Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому. з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив виділити в натурі частку майна в спільній частковій власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається з: приміщення літ. В, "В1", "в1" житловий будинок із прибудовами, №8-1 коридор площею 3,6 кв.м, 8-2 кухня площею 6,6 кв.м, 8-3 санвузол площею 3,8 кв.м, 8-4 житлова площею 7,5 кв.м, 8-5 житлова площею 20,4 кв.м, 8-6 житлова площею 18,7 кв.м, ІІІ прибудова площею 9,1 кв.м, а також надвірні будівлі та споруди: літ. "Д" сарай, №5 водопровід (1/9), №1 огорожа (1/9), №2 огорожа (1/9), №3 огорожа (1/9), №6 ворота (1/9), №8 хвіртка (1/9), І мостіння (1/9), що складає 14/100 частин, та визнати за ним право власності на вказану частку. В обгрунтування позову вказав, що йому належить 14/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , іншими співвласниками є відповідачі. Порядок користування будівлями та спорудами між співвласниками фактично склався та спору щодо користування житловими приміщеннями не має, однак, має бажання виділити в натурі частку належного йому майна, внаслідок чого звернувся до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.08.2020 року провадження у справі в частині вимог до [PERSON] закрито; призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2021 року поновлено провадження у справі, продовжено підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. 13.09.2021 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомляли, відзив не подавався. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 14/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.09.2013 р. (арк. справи 5 том 1). Згідно судової будівельно-технічної експертизи №28 від 18.02.2021 року, проведеної судовим експертом Грибковою Н.Г., експертом запропоновано один варіант розподілу в натурі домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яким фактично користується [PERSON] , а саме: приміщення літ. В, "В1", "в1" житловий будинок із прибудовами, №8-1 коридор площею 3,6 кв.м, 8-2 кухня площею 6,6 кв.м, 8-3 санвузол площею 3,8 кв.м, 8-4 житлова площею 7,5 кв.м, 8-5 житлова площею 20,4 кв.м, 8-6 житлова площею 18,7 кв.м, ІІІ прибудова площею 9,1 кв.м, а також надвірні будівлі та споруди: літ. "Д" сарай, №5 водопровід (1/9), №1 огорожа (1/9), №2 огорожа (1/9), №3 огорожа (1/9), №6 ворота (1/9), №8 хвіртка (1/9), І мостіння (1/9), що складає 14/100 частин, що дорівнює ідеальній частці (арк. справи 147-171 том 1). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.348 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, визначено, що справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель,споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. За п. 22 Постанови, якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 20 жовтня 2021 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved