Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

12 липня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить змінити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, що визначений рішенням суду на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, встановивши спосіб стягнення аліментів шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у сумі 2005 грн. Обґрунтувано позов\~тим,\~що з\~часу ухвалення\~рішення суду\~про стягнення\~аліментів витрати\~на утримання\~дитини значно\~зросли.\~В умовах\~збільшення рівня\~цін та\~прожиткового мінімуму\~на дитину,\~розмір аліментів,\~які стягуються\~з відповідача,\~є недостатнім\~для матеріального\~утримання дочки,\~що ставить\~позивача у\~скрутне матеріальне\~становище.\~Крім того,\~відповідач має\~фінансову можливість\~сплачувати аліменти\~у більшому\~розмірі,\~оскільки офіційно\~працює в\~ТОВ «Автотранс»\~та має\~стабільну заробітну\~плату, а тому є підстави для зміни розміру аліментів та способу їх стягнення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позов не подав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що він отримує мінімальну заробітну плату і з нього вже стягуються аліменти на двох дітей. Заслухавши пояснення\~сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісяця, починаючи з 10 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). Як пояснила у судовому засіданні позивач, визначений судом розмір аліментів є меншим від встановленого законом мінімуму, що не забезпечує належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізіологічний розвиток. Крім того, відповідач працює, а тому спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його доходів. Також судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2016 року змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 липня 2011 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства»,\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеною у рішенні від 05 лютого 2014 року у справі №143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи, що батьки несуть рівні обов`язки щодо утримання дитини, матеріальне положення сторін, обставини справи, а також те, що розмір стягнутих аліментів у твердій грошовій сумі 900 грн. є меншим встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, стягнувши їх у частці від заробітку відповідача, а саме у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте,\~суд не\~знаходить підстав\~для задоволення\~вимоги позивача\~про стягнення заборгованості по сплаті вже стягнутих аліментів виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст.\~194-197\~СК України та ст.\~74\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" (надалі - Закон). За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках. Відповідно до ч. 8 ст.\~71\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 2-3, ч. 4, 9 ст. 74 Закону). Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч. 3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України) У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з одного з подружжя відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. За таких обставин у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.ст. 194-195 СК України, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження",\~а тому\~у задоволення\~вимоги позивача\~про стягнення заборгованості по сплаті аліментів слід відмовити. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial