Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

28 лютого 2020 року було скасовано заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Стислий виклад позиції позивача. Відповідно до укладеного договору №б/н від 31.05.2013 року [PERSON] , 31.05.2013 року отримала кредит у розмірі 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв`язку з чим у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 58882,37 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 796,26 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 50109,00 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4697,00 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2780,11 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Стислий виклад заперечень відповідача. Представник відповідача у встановлений судом строк відзив на позовну заяву на адресу суду не надав. 03 серпня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення від представника відповідача в яких він зазначив, що з боку позивача не надійшло ніяких пояснень, заперечень або обґрунтованості своїх позовних вимог щодо суми позову. Документи, розрахунки та висновки суми боргу надані на незавірених бланках, без підпису та печатки посадової особи, яка їх склала, не надано формулу розрахунку заборгованості. Взагалі самі суми безпосередньо по процентам, пені, штрафам, перевищують строки стягнення заборгованості. На підставі викладеного, відповідач по справі погоджується з даним позовом частково та просить суд задовольнити позовні вимоги позивача в сумі 33 384, 26 гривень, з них: тіло - 796, 26 гривень, відсотки - 31 388 гривень, пеня -1200 гривень. Заяви, клопотання. До матеріалів позовної заяви позивачем долучено заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді від 22.03.2018 року (а.с. 39), клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 40), клопотання про розгляд справи за відсутності позивача від 22.03.2020 року (а.с. 41). 10 липня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про видачу копії рішення суду та виконавчого листа по даній цивільній справі (а.с. 63). 30 січня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про можливість ознайомлення з матеріалами справи та здійснення копій (а.с. 66). 20 лютого 2020 року на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду в порядку статті 284 ЦПК України (а.с. 69-72). Процесуальні дії у справі. 10 квітня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 47-48). 07 травня 2018 року ухвалено заочне рішення по справі, згідно якого позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Роздільнянським РВ ГУ МВС України в Одеській області 22.06.2007 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (р/р [NUMBER] , код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.05.2013 року у розмірі 58882,37 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом -796,26 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 50109,00 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4697,00 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2780,11 гривень. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським РВ ГУ МВС України в Одеській області 22.06.2007 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (р/р [NUMBER] , код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 1762 гривень (а.с. 52-55). 21 лютого 2020 року прийнято до провадження заяву [PERSON] , про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року по даній цивільній справі (а.с. 76). 28 лютого 2020 року задоволено заяву [PERSON] , про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 81-83). 09 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 103). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 31.05.2013 року, укладеного між Позивачем та відповідачем [PERSON] , станом на 28.02.2018 року, заборгованість за кредитом 796,26 гривень, заборгованість за процентами 50 109,00 гривень, в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість 35,75 гривень, несплачені проценти на прострочену заборгованість 50 073,25 гривень, в т.ч. нарахована комісія 4697,00 гривень, заборгованість за судовим штрафом 3280,11 гривень, разом 58882,37 гривень (а.с. 5-6). В матеріали справи міститься анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна (а.с. 8), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с. 9-32). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження № 4-131цс19) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати, встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Умови та правила надання банківських послуг Позивачем, з огляду на їх мінливий характер, не можна застосовувати щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано підтверджень, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які долучено до позовної заяви розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Позивача, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того, суд враховує аргументи представника відповідача, який визнає позовні вимоги частково, а саме: тіло кредиту в розмірі 796,26 гривень, проценти за користування кредитом в розмірі 31 388 гривень, пеня 1200 гривень, загальна сума: 33 384, 26 гривень, а також згоден повернути позивачу судовий збір, сплачений при подачі позову у сумі 1762,00 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кріедитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. На підставі статей 525, 526, 530, 549, 611, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: partial