Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що його батько - [PERSON], [INFO], помер 15.11.2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,7301 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Оріхівського району Запорізької області Позивач являється сином померлого [PERSON]. Також спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина та мати позивача - [PERSON]. [INFO], та його син та брат позивача - [PERSON], [INFO]. Останні протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, не подали заяв про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 29 квітня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу №35/2015. 20 липня 2017 року до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 15.11.2014 року [PERSON] звернулася представник [PERSON] за довіреністю [PERSON], але у видачі Свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Оріхівського району Запорізької області на ім'я [PERSON], у зв'язку з чим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2017 р. Позивач не має змоги надати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, що належить [PERSON], оскільки місце його знаходження позивачу невідоме. Тому, в зв'язку з відсутністю у останнього правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім'я померлого, відсутня можливість в оформленні спадщини. Прохає суд визнати за [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO], ідентифікаційний № [NUMBER], що проживає за адресою: [INFO], право власності на спадкове майно,що залишилося після померлого 15 листопада 2014 року [PERSON], а саме земельну ділянку площею 5,7301га, розташовану на території[PERSON] сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії 311 №105427 від 18 січня 2005 року. Представник позивача, [PERSON], у судовому засіданні на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оріхівського району Запорізької області, у судове засідання не зявився, надав заяву, де просить справу розглянути за їх відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані стороною вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що батько позивача - [PERSON], [INFO], помер 15.11.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №306436, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області 20 листопада 2014 року, актовий запис № 355. /а.с.7/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,7301 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії 311 №105427 від 18 січня 2005 року. Статтею 1261 Цивільного Кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач являється сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №345385 від 15 березня 1997 року, та є спадкоємцем першої черги за законом /а.с.8/. Також спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина та мати позивача - [PERSON]. [INFO], та його син та брат позивача - [PERSON], [INFO]. Останні протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, не подали заяв про прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що не прийняли її, відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 29 квітня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу №35/2015 /а.с.46/. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 20 липня 2017 року до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 15.11.2014 року [PERSON] звернулася представник [PERSON] за довіреністю [PERSON], але у видачі Свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Оріхівського району Запорізької області на ім'я [PERSON], у зв'язку з чим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2017 р. Позивачу було розяснено, що відповідно до глави 10, п.4, п.п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно /а.с.11-12/. До матеріалів справи позивач надав копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 105427 від 18 січня 2005 року, де зазначено, що земельна ділянка площею 5,7301 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оріхівського району Запорізької області, належала [PERSON] /а.с.9/. Отже, судом встановлено, що оформити своє право на спадщину на земельну ділянку позивач не може, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, виданого на імя [PERSON]. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до\~\~спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за заповітом або за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Згідно з п.г\~ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що [PERSON] за життя набув право власності на вказану земельну ділянку, а тому це право відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~\~\~\~\~ Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. \~\~\~\~ За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. \~\~\~\~ Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягає використанню національними судами України як джерело права. \~\~\~\~ Так, у рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "CaseofOneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Оскільки право власності набувається з підстав встановлених цивільним законодавством, суд вважає, що спосіб, визначений позивачем поновити порушене право власності спадкоємця передбачений законом, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved