overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги централізованого опалення 8382,25 грн. та суму витрат на оплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з опалення та гарячого водопостачання, однак не оплачує дані послуги, у зв'язку утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про день, час і місце проведення судового розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. (а.с.26) Згідно статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в [ADDRESS], вказана квартира забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради. Згідно особового рахунку [NUMBER], відповідач за період з 01 жовтня 2009 р. по 01 червня 2013 року за розрахунком відповідача заборгувала 8382,25 грн. за послуги з централізованого постачання теплої енергії, від отримання послуг не відмовлялася, про що також свідчить часткова оплата за надані послуги. (а.с. 4-6) Між КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради як надавачем послуг з однієї сторони та відповідачем як споживачем наданих послуг з іншої сторони існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. За змістом ст. 162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, між сторонами фактично існують правовідносини по наданню та отриманню послуг з централізованого постачання теплової енергії. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 8382 грн. 25 коп. заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

ЗАТ „Київстар Дж.Ес.Ем." в особі Філії ЗАТ Київстар Дж.Ес.Ем." у місті Одесі звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 12.10.2004 року між ЗАТ „Київстар Дж.Ес.Ем." та [PERSON] укладено угоду № 1143482 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку стандарту GSM, згідно якої позивач зобов'язався підключити до мережі оператора абонента та надати йому послуги стільникового мобільного зв'язку стандарту GSM на телефонним номером [NUMBER], а відповідач зобов'язався здійснювати оплату за надані послуги мобільного зв'язку на умовах угоди. Оскільки в порушення умов угоди відповідач з жовтня 2009 року припинив оплату наданих йому послуг, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідач в судове засідання, на неодноразовий виклик до суду, не з'явилась, про день, час, місце розгляду справи сповіщена належним чином. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи в порядку письмового провадження, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 12.10.2004 року між ЗАТ „Київстар Дж.Ес.Ем." та [PERSON] укладено угоду № 1143482 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку стандарту GSM, згідно якої ЗАТ „Київстар Дж.Ес.Ем." зобов'язалось підключити до мережі оператора абонента та надати йому послуги стільникового мобільного зв'язку стандарту GSM на телефонним номером [NUMBER], а [PERSON] зобов'язався здійснювати оплату за надані послуги мобільного зв'язку на умовах угоди. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 5 ст. 33 Закону України „Про телекомунікації" споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про наданння телекомунікаційних послуг, у тому числі своєчасно сплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. В судовому засіданні також втсановлено, що з жовтня 2009 року відповідач припинив оплату наданих послуг, в наслідок чого виникла заборгованість, яка становм на 12.07.2010 року становить 6050,44 гривень. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином сума штрафних санкцій нарахований боржнику складає: 156,31 гривень - пеня; 230,52 гривень - сума індексу інфляції; 45,76 гривень - 3% річних, а всього 432,59 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

В травні 2014 року КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (надалі також - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач) про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з централізованого опалення, однак не оплачує дані послуги з 01 жовтня 2009 року по 01 березня 2014 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 5686 грн. 47 коп., яку просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, суд, за наявності законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти. Судом встановлено, що відповідач проживає в [ADDRESS], вказана квартира забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради. Згідно виписки з особового рахунку № 061702, відповідач за період з 01 жовтня 2009 року по 01 березня 2014 року за розрахунком позивача заборгувала 5686 грн. 47 коп. за послуги з централізованого опалення, від отримання послуг не відмовлялася. Згідно наданої 29.05.2014 року інформації з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Житомирській області вбачається, що відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). За змістом ст. 162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, між сторонами існують правовідносини по наданню та отриманню послуг з централізованого постачання теплової енергії. Враховуючи викладене, та те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 5686 грн. 47 коп. за спожиті в період з 01 жовтня 2009 року по 01 березня 2014 року послуги з централізованого опалення є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В липні 2014 року КП "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього 22774 грн. 68 коп. заборгованості за надані підприємством послуги з теплопостачання, а також 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідач є наймачем квартири [ADDRESS]. КП "Тепловик" надає послуги по опаленню вищезазначеної квартири, однак відповідачі на порушення вимог ст.ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України за отримані послуги сплачують частково, через що станом на 01 березня 2014 року виникла заборгованість в сумі 5676 грн. 98 коп. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. За цією адресою КП «Тепловик» надає відповідачам послуги з теплопостачання, проте останній їх в повному обсязі не оплачує, через що станом на 01 червня 2014 року за даною квартирою рахується заборгованість в сумі 22774 грн. 68 коп. Вказані обставини підтверджуються: довідкою Старокостянтинівської ЖЕК від 11.03.2014 року, роздруківкою особового рахунку на дану квартиру з розрахунком розміру заборгованості з оплати за послуги з теплопостачання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради підлягає стягненню заборгованість з оплати за надані послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 червня 20141 року в сумі 22774 грн. 68 коп. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

ПАТ "Кіровоградобленерго" в особі Гайворонського району електричних мереж звернулось у суд із позовом до [PERSON] про стягнення 1023,18 грн. збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією, та судовий збір в сумі 243.60 грн. В обґрунтування позову зазначено, що під час рейдової перевірки споживання електричної енергії 24.11.2014 року в будинку відповідача в [ADDRESS], було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 зі змінами та доповненнями, шляхом самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі Електропостачальника з порушенням схеми обліку. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надіслала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлений належним чином, заперечень на позов не надіслав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено слідуюче. Відповідач являвся споживачем елекроенергії, яка поставляється позивачем. Відносини між позивачем, який являється енергопостачальником, та відповідачем регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про електроенергетику",Правилами користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінета Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, (далі Правила). Відповідно до "Правил користування електричною енергією для населення" споживач, серед іншого, несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією, пошкодження приладу обліку, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. В порушення вимог Правил відповідач здійснив самовільне підключення електропроводки до електромережі. Данний факт було встановлено представниками позивача 24.11.2014 року., під час рейдової перевірки споживання електричної енергії, про що складено акт № 002677 (а.с. 4). Статтею 1166 ч. 1 ЦК України передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Діями відповідача завдано матеріальних збитків позивачу розмір яких, відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики становить 1023.18 грн. Відповідач добровільно не відшкодував завдані ним збитки, тому позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, вказуючи, що 23.10.2014 року між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу, за яким позивач виконав свої зобов'язання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на придбане майно, у зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2014 року у м. Білгород-Дністровський, Одеської області у простій письмовій формі між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого позивач [PERSON] купив у відповідача [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], який в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 225,6 кв.м, житловою площею 120,6 кв.м, літньої кухні літ. "Б", сараю літ. "В", споруд № 1-3, і позивачем за даним договором цілком виплачена вартість предмета договору, що підтверджується копією договору купівлі-продажу у справі. У порушення ст. 209 ЦК України цей договір не був засвідчений нотаріально, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, оскільки на час реєстрації договору йому терміново потрібно було виїхати до Російської Федерації по справах. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 23 жовтня 2014 року у м. Білгород-Дністровський, Одеської області у простій письмовій формі, згідно якого позивач [PERSON] купив у відповідача [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], який в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 225,6 кв.м, житловою площею 120,6 кв.м, літньої кухні літ. "Б", сараю літ. "В", споруд № 1-3. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], який в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 225,6 кв.м, житловою площею 120,6 кв.м, літньої кухні літ. "Б", сараю літ. "В", споруд № 1-3. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

28.11.1992року сторони зареєстрували шлюб у Голосківській сільській раді Летичівського району Хмельниької області, актовий запис № 15. Від шлюбу мають троє дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на зловживання відповідачем спиртними напоями, втрату почуття поваги та любові, небажання відповідача матеріально утримувати сім'ю, [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище "[PERSON]". Після закінчення шестимісячного строку для примирення вона заявила про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявляв. Встановлено, що відповідач перебував в АТО, але 24.04.2015року отримав повістку в с. Голосків Летичівського району. Встановлене дає можливість заочного вирішення справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, відповідач зловживає спиртними напоями і змінювати поведінку не бажає, це підтверджується тим, що у наданий судом шестимісячний строк для примирення примирення не настало і позивачка наполягає на розірванні шлюбу, просить залишити їй прізвище після розірвання шлюбу "[PERSON]". Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та дітей, тому, його необхідно розірвати, після розірвання шлюбу позивачці присвоїти прізвище "[PERSON]". Спору щодо місця проживання дітей не має. На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Заявник свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. У зв'язку з його смертю вона має право на перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію по втраті годувальника. Окрім того, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Однак вона не може оформити спадщину та здійснити перехід на інший вид пенсії, оскільки у паспортних документах її та її чоловіка по різному вказані їх прізвища через що вона не може підтвердити родинні стосунки. Тому просить встановити факт родинних відносин, а саме що померлий [INFO] [PERSON] є її чоловіком. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала. Заінтересовані особи повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду їх представники не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши подані суду докази, вважає що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Норми цивільного законодавства відрізняють осіб, які проживають однією сім'єю та пов'язані кровними (родинними) зв'язками або шлюбними відносинами. Про це зроблені висновки і в Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") №5-рп/99 від 3 червня 1999 року (справа №1-8/99). Перебування у шлюбі жінки та чоловіка не свідчить про наявність між ними родинних відносин. Родинні відносини визначаються по ступеню споріднення за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця (ч.2 ст.1265 Цивільного кодексу України). Дружина чи чоловік також мають право на спадкування у разі смерті одного з подружжя, однак такі члени сім'ї не перебувають у кровному спорідненні. Встановлення факту родинних відносин між такими особами чинним законодавством не передбачено, для них може мати правове значення встановлення факту реєстрації шлюбу чи факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у відповідних випадках. Враховуючи наведені вище положення закону суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту родинних відносин між чоловіком та жінкою, які перебувають у зареєстрованому шлюбі та не перебувають у кровному спорідненні між собою, а відтак у задоволенні заяви належить відмовити за необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed