Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційного банку ‹‹ПРИВАТБАНК›› Кіріченко Р.А., який представляє інтереси позивача на підставі відповідної довіреності від 11.09.2017 року, діючи в інтересах позивача, звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 12850,82 грн. за кредитним договором б/н від 23.03.2010 року. Також просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду судового збору. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.03.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.05.2018 року має заборгованість 12850,82 грн., яка складається з наступного: 498,97 грн. заборгованість за кредитом; 7688,33 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3575,19 грн. заборгованість за пенею та комісією. Також позивачем нараховані судові штрафи 500,00 грн. фіксована частина та 588,13 грн. - процентна складова. У зв'язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов'язань позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою судді від 10.08.2018 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. ( а.с.3зв., 44). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив зменшити суму заборгованості. Подав суду відзив на позов та письмову заяву про застосування строку позовної давності. Зміст заперечень зводиться до того, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.03.2010 року позивач звернувся лише в 2018 році, в той час коли відповідач тривалий час не здійснював погашення заборгованості. Наполягав на тому, що позивач ніколи не вимагав у нього повернення коштів, свідомо зловживав своїм правом нараховувати відсотки та тривалий час не звертався з позовом, тому утворилась велика заборгованість. Не заперечував в судовому засіданні проти факту отримання кредитної картки та підписання заяви на отримання кредиту. Пояснив, що дійсно користувався кредитною карткою та спочатку виконував кредитні зобов'язання і погашав кредит, але потім змінився його матеріальний стан, та він перестав вносити гроші на кредитну картку. Заслухавши відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору № б/н від 23.03.2010 року встановлено, що він складається з анкети-заяви [PERSON], та укладений між останнім (позичальник) та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (кредитор). За умовами договору кредитор 23.03.2010 року надав [PERSON] кредитну картку з встановленим кредитним лімітом 500,00 грн. зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Заява на отримання кредиту підписана [PERSON] 23.03.2010 року. (а.с.8). Згідно із анкетою-заявою від 23.03.2010 [PERSON] своїм підписом підтвердив, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. (а.с.7зв.) 23.03.2010 року відповідачем також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 9.). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилами ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В Умовах та Правилах надання банківських послуг, наданих стороною позивача до справи, детально визначені права та обов'язки банку, права та обов'язки клієнта, умови обслуговування та правила користування платіжною карткою, відповідальність сторін (а.с.10-33). Матеріалами справи підтверджується, що зобов'язання за кредитним договором позивачем було виконано. [PERSON] належним чином зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим, станом на 31.05.2018 року утворилась заборгованість в загальній сумі 12850,82 грн., яка складається з наступного: 498,97 грн. заборгованість за кредитом; 7688,53 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3575,19 грн. заборгованість за пенею та комісією. Також позивачем нараховані судові штрафи 500,00 грн. фіксована частина та 588,13 грн. - процентна складова, всього нараховані штрафи в сумі 1088,13 грн.( а.с. 5-7). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України). Відповідно до приписів статей 525, 526, 530, 610 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями ч.1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. В силу ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Під час розгляду справи стороною відповідача зроблено заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності. Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, суд виходить з наступного. В силу ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. У правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 06.11.2013 року у справі №6-116цс13, обов'язковість якої регламентована приписами статті 417 ЦПК України, зазначено, що відповідно до статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Суд приймає до уваги специфіку наданого кредиту та враховує, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. З наданої позивачем довідки встановлено, що строк дії картки, отриманої відповідачем 24.10.2011 року, встановлений до серпня 2015 року. (а.с.126) В цьому випадку перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Таку правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 у справі №6-249цс15. Судом встановлено, що термін дії кредитної картки, виданої відповідачу, закінчився у серпні 2015 року. Банк звернувся до суду з зазначеним позовом 19 липня 2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції канцелярії суду. Тобто позивач пред'явив позов у межах загального трирічного строку позовної давності, передбаченого положеннями ст.257 ЦК України. Разом із тим, в силу ч.2 ст.258 ЦК України неустойка підлягає стягненню з відповідача у межах річного строку позовної давності. Згідно наданого банком розрахунку в межах річного строку позивачем нараховано пеню за порушення умов зобов'язання у сумі 500 грн. 00 коп. (а.с.6зв.-7) Також позивачем нараховані судові штрафи 500,00 грн. фіксована частина та 588,13 грн. - процентна складова, всього нараховані штрафи в сумі 1088,13 грн Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, яка нарахована відповідачу у виді пені та штрафів, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, в якій роз'яснено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки заявлений до стягнення розмір штрафів перевищує розмір пені, нарахованої в межах строку давності, стягненню підлягає нарахована позивачем неустойка у виді штрафів. Відповідач не надав суду доказів виконання зобов'язання за кредитним договором, не спростував даних, викладених у розрахунку заборгованості. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що у зв'язку з неповерненням відповідачем грошових коштів у належному розмірі стягненню підлягають заборгованість за тілом кредиту, процентами за кредитом та штрафи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати, понесені банком на сплату судового збору при зверненні до суду. За даними листа позивача від 07.07.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 21.05.2018 року змінило назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На підставі викладеного,

Outcome: partial