Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ''ПриватБанк'' звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.02.2014 [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування та при непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує "Умови та правила надання банківських послуг", які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без винятку послуг Банку. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ "ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В звязку з порушенням умов договору відповідач свої зобов'язання за зазначеним договором не виконала, внаслідок чого має заборгованість станом на 30.07.2017 в розмірі 17848,29 грн., у тому числі: 5096,40 грн. тіло кредиту, 1114,31 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 10311,47 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 826,11 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибула, до суду повернулася надіслана їй повістка з відміткою про те, що за одержанням повістки вона не з'явилася, що свідчить про її відсутність за місцем проживання. Враховуючи, що відповідно до стст. 74 ч. 5, 122 ч. 3 ЦПК України в разі, якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, судова повістка надсилається цій фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, - слід вважати, що судова повістка [PERSON] вручена належним чином, а тому судовий розгляд справи проводиться у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 03 лютого 2014 року відповідно до укладеного договору б/н [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зобов'язалася дотримуватися умов сплати заборгованості по кредитних коштах. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язалася повернути одержаний кредит, погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки; при порушенні строків сплати відсотків за користування кредитом та в разі порушення строків повернення кредиту зобовязалася сплатити банку пеню та штрафи. [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання з повернення грошових коштів, внаслідок чого має прострочену заборгованість станом на 30.07.2017 в розмірі 17848,29 грн., у тому числі: 5096,40 грн. тіло кредиту, 1114,31 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 10311,47 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 826,11 грн. штраф (процентна складова). Ці обставини підтверджуються заявою від 03.02.2014 [PERSON], витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", розрахунком заборгованості за кредитним договором, умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно стст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно стст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, що підтверджено належними розрахунками, які надав позивач. [PERSON] не виконала у визначені строки зобов'язання з повернення грошових коштів Публічному акціонерному товариству Комерційний банк ''ПриватБанк'', яке відповідно до умов кредитного договору вправі стягнути неповернутий кредит, проценти за користування ним, пеню та штрафи. Отже, з відповідача [PERSON] на користь банку підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, яка виникла станом на 30.07.2017 в розмірі 17848,29 грн., у тому числі: 5096,40 грн. тіло кредиту, 1114,31 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 10311,47 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 826,11 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved