Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Тарасівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в с.Тарасівка В.Писарівського району Сумської області, на земельну частку (пай) площею 2,79 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах Тарасівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER]. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - Тарасівської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області Ароян С.Х. - у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Тарасівка В.Писарівського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 2,79 умовних кадастрових гектарів, розташована в межах Тарасівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 28.08.1996 (а.с.13). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46365572 від 04.01.2017 вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.42). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являється його донька - позивач [PERSON]; їх родинні стосунки підтверджуються відповідними матеріалами справи (а.с.14,15). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46365576 від 04.01.2017 після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.41). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Таким чином, в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв'язку із втратою правовстановлюючого документа (Сертифіката) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Васильченко Н.В. (а.с.11). Втрата Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла», що мається в матеріалах справи (а.с.19-20). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved