Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

17 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказав, що в період з 15.09.1994 року по 01.11.2013 року він перебував у трудових відносинах з ГРЕ № 37, яка є структурним підрозділом КП "Кіровгеологія". Згідно наказу №93-к від 01.11.2013 року, виданого керівництвом КП «Кіровгеологія» був звільнений з посади за скороченням чисельності працівників - ст. 40 КЗпП України. 14 березня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено на його користь заочне рішення про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, рішення набрало законної сили 25.03.2014 року. 16.04.2014 року відділом Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 42986290 для виконання рішення суду. Так як КП «Кіровгеологія» до цього часу не розрахувалося з ним по заборгованості заробітної плати він змушений звернутися до суду для подальшого захисту своїх прав. На кінець його роботи в структурному підрозділі Казенного підприємства «Кіровгеологія» (Геологорозвідувальної експедиції № 37) середня заробітна плата склала 2457,90 грн. Час затримки з дня звільнення (01.11.2013 року) до цього часу (24.10.2014 року) склав 11 місяців 24 дні (11.77 місяців), таким чином на теперішній час відповідач має сплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 01 листопада 2013р. по 24 жовтня 2014р. включно, що загалом становить 28929,48 грн. ( 2457,90 грн. х 11,77 міс.). Крім того, внаслідок вищевказаних правопорушень чинного трудового законодавства з боку відповідача щодо несвоєчасного розрахунку працівника під час його звільнення він зазнав і значної моральної шкоди. Вона полягає в тому, що він будучи звільненим з роботи, зазнавав значних душевних страждань від того, що усвідомлював те, що керівництво КП «Кіровгеологія» вчиняє з ним протиправно, грубо порушує чинне законодавство та його права на отримання заробітної плати, яку він чесно заробив своєю працею, він неодноразово переносив нервовий стрес у зв'язку з нерегулярною, багаторічною невиплатою зарплати, яка відбувалася з вини відповідача. Порушено та змінено його звичайний ритм життя, відсутність коштів змусило його весь час докладати додаткових зусиль для пошуку грошей і організації свого життя. В зв'язку з цим він оцінює компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 28 929,48 грн., у відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача до суду не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. З трудової книжки вбачається, що згідно наказу № 93-к від 01.11.2013 року КП «Кіровгеологія» [PERSON] був звільнений у зв'язку із скороченням чисельності по п.1 ст. 40 КЗпП України. 16.06.2014 року [PERSON] прийнятий на роботу на посаду сторожа 2 -го класу, Пошуково - зйомочної експедиції №46 КП «Кіровгеологія » ( а.с. 5 ). Згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2014 року, яке набрало законної сили 25.03.2014 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 11728,56 грн. У відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2014 року державним виконавцем Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 42986290 з виконання заочного рішення суду на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 04.04.2014 року (а.с.8,9). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.п. 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Судом встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, відповідачем до теперішнього часу не виплачено на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату, тому суд вважає, що відповідач не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З огляду на те, що позивач був звільнений 01.11.2013 року, час затримки розрахунку з 02 листопада 2013 року по 17 грудня 2014 року ( день постановлення рішення) становить 282 день. Згідно довідки ГРЕ № 37 від 22.01.2014 року № 9/70 середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 2457,90 грн. (а.с.4) Розмір його середньоденної заробітної плати становить 111,72 грн. (2457,90 грн. : 22 робочих днів). Таким чином, відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 02 листопада 2013 року по 17 грудня 2014 року ( день постановлення рішення) у розмірі 31 505,04 грн.( 111,72 грн. х 282 дн.). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 31 505,04 грн. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВС України №5 від 25.05.2001 року " Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди " роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо ), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Приймаючи до уваги те, що Казенним підприємством "Кіровгеологія" грубо порушено трудові права [PERSON], які полягали в невиплаті належних грошових сум, суд вважає, що позивачу [PERSON] нанесена моральна шкода, розмір якої слід визначити в сумі 1000 грн. з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій з боку відповідача, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 315,05 грн.

Outcome: partial