Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

06.12.2016 року позивач звернувсь до Фастівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], тертя особа: Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що він деякий час проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою та у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивач переконаний, що дочка повинна проживати разом із ним, оскільки ним створені всі належні для цього умови. Крім того, відповідачка зловживає спиртними напоями, агресивно поводить себе по відношенню до дитини, схильна до крадіжок. Виходячи з викладеного, просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання та реєстрації батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлена вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради в судовому засіданні позов підтримала, не заперечували проти його задоволення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року народилася [PERSON], батьками дитини записані батько - [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с.7). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, має належні матеріально-побутові умови для утримання дитини. Відповідно до характеристики з місця проживання, підписаної і складеної [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зарекомендував себе як зразковий громадянин, підтримує доброзичливі стосунки зі своїми рідними та сусідами, працьовитий ввічливий, не має шкідливих звичок, займається спортом, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, проживає разом з матір'ю, яка є для нього надійною підтримкою (а.с. 13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради від 18.11.2016 року за № 505 вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],[INFO], з батьком громадянином [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON]. [INFO] разом з батьком гр. [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] від 22.11.2016 року № 06-23/5312, гр. [PERSON] часто залишає малолітню дитину без нагляду, в той час коли батько дитини перебуває на роботі, вона часто вживає алкогольні напої, агресивно себе поводить по відношенню до малолітньої дитини та до нього, схильна до крадіжок, застосовує фізичне покарання для дитини. З січня 2016 року дитини проживає разом з батьком, тому визначення місця проживання з батьком вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.11-12). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації неможна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Матеріали справи не містять таких доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивача, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину, приймати участь у вихованні дочки. Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивача забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини. При цьому, встановлені судом обставини в цій справі, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, по відношенню зі сторони матері до малолітньої дитини, свідчать про неможливість проживання дитини разом з нею. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не має протипоказань щодо проживання з дочкою, має стабільний дохід, має можливість утримувати малолітню дитину матеріально, позитивно характеризуються за місцем роботи та проживання, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON].

Outcome: approved