Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 06.05.2020 року, просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2018 року, індексний номер 44680040, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І.; скасувати запис про право власності від 12.12.2018 року № 29511763 за яким в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на квартиру [ADDRESS] , внесений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І.; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 129-132). В обгрунтування позовних вимог вказано, що іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи» використав передбачений пунктом 12.3.1. Договору іпотеки від 11.04.2008 року, спосіб, яким передбачено передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки саме таким способом, іпотекодержатель не подав державному реєстратору усі передбачені законом документи, що свідчить про протиправність такої державної реєстрації права власності, а саме не замовлялась відповідна оцінка предмету іпотеки, отже і не подавалась для звернення стягнення на предмет іпотеки; позивачем не було отримано письмову вимогу про усунення порушень; не подано державному реєстратору копію письмової вимоги, або принаймні документи, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку саме з моменту отримання іпотекодавцем відповідної письмової вимоги. На підставі чого, позивач вважає, що державний реєстратор допустив грубе порушення закону та проігнорував факт відсутності в поданих для державної реєстрації прав, усіх документів, які прямо передбачені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого 25.12.2015 року. Крім того, позивач вказав, що державним реєстратором оскаржувана державна реєстрація прав проведена всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що має наслідком скасування такої реєстрації, отже і задоволення даного позову. В обгрунтування вимоги про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру вказано, що правовим результатом скасування оскаржуваних по даній справі рішення про державну реєстрацію та запису є повернення реєстрації права власності до попереднього власника, від якого таке майно вибуло, а тому ефективним способом захисту права приватної власності позивача є заявлені по справі вимоги в сукупності з визнанням права власності на спірну за позивачем. 24.10.2019 року від ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказав, що станом на 20.02.2018 року у позичальника - [PERSON] виникла заборгованість по Кредитному договору від 11.04.2008 року в розмірі 413 303,74 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 11 164 128,39 грн. Відповідно до пп. 12.3.1 Договору іпотеки від 11.04.2008 року, сторони в розумінні змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положення цього підпункту п. 12.3. договору іпотеки є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавців та/або позичальника. Згідно пп. 12.3. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Щодо направлення повідомлення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач пояснив, що на адресу предмета іпотеки і на адресу проживання [PERSON] було направлено повідомлення, в якому зазначена вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором, розмір яких визначений станом на 20.02.2018 року, із застереженням, що у разі не погашення заборгованості по кредитному договору банком/іпотекодержателем буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. 19.09.2019 року за адресою предмета іпотеки було вручено повідомлення-вимогу, що підтверджується розпискою [PERSON] . За іншою адресою: [ADDRESS] , [PERSON] відмовився отримати від кур`єрської служби повідомлення-вимогу. Крім того, 17.09.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» було проведено оцінку предмету іпотеки, яка станом на 04.09.2018 року становить 733 522,00 грн, оскільки заборгованість тільки по тілу кредиту і процентам станом на 20.02.2018 року у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становила 2 015 890,28 грн, відповідач стверджує, що банком було дотримано процедуру щодо визначення вартості предмета іпотеки. Поряд з викладеним, відповідач також вказав, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не міг бути застосований у даному випадку з тих підстав, що [PERSON] має житло за адресою в [ADDRESS] , а також є співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На підставі чого, відповідач стверджує, що при проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки відповідачем не було порушено жодних норм чинного законодавства України, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають (т. 1, а.с. 56-59). В додаткових поясненнях на уточнену позовну заяву, відповідач вказав, що 19.09.2018 року [PERSON] отримав вимогу повідомлення іпотекодержателя про виконання зобов`язання та із застереженням, тобто, якщо є згода іпотекодавця, то про мораторій в розумінні зазначеного вище закону навіть не може бути і мови. Той факт, що у подальшому позичальник/іпотекодавець вирішив, що він не згоден бо йому так зручно, щоб оскаржувати державну реєстрацію права власності не відміняє його згоду у минулому (т. 1, а.с. 142-143). Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 09.09.2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] ; заборонено ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти дії, спрямовані на володіння, користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] (т. 1, а.с. 43-45). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Євгенія Івановича про визнання протиправним та скасування записів, прийнято до свого провадження суддею Чішман Л.М. Від представника позивача - адвоката Горлова Є.М. надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 19.03.2021 року від представника [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Відповідач державний реєстратор Годзь Є.І. в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надходило. Вирішуючи питання про можливість відкладення розгляду справи за заявою [PERSON] судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У заяві про відкладення розгляду справі адвокат вказує, що судове засідання слід перенести у зв`язку з хворобою, проте, належних доказів на підтвердження зазначеної обставини, до заяви не долучено. За таких обставин, оскільки стороною відповідача не доведено поважність причин неявки в судове засідання, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та, відповідно до ст. 211 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 11.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №0503/0408/45-007 (далі - Кредитний договір) (а.с. 12-15). В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між тими ж сторонами укладено Іпотечний договір №0503/0408/45-007-Z-1 від 11.04.2008 року (далі - Іпотечний договір), за умовами якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, право власності на яке виникне в майбутньому, а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с. 16-17). На підставі Договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», а також на підставі Договору факторингу від 28.11.2012 року, Договору про передачу прав за договором застави від 28.11.2012 року, укладеними між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №0503/0408/45-007 від 11.04.2008 року та за іпотечним договором №0503/0408/45-007-Z-1 від 11.04.2008 року (т.1, а.с. 18, 19, 217, 218). 01.03.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направлено [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Вказаним листом банк вимагав сплати боргу за Кредитним договором, в розмірі 11 164 128,39 грн та попередив, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку ТОВ «Кредитні ініціативи» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (т.1, а.с. 221). Вказане повідомлення було направлено за адресами: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Згідно листа ПП «Експрес мейл» від 22.10.2018 року, одержувач [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , відмовився від отримання листа, без пояснення причин, у зв`язку з чим, доставити відправлення не вдалось ( т.1, а.с. 222). Згідно Інформаційної довідки №177395373 від 14.08.2019 року, 12.12.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І. зареєстровано виникнення права власності на квартиру [ADDRESS] , за ТОВ «Кредитні ініціативи». Як підставу виникнення права власності вказано Договір про передачу прав, серія та номер: 2188, виданий 28.11.2018 року, видавник: "Факторингова компанія "Вектор плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи"; Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, серія та номер: 6970, виданий 28.11.2012 року, видавник: ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс"; Кредитний договір, серія та номер: 0503/0408/45-007, виданий 11.04.2007 року, видавник: ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] ; зворотнє повідомлення, серія та номер: 106-К, виданий 22.10.2018, видавник: Експрес майл; повідомлення, серія та номер: 587, виданий 01.03.2018 року, видавник: ТОВ "Кредитні ініціативи"; Іпотечний договір, серія та номер: 0503/0408/45-007-2-1, виданий 11.04.2007 року, видавник: ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] . Підставою внесення запису стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 44680040 від 18.12.2018 року (т.1, а.с. 20-21). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються: умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки; прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі). Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Умовами Іпотечного договору №0503/0408/45-007-Z-1 від 11.04.2008 року передбачалось, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки і разі невиконання іпотекодавцям основного зобов`язання повністю або частково …. При настанні зазначених випадків, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим договором у строк, що не перевищує тридцяти днів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору (п. 11). Пунктом 12.3. Іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя застосувати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в пунктах 12.3.1. та 12.3.2. цього договору. Зазначеними вище пунктами Іпотечного договору визначалось, зокрема, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до частин 1,2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в порядку, що між іншого включає в себе прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; перевірку документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок) передбачає, що Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк. Згідно ст. 76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно части 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вже встановлено судом, 01.03.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направлено [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, із застереженням про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та яке направлено за адресами: [ADDRESS] , [ADDRESS] . При цьому, підтвердження про отримання [PERSON] копії повідомлення від 01.03.2018 року державному реєстратору не було надано. Відповідач посилається на відповідь кур`єрської служби ПП «Експерс мейл» від 22.10.2018 року про відмову в отриманні відправлення за адресою: [ADDRESS]. Проте, у зазначеному листі ПП «Експерс мейл» від 22.10.2018 року конкретно не вказано, що саме і коли було направлено [PERSON] , оскільки саме повідомлення датоване 01.03.2018 року підстави вважати, що саме його ТОВ «Кредитні ініціативи» у жовтні 2018 року направило [PERSON] відсутні. Крім того, відповідь адресовано ТОВ «Темапол», не ТОВ «Кредитні ініціативи», що також ставить під сумнів направлення кур`єрською службою саме повідомлення від 01.03.2018 року. Бланк опису вкладення відсутній. У накладній №20001009, зі змісту якої вбачається, що адресату [PERSON] на адресу: [ADDRESS] було направлено відправлення, міститься відмітка про вручення [PERSON] 19.09.2018 року водночас, на накладній вказано, що адресат та номер мобільного телефону вказані не вірні. Аналогічно, у накладеній відсутнє чітке зазначення відправлення, що направлялось [PERSON] , відправником значиться ТОВ «Темапол», бланк опису вкладення відсутній. Умовами Іпотечного договору сторони погодили, що застосування способу звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, можливе за наявності заборгованості [PERSON] за основним зобов`язанням. Проте, всупереч вимогам Порядку, довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, відповідачем не було надано державному реєстратору, що підтверджується матеріалами реєстраційної справи №1724772818101 (т. 1, а.