Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 7425,94 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 1966,82 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3029,31 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1600,00 грн.; штраф - фіксована частина 500 грн., штраф - процентна складова - 329,81 грн., а також судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору - 243 грн. 60 коп. (а.с.2-3) та 150 грн. - за публікацію оголошення в газеті "Одеські вісті" (а.с.49,52). Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов договору № б/н від 22.03.2012 року, укладеного між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" та [PERSON], банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 51,52, 598-609 ЦК України, ст.47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків, нарахованих за користування кредитом, відповідач сво обов'язки належним чином не виконав, в зв'язку з чим у [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ КБ "ПриватБанк", станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 7425,94 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази. Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. (а.с. 43,52). Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 45, 50, 51 ). Зі згоди позивача (а.с.48) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України (а.с.43). У звязку з тим, що справа судом розглянута у відсутності сторін, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.197 ЦПК України). Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що відповідно договору № б/н від 22.03.2012 року, укладеного між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" та [PERSON], банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.6-32). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість у розмірі 7425,94 грн., яка складається з наступного: - 1966,82 грн. - заборгованість за кредитом; - 3029,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1600,00 - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 329,81 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів, викладених в позовній заяви, що було проігноровано відповідачем. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті 607 ЦК України встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 243,60 гривен судового збору (а.с.1) та 150 грн. - за публікацію оголошення в газеті "Одеські вісті" (а.с.49).

Outcome: approved