Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаним позовом до суду та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просять: - встановити факт, яким визнати, що померла [INFO] [PERSON] при житті набула право власності на житловий будинок, який розташований на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] -визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за заповітом - на 1/2 частину житлового будинку, літ. «А-1»; літня кухня, літ. «Б.»; сарай, літ. « Б1 »; погріб, літ. « б »; сарай, літ. « В »; колодязь питний, літ. « №1 »; огорожа, літ. «№2» на приватизованій земельній ділянці, розташованого за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON]. - визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за заповітом - на 1/2 частину житлового будинку, літ. « А-1 »; літня кухня, літ. « Б.» ; сарай, літ. « Б1 »; погріб, літ. « б »; сарай, літ. « В »; колодязь питний, літ. « №1 »; огорожа, літ. «№2» на приватизованій земельній ділянці, розташованого за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON]. - визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки із площі 0.85 га для обслуговування будинку - 0.25 га та для ведення підсобного господарства - 0.60 га, яка розташована на території села Судівка Новосанжарського району Полтавської області відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 25 грудня 1996 року Судівською сільською радою, як за спадкоємцем за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON]. - визнати за [PERSON], [INFO] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки із площі 0.85 га для обслуговування будинку - 0.25 га та для ведення підсобного господарства - 0.60 га, яка розташована на території села Судівка Новосанжарського району Полтавської області відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 25 грудня 1996 року Судівською сільською радою, як за спадкоємцем за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON]. Позивачі посилались на наступні обставини: [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,85 га відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 25 грудня 1996 року Судівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області. [INFO] померла [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла онукам [PERSON] та [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачам було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на відсутність кадастрового номера на земельну ділянку та правовстановлюючого документа на будинок. За вказаних підстав звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 26.09.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 05.11.2018 року (а.с.25-26). 20.12.2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2019 року (а.с.56-57). В судове засідання позивачі не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи в їх відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Представник відповідача Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність та визнання позовних вимог (а.с.64). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Судівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с.9), померла [INFO] Позивачі [PERSON], [PERSON] є онуками померлої [PERSON], що вбачається із свідоцтв про народження (а.с.6, 7, 8). За життя [PERSON] складено заповіт, що посвідчений [INFO] виконавчим комітетом Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №8, відповідно до якого спадкодавець все своє майно заповів онукам [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Згідно з довідкою Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №05-09/162 від 06.09.2018 року (а.с.19) померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована на території сільської ради за адресою с.Судівка. На день смерті померла проживала одна. Як вбачається з Інфоромаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.11.2018 року, заповіт, посвідчений [INFO] Судівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області є чинним (а.с.40). Згідно з положеннями ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №37/2018 від 28 лютого 2018 року, подана заява про прийняття спадщини згідно заповіту від [PERSON] та [PERSON] (а.с.18, 38, 39). 17.08.2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] на приватизовану земельну ділянку площею 2,6800 га. 17.08.2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] на приватизовану земельну ділянку площею 2,6800 га (а.с.38). Таким чином, позивачі є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину. Позивачі звернулися до Новосанжарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарським побудовами, що знаходиться за адресою: с.Судівка, вул.Красіна, буд.11, Новосанжарського району, Полтавської області та на земельну ділянку площею 0,85 га, цільове призначення якої для обслуговування будинку - 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га, що розташована на території с.Судівка Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, права на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 25 грудня 1996 року Судівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області. 13.08.2018 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок з господарським побудовами та земельну ділянку через відсутність кадастрового номера на земельну ділянку та правовстановлюючого документа на будинок (а.с.18). Так, за життя [PERSON] мала на праві власності: житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №05-09/163 від 06.09.2018 року, в якій зазначено, що згідно запису погосподарської книги №2 за 2011-2015 роки ОПО №0112-1 в [ADDRESS], значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав померлій [INFO] [PERSON], який побудовано в 1960 році (а.с.20). Реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в Приватному підприємстві «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризації» не проводилась (а.с.14). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] складають будівлі та споруди (а.с.11-13). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Враховуючи, що право власності на спірний будинок було набуте спадкодавцем на законних підставах, оскільки підтверджується записом у погосподарській книзі, а момент виникнення права власності на нього не пов'язане з його державною реєстрацією, оскільки будинок збудований до 2004 року, а отже таке право увійшло до складу спадщини після його смерті. Крім того, за життя [PERSON] мала на праві власності земельну ділянку площею 0,85 га, наданої для обслуговування будинку - 0,25 га та ведення підсобного господарства - 0,60 га, що розташована на території с.Судівка Судівської сільської ради, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2 від 25.12.1996 року (а.с.15). Вказаний акт був виданий на підставі рішення 20 сесії 22 скликання Судівської сільської ради від 22 серпня 1996 року, відповідно до якого [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,85 га, наданої для обслуговування будинку та ведення підсобного господарства. Таким чином, за життя [PERSON] дійсно належала земельна ділянка розміром 0,85 га, наданої для обслуговування будинку - 0,25 га та ведення підсобного господарства - 0,60 га, що розташована на території с.Судівка Судівської сільської ради, що є спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання права власності позивачів на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку. Вимоги же про встановлення факту належності житлового будинку з господарськими будівлями [PERSON] не ґрунтуються на законі, оскільки законом не передбачена можливість встановлення такого факту за померлою особою. На підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та

Outcome: partial