Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення дерев"яної конструкції (гаража). Позов мотивований тим, що [PERSON] в порушення встановленого законом порядку, самовільно займає земельну ділянку біля будинку [ADDRESS], на якій розміщена його дерев'яна конструкція (гараж), що позначена на схемі виготовленій міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» під № 2, який розташований на невідведеній для цього земельній ділянці, що відноситься до земель територіальної громади міста Вінниці та не виділялася відповідачу для цієї мети. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача до судового засідання не з"явився, до суду надійшла його заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в зв'язку з чим суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 12 ЗК України розпоряджатися землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень міської ради. Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Виходячи з положень ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Згідно рішення Вінницької міської ради №721 від 21.06.2004 року "Про землеустрій м. Вінниці" землі, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Вінниці, за винятком земель, що перебувають під об'єктами загально державної власності України, а також переданих і наданих у приватну власність, вважаються землями комунальної власності, якими розпоряджається територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.12.2007 р. №3290 затверджено договір «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів). Міське комунальне підприємство «Архітектурно-будівельний сервіс», на яке відповідно до затвердженого статуту покладено завдання протидіяти самочинному встановленню нових тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) та впорядкуванню раніше встановлених гаражів на території міста, уповноважене на укладення зазначеного договору з громадянами. 03.02.2011 року між міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» та [PERSON] було укладено Договір «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів)», який був дійсний до 31.12.2011 року. Предметом договору було тимчасове використання конструкції (гаража) на території міста. Жодних прав на земельну ділянку при укладені зазначеного договору [PERSON] не набував та не набув. [PERSON] неодноразово попереджався про необхідність звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення дерев'яного гаража. Останнє повідомлення було направлено 11.01.2014 року, за яким відповідач не з'явився до поштового відділення. При перевірці встановлено, що [PERSON] не звільнено земельну ділянку шляхом знесення дерев'яної конструкції (гаража), що підтверджується актом від 02.07.2014 року. Згідно інформації Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 21.02.2014 року, земельна ділянка на якій розташована дерев'яна конструкція (гараж) відповідно до вимог чинного законодавства не оформлена. Вінницькою міською радою рішення про передачу [PERSON] у власність або користування земельної ділянки біля будинку [ADDRESS] не приймалось. А отже, земельна ділянка самовільно зайнята та використовується відповідачем без правовстановлюючих документів та їх державної реєстрації. Тобто, [PERSON] використовує земельну ділянку без відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування та за відсутності чинного правочину про користування земельною ділянкою, що в силу положень статей 211,212 Земельного кодексу України є підставою для зобов'язання останнього усунути порушення норм земельного законодавства шляхом приведення земельної ділянки в придатний для використання стан та знесення дерев'яної конструкції (гаража). За змістом ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Згідно зі ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для користування стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, земельна ділянка, на якій встановлено металеву конструкцію (гараж), підлягає звільненню та приведенню у придатний для використання стан за рахунок [PERSON] Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до повноважень міських рад у галузі регулювання земельних відносин, міській раді як власнику землі, належить право розпорядження земельними ділянками, передача їх у власність громадян і юридичних осіб, надання в користування, вилучення та викупу для суспільних потреб міста, припинення права користування й прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок. Отже, оскільки рішенням Вінницької міської ради спірна земельна ділянка у власність або користування відповідачу не надавалась, договір щодо користування даною земельною ділянкою на умовах оренди з ним не укладався, відповідач користується самовільно зайнятою земельною ділянкою по [ADDRESS], яка належить територіальній громаді м. Вінниці, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення гаражу є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved