язаний надавати споживачеві якісні житлово- комунальні послуги, а споживач зобов'язаний сплачувати за отримані послуги. Як вбачається з п. 1 копії договору купівлі-продажу квартири від 07.03.2002 р. - Покупець квартири № 76 приймає участь, відповідно до площі що займає, у відшкодуванні витрат, пов'язаних, з технічним обслуговуванням та ремонтом, в тому числі капітальний всього житлового будинку, утримання прибудинкової території.» Зазначений договір є чиним. Таким чином, на день підписання договору купівлі-продажу квартири позивач був обізнаний та погодився з витратами, які несуть мешканці будинку [ADDRESS]. Посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території не надавалися, будь якими доказами не підтверджені, спростовуються актами виконаних робіт, договорами про надання послуг з вивезення побутових відходів ( а. с. 33-37), а тому є безпідставними. Як вбачається з розрахунку заборгованості за надані послуги (а.с. 48), рахунки виставлених позивачу та тарифи на послуги, затвердженні рішенням міськвиконкому (а.с. 12-13), нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалося з врахуванням 50% пільги, а тому посилання відповідача не те, що дана обставина не врахована позивачем є безпідставним. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані платити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного, згідно до ст.ст. 145, 149 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved