Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач вказав, що 08 квітня 2013 року він уклав з відповідачем договір доручення, згідно якого відповідач отримав від нього 799,8 кг. меду на суму 8797 гривень 80 коп., якій відповідач зобов*язався продати до 01 травня 2013 року. Відповідач у зазначений термін не виконав свої зобов*язання щодо реалізації вказаного меду, на неоднаразові звернення за грошима до відповідача він отримував негативну відповідь - мед так і не був реалізований. Про неправомірні дії відповідача у серпні 2013 року звертався до міліції, з постанови слідчого від 30 серпня 2013 року, яку він отримав 30 грудня 2013 року, він взнав, що якість зданого ним відповідачу меду значно погіршилась, але сам відповідач його про це не сповіщав. Просить стягнути з відповідача компенсацію у вказаній сумі за отриманий від нього мед, судові витрати за сплату судового збору у розмірі 246 гривень та моральну шкоду, яку він оцінює у 3000 гривень у зв*язку з тим, що він є інвалідом 3 групи, хвороба забирає багато грошей, а пенсія у нього не велика, щоб якось підтримувати родину він потроху в силу свого здоров*я займається бджільництвом тому втрата такої суми для нього є значною. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили доводи позовної заяви, крім того, позивач пояснив, що угоду про реалізацію його меду з відповідачем укладали усно, на підтвердження угоди відповідач надав його на клапті паперу розрахунок на загальну кількість зданого меду 799, 8 кілограми на загальну суму 8797 гривень 80 коп., який від додав до позову. Мед був зданий у 15 молочних бідонах, під час укладання угоди оговорили усно тільки строк виконання і сплати грошей до 1 травня 2013 року, ніяких інших умов не оговорювали, якість меду визначали лише зовнішнім оглядом, в подальшому відповідач гроші за мед так і не сплатив і не повідомляв його про необхідність забрати нереалізовний мед, що про непромірні дії відповідача у 2013 році до міліції зверталась його співмешканка [PERSON], а повторно у 2014 році звертався особисто до міліції, на що у квітні 2014 році слідчим винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи. Наполягають, що позивач здав на реалізацію відповідачу якісний мед, що якість меду могла погіршитись через неналежні умови зберігання. На пропозицію суду оглянути мед під час розгялду справи на предмет його наявності та якості позивач та його представник спочатку погодились, але після встановленого судом терміну відмовились від огляду меду. Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно 08 квітня 2013 року він прийняв від позивача [PERSON] для подальшого перепродажу у 15 молочних бідонах 799,8 кілограми меду сбору 2012 року на загальну суму 8797 гривень 80 коп., про що він надав вказаний позивачем розрахунок, та зробив запис у своєму робочому журтналі. Ніяких інших документів з цього приводу з позивачем не складали. Усно домовились, що гроші за мед він віддасть позивачу після реалізації меду, якщо буде підтверджено його якість, точний строк не встановлювався. Закупівлею та поставкою меду він займається як приватний підприємець за договором № 1/14 від 13 березня 2013 року з Товариством з обмеженою відповідальністю "Гера", розташованому у місті Харкові. Також з цим товариством він уклав договір надання транспортних послуг. До липня 2013 року вказане Товариство зупинило прийом меду, про що він усно сповіщав позивача на його звернення. 25 липня 2013 року він транспортував до вказаного Товариства мед позивача. Згідно ст. 38 Закону України "Про бджільництво" відповідальність за якість реалізуємого меду лежить на реалізаторі - тобто на позивачеві. При прийомі від позивача та інших клієнтів меду він не вимагав сертифікації меду, бо за умовами договору ТОВ "Гера" своїми спеціалістами проводило аналіз меду. І приймав мед він лише на умовах, що покупець меду визнає мед якісним. При проведенні аналізу цього меду тільки частина меду була визнана якісною - мед у 3 бідонах на загальну суму 1600 гривень. В інших 12 бідонах вологість меду значно перевищувавла встановлену Технічними умовами для меду натурального ДСТУ 4497:2005, тому мед у цих 12 бідонах було йому повернуто. Про вказане він неодноразово повідомляв усно як позивача так і його співмешканку [PERSON] і пропонував усно, а потім у 2014 році письмово забрати неякісний медале той забирати мед не бажає. Виручені 1600 гривень він не сплатив позивачу через те, що ці гроші пішли на сплату транспортування меду до Харкова та назад, згідно укладеного ним з ТОВ "Гера" договору надання транспортних послуг. Свідок [PERSON] підтвердила доводи позивача про те, що він здавав відповідачу мед у вказаній кількості у 15 молочних бідонах з умовою сплати грошей після реалізації. Суд заслухавши сторони та свідка, дослідивши письмові матеріали справи: розрахунок, копію паспортів та кодів сторін, довідку Пенсійного фонду, довідку МСЕК, постанови СВ Олександрівського РВ ГУМВС України в Донецькій області, медичну виписку, виписку з єдиногго реєстру фізічних осіб підприємців, свідоцтва платника єдиного податку, договорів про надання транспортних послуг та поставки, акт перевірки меду та матеріали закритих кримінальних провадженнь за фактом шахрайства відносно [PERSON], письмову пропозицію [PERSON] до [PERSON] встановив: 08 квітня 2013 року позивач уклав з відповідачем договір, згідно якого відповідач отримав від позивача 799,8 кг. меду збору 2012 року, на суму 8797 гривень 80 коп. з умовою сплати вказаної суми після реалізації меду. На підтвердження отримання вказаної кількості меду та суми, яка підлягає сплаті, відповідач надав позивачу письмовий розрахунок. Якісь інші умови договору між сторонами письмово не укладались і ніяк об*єктивно не фіксувались. Відповідач до цього часу термін не виконав свої зобов*язання, але не зміг виконати умови договору, через те, що перевіркою меду 25 липня 2013 року у ТОВ "Гера" встановлено, що у 12 з 15 зданих бідонів меду мед має вологість більщу за норму, що не відповідає Технічним умовам для меду натурального ДСТУ 4497:2005. Відповідач визнав, що зміг збуту з меду, зданого відповідачем тільки 3 бідони на суму 1600 гривень. Аналізуючи правовідносини, які склались між сторонами, суд заначає наступне: позивач та його представник, не дивлячись на пропозицію суду щодо уточнення правових підстав позову, наполагають, що між сторонами було укладено договір доручення відповідно до ст. 1000 ЦК України, але дана стаття передбачає, що за договором доручення одна сторона (повіренний) зобов*зується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії, направлені на створення, зміни та припинення повіренним цивільних прав та обов*язків довірителя. Але судом встановлено, що між сторонами було укладено договір про інші правовідносини. Тому суд не може винести рішення про задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди з вказаних у позові підстав. Суд встановив, що між сторонами склались інші правовідносини, згідно яких, як визнали обидві сторони, 08 квітня 2013 року відповідач [PERSON] прийняв від позивача [PERSON] для подальшого перепродажу у 15 молочних бідонах 799,8 кілограми меду сбору 2012 року на загальну суму 8797 гривень 80 коп., про що він надав позивач відповідний розрахунок, в якому вказано лише кількість меду та сума до сплати. При цьому позивач не отримував лабораторний висновок санітарно-епідеміологічної служби про яість реалізуємого меду, що є порушенням примітки до п. 2.2. розділу 11 Правил продажу продовольчих товарів, за що відповідно до ст. 38 Закону України "Про бджільництво" відповідальність несе реалізатор меду, тобто сам позивач. І вказаі обставини взагалі перешкоджають реалізації меду. Термін виконання умов договору встановлено сторонами відповідно до реалізації. Позивач наполагає на строку виконання зобов*зань 1 травня 2013 року, але не надав про це суду ніяких доказів. Відповідач довів суду, що не міг повністю виконати умови договору з позивачем через вину самого позивача, який передав неякісний мед. В свою чергу позивач не надав суду ніяких доказів, що передав відповідачу якійсний мед і що якість меду погіршилась з вини відповідача. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов*зків, зокрема, є договори, відповідач визнав, що за вказаним договором, який визнали обидві сторони, частково продав у ТОВ "Гера" мед позивача на суму 1600 гривень. Тобто частково визнав наявність у нього зобов*язання за вказаним договором. Відповідач вказав, що не віддав цю суму позивачу, бо витратив її на транспортування меду згідно договору. Але відповідач не надав суду ніяких доказів про обов*язок позивача, окрім сум вказаних у письмовому розрахунку, компенсувати йому транспортні витрати за вказаним договором. Тому позов в частині стягнення 1600 гривень за вказаним договором підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Але судом встановлено, що з вини відповідача позивачу не було завдано такої моральної шкоди, яка б завдала позивачу таких тяжких моральних страждань, які б значно змінили звичний порядок життя позивача і потребували додаткових зусиль для відновлення звичного порядку життя і матеріальної сатисфакції. Тому у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по справі - по сплаті судового збору 243 гривні 60 коп.

Outcome: partial