Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованісті за кредитом № 120383470 від 20.02.2012 року в сумі 23550,59 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 20.02.2012 року Закрите акціонерне товариство « Лізинг інформаційних технологій »( в особі ТОВ «Розетка.УА», який діяв на підставі довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року) та [PERSON] уклали договір № 120383470 про надання в оренду на умовах фінансового лізінгу обладнання Ноутбук Toshiba Satellste C660D-1EU ( PSC20E-00Y01CRU).Але відповідач на даний час не розрахувався , тому виникла заборгованість. Представник позивача в суд не зявився , до початку судового засідання надав письмову заяву в якій просить справу слухати в його відсутність, заявлений позов підтримує. Відповідач в суд не зявився, до початку судового засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, в запереченні з позовом не згоден, оскільки позивач завищив суму пені, оскільки він прострочив тіло кредиту тільки у сумі 723 грн. 22 коп. Згідно закону пеня нараховується за 1 рік.Просить зменшити суму стягнення. Суд дослідив матеріали справи приходить до наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 20.02.2012 року Закрите акціонерне товариство « Лізинг інформаційних технологій »( в особі ТОВ «Розетка.УА», який діяв на підставі довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року) та [PERSON] уклали договір № 120383470 про надання в оренду на умовах фінансового лізінгу обладнання Ноутбук Toshiba Satellste C660D-1EU ( PSC20E-00Y01CRU) на суму 4339,23 коп. ( а с. 6-11). Згідно п.5 Перехідних положень Закону України « Про акціонерні товариства» Закрите акціонерне товариство « Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування , тому правонаступником його є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій». Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Внаслідок не сплаченого виконання умов лізінгового договору на 05.08.2015 року (л.с. 15) виникла заборгованість Судом встановлено те, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем та надав грошові кошти відповідно до укладеного договору, а відповідачі відмовляються в добровільному порядку погасити суму заборгованості, яка виникла , сплатив лише 3616,05 коп. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зі змінами внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №7 "Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5" роз'яснено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів ", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11\~\~зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Отже, суд зобов'язаний застосувати строк позовної давності передбачений ст. 258 ЦК України. З п. 1.2 Договору вбачається , що порядок отримання ІТ- обладнання ,інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невідємною частиною цього Договору. Пунктом 6.2 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT визначено, що строк. протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту,і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого пакетом LeaseIT строку. Відповідач зобовязався сплачувати платежі у загальній сумі 4339,23 грн. в такому порядку: 6 платежів рівними частинами. Тобто, відповідач мав сплатити 6 платежів по 723,20 грн. Згідно до ст. 10 Закону України « Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право вимогати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобовязань в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобовязань лізингоодержувачем за договором лізингу. Відповідачем взяті на себе зобовязання до кінця не виконані, та були порушені умови договору, наслідком чого стала заборгованість. Загальна сума заборгованості станом на 05.08.2015 року становить 23550 грн. 59 коп., при цьому не був сплачений останній платіж у розмірі 723 грн. 20 коп. Таким чином , сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК україни за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або такуж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлююється договором або законом. Але з боку відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки та пені, що їх розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин ( а.с. 37,38). Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшена за рішенням суду, якщо вона значно перевищує розмір збитків. Наведені доводи відповідача дають підстави для зменшення прострочених платежів у розмірі 22749 грн. 89 коп., що більше компенсації вартості обладнання- 723 грн. 20 коп., що більше майже ніж у 30 разів, що дає підстави суду застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України. Суд вважає, що розмір плати за прострочення щомісячних платежів слід зменшити до 5000 грн., а тому сума яка підлягає стягненню складає 723 грн. 20 коп. + 5000 грн.00 коп + 77,52 = 5800 грн. 70 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати ,які сплачені в сумі 243,60 грн. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial