Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на ті обставини, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті до складу спадщини, відповідно заповіту, входить земельна ділянка площею 5,83 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №074228 на імя [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом на майно належне [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса канівського районного нотаріального округу Одеської області Дучко В.М. та отримати свідоцтво про право на спадщину не може та йому надано письмове роз`яснення від 09.11.2020 року №433/02-14. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність. Суд, забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з`ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами та дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем його проживання та відкриттям спадщини є с. Білка, Іванівського району, Одеської області. Після його смерті на території Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області залишилося спадкове майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом на майно належне [PERSON] , який був складений останнім 20.09.2019 року, посвідчений Лавренко Л.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №820 , що підтверджується копією заповіту. У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Іванівського районного нотаріального округу Одеської області Дучко В.М., яким йому надано письмове роз`яснення від 09.11.2020 року №433/02-14, з якого вбачається наступне: Відповідно до поданої ним заяви 28.05.2020 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , було заведено спадкову справу №21/2020. Спадкодавцем на його ім`я складено заповіт на земельну ділянку площею 5,83 га, яка розташована на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лавренко Л.А. 20.09.2019 року за реєстром за №820 . Отже до складу спадщини, відповідно заповіту, входить земельна ділянка площею 5,83 га без зазначення її кадастрового номеру . Проте, згідно наданого позивачем державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №074228 [PERSON] належали земельні ділянки: площею 5,17 га, кадастровий номер - 5121880700:01:001:0593; площею 0,66 га, кадастровий номер - 5121880700:01:001:0429. Оскільки з наданих документів не можливо встановити склад спадкового майна, нотаріусом позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання та надано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. Усунути недоліки не можливо після смерті [PERSON] , оскільки відповідно до ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 5,83 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю. Проте з даного державного акту вбачається, що дана земельна ділянка складається з двох земельних ділянок яким кожній окремо присвоєно кадастровий номер площею 5,17 га, кадастровий номер - 5121880700:01:001:0593; площею 0,66 га, кадастровий номер - 5121880700:01:001:0429. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Спадщину позивач прийняв відповідно до ст. 1269 ЦК України. Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст.16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового; або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 цієї статті). Таким чином, власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням прав власності, пов`язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця у встановлений законом строк та спосіб, є спадкоємцем за заповітом, який є чинним та ніким не оспорюється,а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права, суд доходить висновку, що право позивача на оформлення спадщини підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Outcome: approved