Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що він - року [PERSON] з 06.12.1984 р. по 05.10.1993 р. працював електрогазозварником спецуправління № 10 треста «Криворіждорводбуд АП «Криворіждорводбуд». З 06.04.1995 р. по 13.01.2015 р. він працював на різних дільницях ПАТ «Кривбасзалізрудком»: з 06.04.1995 р. по 23.07.2007 р. - електрозварником ручного зварювання 4-го розряду на дробильно-сортувальній фабриці ш. «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 23.07.2007 р. по 01.09.2010 р. слюсарем черговим і по ремонту обладнання 4-го розряду на дробильно-сортувальній фабриці ш. «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 01.09.2010 р. по 13.01.2015 р. електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування 4-го та 5-го розрядів електромеханічної служби ш. «Гвардійська» підземного цеху «Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання» ПАТ «Кривбасзалізрудком». Тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу призвели до стійкої втрати моєї професійної працездатності та професійних захворювань: радикулопатії попереково-крижової (L5,S1), переважно зліва, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями і больовим синдромами; двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого ст.) остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого ст.) та остеоартрозу і періартрозу колінних суглобів (ПФ першого ст.).; хронічного обструктивного захворювання легень першої ст. (пило токсичний бронхіт першої ст., емфіземи легень першої ст.) групи «А». ЛН першого ст.; нейросенсорної приглухуватісті 1 ст. (з легким зниженням слуху). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 листопада 2015 р. професійне захворювання виникло за таких обставин: «Працюючи на дробильно-сортувальній фабриці шахти електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування, виконував роботи відповідно з монтажу, демонтажу, ремонту, випробування й технічного обслуговування електричної та механічної частини гірничозбагачувального устаткування. при цьому, внаслідок недосконалості технології збагачення руди, гірничозбагачувального устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгеної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму. На дробильно-сортувальній фабриці не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням». Також згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 18.08.2015 р. № 1126 підставою для встановлення професійного захворювання послужив профмаршрут: 06.12.1984 р. по 05.10.1993 р. - електрогазозварник спецуправління № 10 треста «Криворіждорводбуд»; 06.04.1995 р. - 23.07.2007 р. електрозварник ручного зварювання на дробильно-сортувальній фабриці ш. «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком». Причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (умови праці електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 - го класу 2 ступеня (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці Українським науково - дослідним інститутом промислової медицини в с 2010 р.). Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду пилу від 10% до 70% - до 5,4 мг/м3 при гранично допустимій до 2,0 мг.3. Шум, еквівалентний рівень звуку дБ: до 92 при гранично допустимому до 80. Важкість праці: масса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: піддіймання та переміщенн (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни до 36 при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходженн у нахиленому положенні до 30% /понад 30% зміни до 56,2/19,8 при гранично допустимій 25/0. Нахили корпуса )вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну: до 191 при гранично допустимих до 100. Висновком МСЕК № 6 від 12.01.2016 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 55 % ( 30% - радикулопатія; 10% - ДОА, 10; 5% -ХОЗЛ ; 5% - туговухість по 01.01.2017 р. Крім того, йому встановлено 3-тю групу інвалідності по 01.01.2017 р. На підставі Постанов фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 05 лютого 2016 р. йому призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 12884,3 грн., та щомісячну допомогу в сумі 3148 грн. Оскільки професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Відповідно до ст. 153 КЗпП України на усіх підприємствах, установах, організаціях, створюються безпечні та нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. В зв'язку з наведеним він вважаю, що професійне захворювання спричинено йому з вини як ПАТ «Кривбасзалізрудком» так і СпУ № 10 АП «Криворіждорводбуд», які порушували норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, що призвело його до моральних страждань. Але станом на даний час АП «Криворіждорводбуд» ліквідоване, правонаступник відсутній (Інформаційна довідка про умови праці № Ф-2/2-632 від 05.07.2007 р.) У зв'язку з викладеними обставинами він звернувся з позовом про відшкодування йому моральної шкоди саме до ПАТ «Кривбасзалізрудком». При цьому він вважає, що загальний розмір відшкодування моральної шкоди, (за умови існування на даний час АП «Криворіждорводбуд») мав би бути розподілений між ПАТ «Кривбасзалізрудком» та АП «Криворіждорводбуд» пропорційно часу його роботи на кожному з підприємств (20 років та 8 років відповідно). В зв'язку з професійним захворюванням та втратою працездатності змінилися образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуваю постійний ниючий біль в попереково/крижовому відділі хребта з іррадіацією в ліву ногу, біль та обмеження об'ємів рухів в плечових, ліктьових і колінних суглобах, суглобах кистей, оніміння рук і пальців стоп, задишку при помірному фізичному навантажені, періодичний більш сухий кашель, загальну слабкість, підвищену втому, постійно недочуває. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. Будь-які фізичні навантаження викликають у нього задуху. Через захворювання він не може виконувати навіть незначну роботу по дому, тому вона лягла на плечі його дружини, що приводить до сварок та непорозуміння у сім`ї. Він раніше вів активний спосіб життя, любив мандрувати, захоплювався рибалкою, збиранням грибів та ін. Зараз він змушений відмовитись від цього. У нього було багато друзів - однодумців, які підтримували його захоплення. Через хворобу порушилися його зв'язки з друзями, що спричиняє йому душевні страждання. В зв'язку з хворобою він змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування він змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. Відповідно до довідки МСЕК № 014946 він потребує постійного медичного лікування та санітарно-курортного забезпечення. Порушення його законних прав призвели його до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з раніше діючою ст. 34 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», розмір виплати відшкодування моральної шкоди розраховувався виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та не міг перевищувати двісті розмірів мінімальної заробітної плати. Він вважає за можливе розрахувати розмір завданої йому з вини відповідача моральної шкоди за аналогією з вказаною вище нормою. Мінімальна заробітна плата в Україні на даний час складає 1378 грн. Отже, загальний розмір заподіяної йому моральної шкоди він вважає (200 х 55% х 1378 грн. = 151580 грн.). Розмір моральної шкоди, заподіяної з вини ПАТ ПАТ «Кривбасзалізрудком» складає 151580 грн. /28 (роки загального стажу) х 20 (стаж роботи в ПАТ «Кривбасзалізрудком») = 108271 грн., яку й просить стягнути з відповідача, а також витрати на складання позовної заяви та надання правової допомоги в суді мною сплачено 3000 грн., які також просить стягнути з відповідача. Вважає, що вищевказана сума у розмірі 108271 грн. є справедливою компенсацією за завдану йому моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він вимушений кожного дня зазнавати та терпіти у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я через вищевказане професійне захворювання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги свого довірителя та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача ПАТ «КЗРК» Перепелиця О.С. в судовому засіданні не визнав позовні вимоги [PERSON], вважає вимоги позивача незаконними і необґрунтованими та заперечую проти їх задоволення з наступних підстав. Дійсно [PERSON], позивач по справі працював на підприємстві відповідача з 06.04.1995 - 13.01.2015 рр. на дробильно - сортувальній фабриці електрозварником ручної сварки, слюсарем черговим та з ремонту устаткування підземного гірничого цеху на шахті "Гвардійська" Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання. Однак, позивач до підприємства з проханням щодо відшкодування йому моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності, в добровільному порядку, не зверталася та відмови у задоволенні її прохання ПАТ "Кривбасзалізрудком" не надавало. Крім того, акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання жодним чином не підтверджує наявність моральних страждань, а також у довідці МСЕК зазначено, що позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності та потребу у додаткових видах медичної та соціальної допомоги. Але дані про стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану в довідці відсутні. Також, посилання позивача на медичні документи як на підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними, а вислови щодо втрати нормальних життєвих зв 'язків - є його припущенням. Вважають, що позивач втратив працездатність в зв'язку з досягненням пенсійного віку, а не в наслідок професійного захворювання, а в процесі трудової діяльності право позивача на пільги і компенсації за важкі та шкідливі умови праці не порушувалося, і тому підстави вимагати відшкодування моральної шкоди відсутні. Крім того, вважають вимоги про стягнення витрат по справі, а саме за отримання юридичних послуг, підтверджених квитанцією є необґрунтованими. Тому, просять відмовити позивачу [PERSON] в задоволені позову в повному обсязі. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони не оспорюють той факт, що позивач [PERSON] позивач по справі працював на підприємстві відповідача з 06.04.1995 - 13.01.2015 рр. на дробильно - сортувальній фабриці електрозварником ручної сварки, слюсарем черговим та з ремонту устаткування підземного гірничого цеху на шахті "Гвардійська" Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання а.с.4-8. В судовому засіданні було встановлено, що позивач звертався до відповідача за відшкодуванням моральної шкоди, але запропонована сума його зовсім не влаштовувала, оскільки вона була зовсім незначною, тому він звернувся до суду, про що не заперечував представник відповідача. Враховуючи тривалість правовідносин сторін, моральна (немайнова) шкода, яка є наслідком нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що спричиняє працівнику професійно зумовлену фізичну та/або психічну травму, повинна відшкодовуватися за ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України та ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України у силу прямого припису положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.11.2015р. причиною професійного захворювання стало те, що на протязі значного періоду часу 4 років 4 місяців внаслідок його професійної діяльності у відповідача на його організм впливали шкідливі виробничі фактори - а.с.9-12. Позивач працюючи на підприємствах відповідачів підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища а.с.9-12, 14-15. Згідно наданих позивачем медичних документів [PERSON] встановлено професійні захворювання з 04.01.2016 року - а.с.19. Згідно первиної Довідки МСЕК від 12.01.2016 року, [PERSON] з 04.01.2016 року безстроково була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності - а.с.19. Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч.І-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці» та акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.11.2015р. (а.с.9-12), виписок МСЕК [PERSON], суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах -а.с.23-46. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу [PERSON] встановлено 55% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 68 000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., які підтверджені квитанцією та договором про надання юридичних послуг а також судові витрати на користь держави. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial