Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

09 вересня 2020 року позивач АТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.01.2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до умов договору кредитор зобов`язався надати відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі визначеній у договорі. Однак той, на порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 05.08.2020 року утворилася загальна заборгованість за кредитом у сумі 49373 грн. 67 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредита в розмірі 7831 грн. 70 коп., заборгованості за простроченим тілом кредита в розмірі 7831 грн. 70 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 в розмірі 2815 грн. 08 коп., заборгованості за пенею в розмірі 38726 грн. 89 коп. Ухвалою судді від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, наддав до суду клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає. Представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву та пояснення щодо відповіді на відзив АТ КБ «Приватбанк», в яких просить суд відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Вказує, що 18.10.2018 року позивачем до відповідача було подано аналогічну позовну заяву про стягнення заборгованості в сумі 20661,71 грн. Підставою позову було невиконання кредитних зобов`язань відповідно заяви №б/н від 17.01.2012 року, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01.11.2019 року по справі №730/1353/18 в позовних вимогах АТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] відмовлено повністю. Апеляційна скарга на вказане рішення не подавалась і рішення набрало законної сили 03.12.2019 року. Також у своєму поясненні представник відповідача вказує на те, що згідно складеного нею розрахунку за період з 17.01.2012 року по 06.08.2020 р. кредитне зобов`язання [PERSON] було повністю виконане 15.03.2016 року. Згідно довідки позивача, картка номер [NUMBER] була видана 29.09.2014 року з терміном дії до 09/18 року, тобто кредитні зобов`язання відповідачем було виконано достроково, а відтак заборгованість за відсотками нарахована на «прострочений кредит» згідно ст. 625 ЦК України за період 01.11.2019 по 01.03.2020 р. безпідставно. Представник позивача\~ [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що укладення кредитного договору здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов і правил надання банківських послуг, які також є загальнодоступними та розміщені у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між кредитором і позичальником було укладено кредитний договір у порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання позичальника до запропонованих кредитором умов кредитування. Умовами надання банківських послуг та тарифами банку визначено обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту в порядку і строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом, повністю повернути кредит до дати, зазначеної у заяві. У разі не погашення кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до умов надання банківських послу з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені, тим самим, враховуючи що договір (заява) не є розірваним або припиненим відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків та пені на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Крім того, щодо рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01.11.2019 року по справі №730/1353/18 в задоволенні позовних АТ КБ «ПриватБанк» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. Станом на сьогоднішній день заборгованість відповідача не погашена. Крім того, розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. 17.01.2012 року між сторонами підписано заяву про приєднання до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку та відкрито рахунок № [NUMBER] з кредитним лімітом 300 грн., який 19.11.2014 року був збільшений до 6000 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.01.2012, укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] станом на 05.08.2020 р. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить - 49373 грн. 67 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7831 грн. 70 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 7831 грн. 70 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 в розмірі 2815 грн. 08 коп., заборгованість за пенею в розмірі 38726 грн. 89 коп. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Однак судом встановлено, що 26.11.2018 року представник АТ КБ\~„Приватбанк звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості відповідно до заяви (договору) №б/н від 17.01.2012 року. а саме позивач просив стягнути з відповідача лише нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 8867,32 грн.; нараховану пеню в сумі 15805,62 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 960,08 грн. Веселинівським районним судом Миколаївської області 01.11.2019 року по справі №730/1353/18 ухвалено рішенням, яким в задоволенні позовних вимоги АТ КБ „Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено з наступних підстав. 