Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

08 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 26 грудня 2011року між ним, [PERSON], та відповідачем - [PERSON] був укладений договір купівлі продажу транспортного засобу марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958, який належав відповідачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії КХС №706230 виданого Кіровоградським МРЕВ 04.10.2005 року. За умовами вищезазначеного договору продавець зобовязується продати, а покупець зобовязується купити та оплатити вартість транспортного засобу в розмірі 40000,00 грн. Згідно пункту 6.1. Договору, право власності на товар, купівля-продаж якого здійснюється відповідно до даного Договору, переходить від Продавця до Покупця в момент фактичної передачі товару та документів на нього. В пункті 4.4 Договору зазначено, що разом з передачею товару сторони підписують акт приймання-передачі транспортного засобу. Відповідно до пункту 5.4 договору купівлі-продажу відповідач стверджував, що на момент укладання цього договору, а саме 26 грудня 2011 року, автомобіль не перебував під арештом чи забороною, щодо нього не велись судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження. В день підписання договору купівлі продажу було складено акт приймання - передачі автомобіля, який він і [PERSON] засвідчили підписами. Факт отримання грошей продавцем від покупця за продаж транспортного засобу підтверджується складеною відповідачем розпискою. Договір купівлі продажу був складений в простій письмовій формі, що відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України. Проте, в звязку зі скрутним матеріальним становищем та сімейними обставинами він не мав можливості зняти з обліку придбаний автомобіль та зареєструвати його на себе. Не зважаючи на цей факт, вважає себе власником даного автомобіля. Законодавство не встановлює вимоги про нотаріальне посвідчення чи державну реєстрацію саме договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки згідно зі статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі. Державну реєстрацію й облік здійснюють органи Державтоінспекції МВС України у порядку, визначеному Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими Постановою КМУ від 07.09.98 р. №1388. Проте, державна реєстрація транспортних засобів не є державною реєстрацією прав власності на транспортний засіб і не впливає на момент переходу права власності на транспортний засіб. Чинне законодавство не містить жодної вказівки власне на "реєстрацію прав власності на транспортні засоби", а лише говорить про державну реєстрацію самих транспортних засобів. Крім того, ані Закон України «Про дорожній рух», ані Правила №1388 від 07.09.1998р. не повязують реєстрацію транспортних засобів з переходом права власності на них. Таким чином, перехід права власності на автомобіль за договором купівлі-продажу між ним та відповідачем відбувся у момент передачі автомобіля, оскільки укладеним між ними договором не передбачено інший порядок переходу права власності. Крім того, відповідач ніколи ніяких претензій відносно автомобіля до нього не предявляв, гроші були отримані відповідачем у повному обсязі і тривалий час він користувався даним автомобілем. За таких підстав, вважає, що він цілком правомірно набув права власності на автомобіль марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958, який з 26.12.2011 року фактично знаходиться у його володінні. У листопаді 2014 року при зверненні до органів МРЕВ ДАІ УМВС України в Кіровоградській області з метою перереєстрації на своє імя придбаного автомобіля, йому стало відомо, що на підставі постанови від 24.10.2014 року Ленінським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції був накладений арешт на автомобіль марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958 (виконавче провадження №43448878). Накладений арешт перешкоджає йому користуватися автомобілем, так як на момент накладення арешту, автомобіль знаходився у його користуванні та розпорядженні, а в подальшому він збирався зняти його з обліку та зареєструвати на себе, а тому даний факт порушує його права як власника даного автомобіля. Тому він вимушений звернутись до суду із зазначеним позов за захистом своїх прав. З метою визнання права власності на придбаний автомобіль та зняття арешту з придбаного ним майна, 02 грудня 2014 року він звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою про визнання права власності на автомобіль. При поданні позову він керувався нормою ч. 1, 2 ст. 114 ЦПК України, відповідно до якої позови, які виникають з приводу нерухомого майна/про зняття арешту з майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Враховуючи те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС №706230 місцезнаходження транспортного засобу визначено за адресою відповідача: м. Кіровоград, просп. Правди, 7, к. 2 кв.27, що територіально відноситься до Кіровського району м. Кіровограда, ним була подана позовна заява до Кіровського районного суду м. Кіровограда. 31.12.2014 року він отримав копію ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №404/10527/14-ц від 24.12.2014р. У вищевказаній ухвалі суду зазначено, що оскільки позивач просить визнати право власності на автомобіль, який фактично знаходиться у його володінні за адресою: м. Кіровоград, вул. Вінницька, 6, що за територіальним розподілом відноситься до Ленінського району м. Кіровограда, в звязку з чим даний позов підсудний Ленінському районному суду м. Кіровограда. Відповідно, його позовну заяву було повернуто для подання до належного суду. Просить визнати за ним право власності на автомобіль марки OPEL Movano, 2002 року випуску,державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958. Зобовязати Ленінський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції зняти арешт з автомобіля марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958, який накладений 24.10.2014 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON] (виконавче провадження № 43448878). