Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

20.06.2017 позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що він є інвалідом 2 групи та має право на пільговий проїзд у приміському транспорті. При цьому зазначив, що 05.05.2017 року біля 7 годин 25 хвилин водій автобуса «Житомир-Калинівка», державний № [NUMBER], який прямував маршрутом 158-а, відмовив йому у безоплатному перевезенні, в зв"язку з чим останній був вимушений придбати квиток. Посилаючись на норми права просив визнати дії відповідача такими, що систематично грубо порушують законодавство в галузі перевезення пасажирів, принижуючи честь та гідність, просив стягнути з відповідача 8,00 грн. матеріальної шкоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди. Просив зобов"язати організатора та замовника перевезень, Житомирську обласну адміністрацію розірвати договір на надання та здійснення пасажирських послуг з перевізником ТОВ «САВ-Транс», застосувати до водія маршруту 158-А «Житомир-Калинівка» №15-61, ЗУ «Про внесення змін до ст. 133 Кодексу України про адміністративне правопорушення» від 12.01.2006 року. Вказаний позов зареєстровано та присвоєно номер справи 295/6776/17. 22.06.2017 позивач звернувся з позовом, з однорідними позовними вимогами, у якому зазначив, що 08.05.2017 року біля 15-55 год. водій автобуса «Калинівка- Житомир», державний № [NUMBER], який прямував маршрутом 158-а, відмовив йому у безоплатному перевезенні, в зв"язку з чим останній був вимушений придбати квиток. Посилаючись на норми права просив визнати дії відповідача такими, що систематично грубо порушують законодавство в галузі перевезення пасажирів, принижуючи честь та гідність, просив стягнути з відповідача 8,00 грн. матеріальної шкоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди. Просив зобов"язати організатора та замовника перевезень, Житомирську обласну адміністрацію розірвати договір на надання та здійснення пасажирських послуг з перевізником ТОВ «САВ-Транс», застосувати до водія маршруту 158-А «Житомир-Калинівка» №15-61, ЗУ «Про внесення змін до ст. 133 Кодексу України про адміністративне правопорушення» від 12.01.2006 року. Вказаний позов зареєстровано та присвоєно номер справи 295/6851/17. Ухвалами Богунського районного суду м.Житомира від 21.06.2017 року та 23.06.2017 року відповідно судом відмовлено у відкритті провадження у цивільних справах № 295/6851/17 та 295/6776/17 за позовом [PERSON] до перевізника ТОВ «САВ-Транс» в частині позовних вимог про зобов'язання організатора та замовника перевезень- Житомирської обласної адміністрації розірвати договір на надання та здійснення пасажирських послуг з перевізником ТОВ «САВ-Транс» та про застосування до водія маршруту 158-А «Житомир-Калинівка» №15-61, ЗУ «Про внесення змін до ст. 133 Кодексу України про адміністративне правопорушення» від 12.01.2006 року. З урахуванням п.2 ст.188 ЦПК України, оскільки вимоги позивача заявлені до одного і того самого відповідача з однорідними вимогами та підставами, в судовому засіданні 27.11.2018 року протокольною ухвалою суду, про що не заперечували сторони по справі, вказані позови об"єднано в одне провадження та присвоєно номер 295/6851/17. Відповідач відзиву на позов не надав. Позивач в судовому засіданні 27.11.2018 року позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовні заяві. Після оголошення письмових матеріалів справи, в судовому засіданні 27.11.2018 року позивач заявив усне клопотання та просив витребувати у ТОВ "Сав-Транс" відомості щодо встановлення, за яким саме водієм, та за яким саме маршрутом був закріплений квиток, який позивачем долучено до матеріалів справи. В витребуванні вказаних доказів судом відмовлено, оскільки клопотання заявлено з порушенням строку подачі відповідного клопотання після початку розгляду справи по суті та докази які просив витребувати позивач не підтверджують обставини, які стосуються предмета доказування. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову посилався на недоведеність вимог. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача за їх участі в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Предметом позову є порушення відповідачем права позивача на безоплатний проїзд, а також завдання відповідачем позивачу матеріальної та моральної шкоди. Згідно ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про автомобільний транспорт» пасажир зобов'язаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, а за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення чи довідку, на підставі якої надається пільга. Згідно ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус. Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди І та ІІ групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів І групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда І групи або дитину-інваліда), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі). Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України «Про транспорт». Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення перевізником ТОВ "Сав-Транс" або його водієм законних прав позивача на безоплатний проїзд у пасажирському приміському транспорті та завдання відповідачем позивачу майнової та моральної шкоди, що мали місце 05.05.2017 року та 08.05.2017 року. На підтвердження своїх вимог позивач надав суду скріншот статей з інтернет-сайту "Житомир-info" щодо обставин які стались 08 квітня ( а.с. 11), щодо виділення коштів на компенсації за перевезення пільговиків( 9-10); витяг з закону та лист -відповідь заступника міського голови м. Житомира від 24.06.2015 року на звернення [PERSON] по питанню пільгового проїзду інвалідів у громадськлму транспорті( а.с. 6); листа управління укртрансінспекції у Житомирській області щодо результатів перевірки відповідача в період з 31.07.2014р. по 01.08.2014 року (а.с.13), вказані докази не вказують на завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу, не підтверджують неправомірність дій 05.05.2017 року та 08.05.2017 року. Наданий позивачем квиток типу ПА-1 за проїзд в автобусі вартістю 8 грн. серії ТОВС №195831 не свідчить, що позивач придбавав його саме 08.05.2017 року. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені позивачем у позові, а саме - факт відмови позивачу водієм, як працівником відповідача, або самим відповідачем у праві безоплатного проїзду автобусом приміського маршруту; факт завдання йому відповідачем матеріальної та моральної шкоди, суду не надано. Докази, додані позивачем до позову, не підтверджують вищевказані факти, не є належними та допустимими, позаяк не стосуються предмету позову, містять інформацію загального характеру; долучений до позову документ під назвою «Щоденний моніторинг виконання видатків за помісячним розписом станом від 01.01.2016р. по 31.10.2016р.» , крім того, має невідоме походження. Також суду не надано доказів того, що позивач відноситься до категорії осіб, які мають таку пільгу, як безоплатний проїзд приміським транспортом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту порушення, невизнання або оспорення відповідачем його прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже,

Outcome: dismissed