с. 209-223). Факт не подання державному реєстратору довідки про суму боргу за основним зобов`язанням підтверджується і змістом Інформаційної довідки №177395373 від 14.08.2019 року, а саме графою «Підстави виникнення права власності», де відсутнє посилання на відповідний висновок. Крім того, зі змісту матеріалів реєстраційної справи №1724772818101 судом встановлено, що державному реєстратору не було надано висновок незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності про вартість предмета іпотеки. У відзиві відповідач посилається на те, що 17.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» було проведено оцінку предмета іпотеки, яка станом на 04.09.2018 року становить 733 522,00 грн, проте, вказаний висновок не долучено і до відзиву та не міститься в матеріалах реєстраційної справи №1724772818101 . На підставі чого, в суду наявні достатні підстави вважати, що відповідачем не надано державному реєстратору документи, які прямо передбачені Порядком та виключно за наявності яких можливе здійснення реєстрації речових прав. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що, на відміну від частини 2 статті 26 зазначеного Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, станом на день розгляду даної справи, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак вимога про скасування запису про право власності №29511763 від 12.12.2018 року не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а отже не спроможний надати особі ефективний захист його прав. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 року в справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 року в справі № 922/3130/19 та від 03.09.2020 року в справі № 914/1201/19. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що при здійсненні державної реєстрації речових прав на квартиру [ADDRESS] , державним реєстратором, всупереч обов`язку, передбаченому ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не перевірив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, що призвело до неправильного висновку про наявність підстав для проведення державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи». На підставі чого, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, скасувати рішення про державну реєстрацію. прав від 18.12.2018 року та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру. Решта доводів позовної заяви не приймаються судом, з огляду на їх безпідставність. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ( в редакції, чинній на момент здійснення спірної державної реєстрації прав), визначено, що Протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. В ході судового розгляду судом було встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно Інформаційної довідки від 22.02.2021 року №114998070 [PERSON] з 31.05.2006 року на праві власності належнить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] (т. 1, а.с. 77-78). За клопотанням представника відповідача судом витребувано цивільну справу №295/8017/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, для огляду в судовому засіданні. З матеріалів справи №295/8017/20 вбачається, що [PERSON] зазначає місцем свого проживання: [ADDRESS] . Крім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.07.2020 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 09.06.2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складено актовий запис № 1058. При цьому, згідно договору купівлі продажу від 15.08.2014 року [PERSON] набуто право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 2, а.с. 29-31). Договір купівлі продажу укладено за згодою [PERSON] . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому вона стосується всього обсягу майнових прав подружжя, реалізовуючи які, кожен із подружжя діє за згодою з другим та виключно в інтересах сім`ї, а відтак є хибним твердження позивача про відсутність у його власності іншого нерухомого житлового майна. Належними та допустимими доказами позивачем не доведено, що він фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Помилковим є висновок позивача про те, що державним реєстратором Годзь Є.І. перевищено свої повноваження щодо державної реєстрації прав, відносно спірного майна, з огляду на неправильне інтерпретування позивачем положення ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Недоведеними є посилання на відсутність повноважень державного реєстратора на здійснення державної реєстрації прав на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що будь-яких рішень надання Комунальному підприємству «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради повноважень у сфері державної реєстрації прав, позивачем не надано суду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд врахував таке. Згідно частини 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 30.08.2019 року [PERSON] за дві пред`явлені позовні вимоги сплачено 1536,80 грн судового збору (768,40 грн Х 2). 26.08.2020 року в зв`язку з пред`явленням позовної вимоги про визнання права власності на майно, [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 7335,23 грн (т. 1, а.с. 205). Виходячи з обсягу задоволених вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 8103,63 грн (768,40 грн + 7335,23 грн).

Outcome: partial