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав уточнення до позовних вимог, де зазначено, що в заяві про уточнення позовних вимог від 26.03.2015 року у даній справі заявлено вимогу про зняття арешту зі спірного транспортного засобу, проте зняття арешту є неможливим без встановлення належності автомобіля позивачу. Як вже було зазначено в позовній заяві від 05.01.2015 року, 26.12.2011року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі продажу транспортного засобу марки OPEL Movano, 2002 року випуску,державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958. Договір купівлі продажу був складений в простій письмовій формі, що відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, відповідно до якого правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. Сторони зазначеної угоди домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивачем були сплачені грошові кошти за купівлю автомобіля, що підтверджується письмовою розпискою, згідно якої [PERSON] отримав від нього, [PERSON] грошові кошти в сумі 40 тис. грн. за продаж автомобіля, після чого відповідачем за актом приймання - передачі були передані позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. Відповідач [PERSON] надав суду у даній справі письмові пояснення, якими він підтверджує вказані обставини придбання автомобіля позивачем. Отже, воля позивача і відповідача 1 була направлена на укладення договору купівлі-продажу автомобіля, з цього приводу сторонами були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу та проведений розрахунок, а тому позивач набув право власності на вищевказаний транспортний засіб на законних підставах. Необхідно зазначити, що він, як власник спірного транспортного засобу, оформляв поліси обовязкового страхування цивільно-правої відповідальності власників транспортних засобів на автомобіль OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується полісами страхових компаній ПрАТ СК "Провідна", СК «Країна», ПрАТ «Європейський страховий союз» на 2013-2014, 2014-2015, 2015-2016 роки (копії полісів додаються). Зокрема, страховий поліс на 2013-2014 роки був оформлений позивачем 04.04.2013 року. Враховуючи, що виконавче провадження № 43448878 було відкрито лише 27.05.2014 року, в межах якого 14.10.2014 року був накладений арешт на спірний автомобіль, вказані страхові поліси є належним підтвердженням того, що він, як власник транспортного засобу, утримував його та користувався ним на підставі договору купівлі-продажу ще до відкриття даного виконавчого провадження та накладення арешту. Дані обставини та наведені докази користування автомобілем спростовують надумані та нічим не підтверджені посилання відповідача 3 на фіктивність договору купівлі-продажу, укладеного 26.12.2011 року між ним та Відповідачем 1. Отже, він здійснював необмежене користування та повне утримання автомобіля, тобто, в розумінні визначень статті 322 Цивільного кодексу України, ніс тягар утримання майна як його власник. Як вже зазначалось вище, утримання автомобіля підтверджується необхідними згідно чинного законодавства сплатами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначенні дії здійснювалися ним, як власником автомобіля. Таким чином, вищевказаний договір купівлі-продажу від 26.12.2011 року фактично відбувся, що є підставою для визнання за ним права власності на придбаний автомобіль. Законом не передбачено особливих правил щодо порядку та моменту виникнення права власності на автомобіль в особи, яка набуває таке право на підставі договору. Зокрема, виникнення права власності на автомобіль не пов'язується чинним законодавством з реєстрацією такого автомобіля за новим власником в органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України. Законодавство також не встановлює вимоги щодо державної реєстрації договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки згідно зі статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі. Одним із документів, визначених Порядком, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Не зважаючи на те, що нормами Цивільного кодексу України встановлено право сторін договору купівлі продажу автомобіля укласти договір в простій письмовій формі, Порядком № 1388 передбачено, щоб правовстановлюючий документ на транспортний засіб був відповідно засвідчений. Існуюча колізія правових норм, також дає Позивачу підстави для звернення до суду з вимогою щодо визнання за ним права власності на придбаний автомобіль. Просить визнати за ним, [PERSON], право власності на автомобіль марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958. Зняти арешт з автомобіля марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958, який накладений 14.10.2014 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON] в межах виконавчого провадження № 43448878. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, зазначив, що [PERSON] в своїх поясненнях від 30.03.2015 року, наданих суду, пояснив, що дійсно 26.12.2011 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу належного йому транспортного засобу марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958.В день підписання договору купівлі-продажу було складено акт приймання-передачі автомобіля, який вони підписали, автомобіль на момент передачі не перебував під арештом чи забороною, знаходився в належному стані і був придатний до експлуатації. За продаж автомобіля він одержав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 40000 грн., про що була складена розписка. Після отримання грошей він передав [PERSON] ключі від автомобіля, технічний паспорт та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Фактичним власником автомобіля є [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, в судовому засіданні 17.06.2015 року не заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON] В судовому засіданні представник Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивача, зазначив, що на виконанні Відділу знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 404/6299/13-ц, 2/404/2571/13 від 22.05.2014 року, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 43 719,85 грн. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення суду державним виконавцем направлено запити до ВДАІ УМВС України та інші інстанції для перевірки майнового стану боржника. Згідно картки арешту АМТ за боржником зареєстрований вантажопасажирський автомобіль Опель Мовано, ДНЗ ВА2692АВ, постановою державного виконавця оголошено розшук вищезазначеного автомобіля, [PERSON] не працює, був зареєстрований за адресою [INFO] та 19.102013 року вибув на [ADDRESS] без реєстрації. При неодноразовому виході державного виконавця за адресою [ADDRESS] перевірити майновий стан та встановити місце проживання боржника не виявилось можливим в звязку з відсутністю господарів дома. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, він ухиляється від сплати боргових зобовязань протягом тривалого часу, на виклики та вимоги державного виконавця не зявляється. Звернення стягнення на вантажопасажирський автомобіль Опель Мовано, ДНЗ ВА2692АВ, що зареєстрований за боржником, єдине майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Пунктом 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобовязується передати майно ( товар ) у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Відповідно до ст.34 ЗУ «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України. Органи, які здійснюють відомчу реєстрацію транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування, після реєстрації (внесення змін у відомості про реєстрацію) транспортного засобу невідкладно подають відомості про нього до Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України для внесення їх до Єдиного державного реєстру. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС № 706230 виданого Кіровоградським МРЕВ ДАІ УМВС України 04.10.2005 року [PERSON] являється власником автомобіля марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958. З договору купівлі продажу транспортного засобу від 26 грудня 2011року вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] транспортний засіб марки OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов) №VN1F9CML527903958, який належав йому на праві власності у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС №706230 виданого Кіровоградським МРЕВ 04.10.2005 року. За умовами вищезазначеного договору Продавець зобовязується продати, а Покупець зобовязується купити та оплатити вартість транспортного засобу в розмірі 40000,00 грн. Згідно пункту 6.1. Договору, право власності на Товар, купівля-продаж якого здійснюється відповідно до даного Договору, переходить від Продавця до Покупця в момент фактичної передачі Товару та документів на нього. В пункті 4.4 Договору зазначено, що разом з передачею Товару сторони підписують Акт приймання-передачі транспортного засобу. Відповідно до пункту 5.4 договору купівлі-продажу Продавець стверджував, що на момент укладання цього договору, а саме 26 грудня 2011 року, автомобіль не перебував під арештом чи забороною, щодо нього не велись судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження. В день підписання договору купівлі продажу було складено акт приймання - передачі автомобіля. Факт отримання грошей продавцем від покупця за продаж транспортного засобу підтверджується складеною розпискою. Факт користування автомобілем [PERSON] підтверджується полісами обовязкового страхування цивільно-правої відповідальності власників транспортних засобів на автомобіль OPEL Movano, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], укладеними з страховими компаніями ПрАТ СК "Провідна", СК «Країна», ПрАТ «Європейський страховий союз» на 2013-2014, який був оформлений позивачем 04.04.2013 року, 2014-2015, 2015-2016 роки. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.10.2014 року видно, що державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ [PERSON] в межах виконавчого провадження №43448878 при примусовому виконанні виконавчого листа № 404/6299/13-ц, 2/404/2571/13, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 22.05.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 43719,85 грн. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. На підставі зазначеної постанови державного виконавця згідно картки арешту АМТ видно, що накладено арешт на рухоме майно автомобіль марки Оpel Movano, 2002 року випуску, номер кузову №VN1F9CML527903958, державний номерний знак [NUMBER] згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2014 року державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ [PERSON] в межах виконавчого провадження №43448878. З ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.12.2014 року по справі №404/10527/14-ц від 24.12.2014р. вбачається, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про визнання права власності повернуто для подання до належного суду, тому суд приходить до висновку, що строк для звернення до суду ним не пропущений. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що укладення договору купівлі продажу автомобіля в простій письмовій формі 26 грудня 2011 року відповідало внутрішній волі [PERSON] та [PERSON], усі істотні умови договору купівлі - продажу автомобіля марки Оpel Movano, 2002 року випуску, номер кузову №VN1F9CML527903958, державний номерний знак [NUMBER]. були виконані сторонами, [PERSON] набув право власності на автомобіль, арешт був накладений на автомобіль державним виконавцем тільки 14.10.2014 року у звязку з борговими зобовязаннями [PERSON] по іншій справі, тому суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля марки Оpel Movano, 2002 року випуску, номер кузову №VN1F9CML527903958, державний номерний знак [NUMBER] від 26.12.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] є дійсним, оскільки укладений не з порушенням вимог цивільного законодавства, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог Закону України « Про судовий збір » позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 400 грн. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач не просив судові витрати стягувати з відповідачів.

Outcome: approved