17.01.2012\~року [PERSON] \~підписав Анкету-заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг у\~ПриватБанку відповідно\~до якої,\~останній отримав\~кредит.\~При цьому,\~в наданій\~суду копії\~заяви \~зазначено,\~що відповідач\~надав згоду\~на отримання\~кредитної карти\~Універсальна/Gold\~з бажаною\~сумою кредитного\~ліміту в\~розмірі 3000,00\~грн.Станом\~на 26.09.2018\~року заборгованість\~відповідача за\~кредитним договором\~становить 20661,71\~грн.,\~з них:\~заборгованість за\~відсотками \~8867,32\~грн.;\~пеня \~ 15805,62\~грн.;\~ штраф\~(фіксована\~частина)\~ 500,00\~грн.;\~штраф (процентна\~складова)\~ 960,08\~грн.\~У анкеті\~ заяві\~позичальника від\~17.01.2012\~року процентна\~ставка не\~зазначена. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року справа № 342/180/17) прийшла до висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Виходячи з вище викладеного, суд прийшов до переконання, що правовідносини які склалися у даній справі є тотожними, з правовідносинами, стосовно яких Великою Палатою Верховного Суду 03 липня 2019 року прийнято відповідну постанову, тому в даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ "Приватбанк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Дане рішення суду набрало законної сили 03.12.2019 року. /а.с. 89-92/. Таким чином, звернувшись до суду у листопаді 2018 року із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк скористався своїм правом вимоги дострокового припинення договору та виконання боргових зобов`язань боржником. Зазначені висновки викладені Верховним Судом України у постанові № 6-2751цс16 від 04.10.17, які відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про дострокове припинення кредитного зобов`язання, яке боржник виконав в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором. Тому положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти сплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Вказана позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного суду від 11.07.2018 року (справа № 545/2544/16-ц), 04.07.2018 року (справа № 310/11534/13-ц). Відповідно до Довідки, що була надана Позивачем /а.с. 138-146/, останнє самостійне зняття готівки відбулося 18.11.2015 року - заборгованість складала 5899,11 грн., в подальшому [PERSON] самостійно здійснював погашення кредиту (15.03.2016р. - 1300грн.; 29.04.2016р. - 315 грн.; 18.08.2016р. - 960 грн.; 25.09.2016р. - 315 грн.;10.07.2017р. - 6000 грн.) /а.с.139/. В свою чергу АТ КБ "Приватбанк" самостійно списував кошти з кредитного рахунку відповідача з тіла кредиту на погашення відсотків, штрафу, пені - що було зроблено всупереч законодавству України, про що зазначено в Рішенні Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01.11.2019 року по справі №730/1353/18, згідно якого Позивач взагалі не мав права нараховувати зазначені суми. Крім того згідно довідки АТ КБ "Приватбанк", що надана до позовної заяви /а.с. 12/, кредитний ліміт становить 6000 грн., а тому поповнивши свою кредитну картку 10.07.2017 року на 6000 грн., можна стверджувати, що відповідач повністю розрахувався за надані йому кошти. Як зазначено вище після 18.11.2015 року самостійно відповідачем не проводилися будь-які операції з коштами по картці. Також слід зазначити, що дослідивши надану довідки АТ КБ "Приватбанк" /а.с. 138-146/, та зробивши її аналіз, суд прийшов до висновку, з урахуванням Рішенні Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01.11.2019 року по справі №730/1353/18, відповідачем самостійно за весь період було використано 60143,83 грн., а поповнено сплачено коштів в рахунок використаних - 68194,65 грн., що значно перевищує отримані кошти, з урахуванням того, що позивач не мав права нараховувати відсотки, пеню, штраф, комісії. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Виходячи з наведено. суд закриває провадження по справі в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 в сумі 2815 гривень 08 копійок, та стягнення пені в сумі 38726 гривень 89 копійок згідно кредитного договору №б/н від 17.01.2012 року, у зв`язку з тим, що набрало законної сили рішення суду від 01.11.2019 року по справі №730/1353/18 ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Подальше нарахування відсотків АТ КБ "Приватбанк" за кредитного договору №б/н від 17.01.2012 року після зазначеного судового рішення суперечить законодавству. В частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі в сумі 7831 гривня 70 копійок згідно кредитного договору №б/н від 17.01.2012 року, суд відмовляє в задоволенні позову, як зазначено вище відповідач не те, що сплатив повністю тіло кредиту, а навіть здійснив переплату в сумі 8050,82 грн.

Outcome: dismissed