Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про встановлення земельного сервітуту та зобов`язання вчинити певні дії, в якому після уточнення позовних вимог просили: - встановити на користь [PERSON] та [PERSON] , постійний, безоплатний, земельний сервітут з правом вільного проходу для обстеження, обслуговування, здійснення ремонту, встановлення будівельних риштувань при здійсненні ремонту, влаштування відведення дощових вод, вимощення зовнішньої стіни гаражу літ «В», розташованого на земельній ділянці [ADDRESS] , на частину земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3520810100:50:087:0017, площею 46.50 кв.м., що обмежується замкненою лінією 1-2-3-4-5-1, з наступними координатами точок: точка 1 Х=5315403,399, Y=4275199,048; точка 2 Х=5315405,021, Y=4275200,217; точка 3 X=5315391,414, Y=4275219,017; точка 4 Х=5315389,762, Y=4275217,890; точка 5 Х=5315402,808, Y=4275199,858, що графічно зображена на рисунку 6 та у додатку Б до Висновку експерта, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28.08.2019 року №218. - зобов`язати фізичну особу-підприємця [PERSON] демонтувати за власний рахунок ліхтарі, камери відеоспостереження, електропроводку, розподільчі короби, встановлені на зовнішній задній стіні гаражу літ «В», розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] та утриматися від їх подального встановлення. Свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що вони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Вказаний будинок їм належить на праві приватної власності по 1/2 частці кожному на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 01 вересня 2010 року № 1581 та № 1586. Власником суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3520810100:50:087:0017, являється фізична особа - підприємець [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власноті на земельну ділянку серії ЯК № 266392. Межа цієї земельної ділянки проходить по стіні належних їм гаражів літ «В» і «Г», розташованих на належній позивачам земельній ділянці. На даний час відповідач обмежив прохід до задньої стіни гаражів літ «В» і «Г», що знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] , таким чином позбавивши позивачів можливості здійснювати поточний ремонт, обслуговування, зовнішнє утеплення стіни, влаштування відведення дощових вод, вимощення та виконання інших заходів, необхідних для підтримання будівлі в належному технічному стані. Посилаючись на ст.99 та ст.100 Земельного кодексу України позивачі вважають, що мають право на встановлення земельного сервітуту в судовому порядку, оскільки іншого проходу до стіни гаража, аніж по земельній ділянці відповідача, позивачі не мають. Задоволення потреб обслуговування приміщення без встановлення земельного сервітуту не можливе. Крім того зазначили, що відповідач без їхньої згоди установив на задній стіні гаражу освітлювальні прилади, камери відеопостереження, проклав електропроводку. Використання стіни гаражу позивачів та встановлення на ній обладнання без згоди позивачів обмежує їхні права власників - унеможливлює проведення ремонту, утеплення, створює підвищену пожежну небезпеку, тому вважають, що зазначені перешкоди мають бути усунені шляхом зобов`язання відповідача демонтувати встановлене обладнання та утриматися від їх подального встановлення. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 31.10.2018 рік. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2019 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу щодо можливості встановлення земельного сервітуту та його варіанти. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Лінчевський Д.Ю. підтримав позов. Надав пояснення про те, що по межі земельних ділянок, що належать сторонам, відповідачем установлений паркан, який обмежує доступ позивачів до стіни будівлі, яка є межею земельної ділянки з іншого боку, а тому є можливість доступу до стіни приміщення з боку, де встановлені ворота від дороги. Позивачами вживалися заходи для досудового врегулювання спору, а саме [PERSON] направляв поштовим зв`язком письмову пропозицію [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, однак, відповідач відмовляється отримувати кореспонденцію, на пропозицію надати доступ до проходу до стіни не реагує. Відповідачка в судовому засіданні 18.02.2020 року пояснила, що не заперечує проти встановлення земельного сервітуту, але зі сторони земельної ділянки позивачів, за умови встановлення у межовій стінці дверного проходу. На той варіант сервітуту, а саме проходу з боку дороги та воріт, який пропонує [PERSON] , не погоджується, оскільки це перешкоджатиме її діяльності, так як цей в`їзд використувується для обслуговування магазину. Крім того, зазначила, що стіна гаража не потребує ремонту і потреби доступу до неї немає. Щодо встановлення на стіні приладів освітлення та камер відеоспотереження пояснила, що не встановлювала їх, припускає, що установити могли орендані сусідного приміщення, яке викристувується під магазин. Представник відповідача адвокат Віватенко М.І. в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що позивачі не дотрималися обов`язкого досудового врегулювання спору та не надсилали відповідачу пропозицію земельного сервітуту. Посилання на наявні поштові повідомлення є неналежними, оскільки відповідач їх не отримувала. Звернення до суду є передчасним, оскільки від відповідача позивачі не отримали відмову у встановленні сервітуту. Крім того, встановлення сервітуту саме зі сторони в`їзду, обмежить та перешкоджатиме роботі магазину - приміщення відповідача, яке передано в оренду разом із земельною ділянкою ТОВ "ДНК ГРУП". Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні обставини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2010 року, зареєстрований в реєстрі № 1581 успадкував 1/2 частку майна, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Том №1 а.с.7). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2010 року, зареєстрованого в реєстрі № 1586 успадкував 1/2 частку майна, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Том №1 а.с.8). Відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, фізична особа - підприємець [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2011 року №2097 Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області, є власником земельної ділянки площею 0,0383 розташованої за адресою: [ADDRESS] (Том №1 а.с.16). Зазначені земельні ділянки згідно технічної документації є суміжними. Пропозицією від 20 липня 2018 року на встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на право проходу, встановлення будівельних риштувань та складання будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд позивачем [PERSON] запропоновано [PERSON] укласти договір на встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на земельній ділянці, розташованій по [ADDRESS] (Том №1 а.с.17-18). Поштовим конвертом та повідомленням підтверджено направлення листа [PERSON] , який повернуто з відміткою "закінчення терміну зберігання" (Том №1 а.с.19). Таким чином, між сторонами наявний спір щодо порядку користування чужим майном - встановлення земельного сервітуту. Зміст права земельного сервітуту врегульовано законом, зокрема ст.98 ЗК України. Так, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Окрім того, за ст.ст.99-101 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення різних видів земельних сервітутів, в т.ч. право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, інші земельні сервітути. Статтею 402 ЦК України визначено, що земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Наявність спору між сторонами щодо користування земельною ділянкою підтверджена зверненям до суду з позовною заявою та запереченням позову відповідачем. Посилання представника відповідача на передчасність позовної заяви з тих підстав, що відповідач не отримувала пропозицію сервітуту, а позивачі не отримували її відмову, судом не приймається як таке, що перешкоджає розгляду справи, оскільки копія письмової пропозиції, яка направлялася відповдачу, наявна у матеріалах справи, в судовому засіданні оглянуто конверт, який направлявся [PERSON] з відміткою про причини повернення [PERSON] та його вміст - оригінал пропозиції про встановлення сервітуту. Крім того, сама відповідачка в судовому засіданні заперечила проти пропозиції сервітуту з умовами позивачів, що викладені у позовній заяві. На обгрунтування позовних вимог позивачі посилалися на висновок судового експерта Хомутенка Дениса Геннадійовича ТОВ "Науково-виробниче підприємство Укрспецбудекспертиза", складений за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28.08.2019 року за № 218. За результатами експертизи встановлено, що технічна можливість встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:087:0017 за адресою [ADDRESS] , з правом вільного проходу для обстеження, обслуговування, здійснення ремонту, встановлення будівельних риштувань при здійсненні ремонту зовнішньої стіни наражів літ «В» та «Г», розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS] , наявна. За результатами проведених досліджень, експертом на розгляд суду пропонується технічно можливий варіант встановлення земельного сервітуту, а саме встановлення земельного сервітуту, з правом вільного проходу для обстеження, обслуговування, здійснення ремонту, встановлення будівельних риштувань при здійсненні ремонту зовнішньої стіни гаражів літ «В» та «Г», розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS] , на частину земельної ділянки кадастровий номер 3520810100:50:087:0017, площею 46,50 кв.м., обмежену замкненою лінією 1-2-3-4-5-1, з наступними координатами точок: точка 1 Х=5315403,399, Y=4275199,048; точка 2 Х=5315405,021, Y=4275200,217; точка 3 X=5315391,414, Y=4275219,017; точка 4 Х=5315389,762, Y=4275217,890; точка 5 Х=5315402,808, Y=4275199,858. Розміри частини земельної ділянки кастровий номер 3520810100:50:087:0017 за адресою [ADDRESS] , на яку розглядається встановити земельний сервітут, згідно даного варіанту, наведеного на рисунку 6 в дослідницькій частині даного висновку експерта (Том №2 а.с.41-63). Зазначений висновок експерта не оспорений та не спростований іншими допустимими доказами, наданими у порядку та у відповідності до ст. 83 ЦПК України. Так, у судове засідання 21.08.2020 року після оголошеної перерви зі стадії дослідження письмових доказів представником вдповідача надано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з наданням іншого висновку експерта, замовленого відповідачем 13 серпня 2020 року, та який, на думку відповідача, спростує висновок експерта від 28.08.2019 року, оскільки відповідачем у стіні, яка перетинає земельні ділянки сторін, встановлений прохід, що дає можливість іншого доступу позивачів до стіни гаража. Судом вказане клопотання було відхилене в силу недотримання вимог ст. 83 ЦПК України щодо строків надання доказів. Заперечення відповідача, що вона не є користувачем земельної ділянки, оскільки вона разом з будівлями передана в оренду, а відтак сервітутом будуть поруші права орендаря судом також не приймаються. Так, згідно наданих відповідачем доказів - копія договору оренди № 200715/1 від 20.07.2015 року ФОП [PERSON] уклала договір з ТОВ «ДНК ГРУПП» та передала у тимчасове оплачуване користування майно - нежитлове приміщення - будівлю загальною площею 116 кв.м та приміщення складу 94,2 кв.м на земельній ділянці 383 кв.м по [ADDRESS] (Том №1 а.с.106-111). Термін оренди об`єкта встановлено до 20 липня 2018 року. Разом з тим, жодних відомостей про право оренди та користувача земельної ділянки станом на час розгляду справи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесено. (Том №1 а.с.121-122). На думку суду наявність обтяжень на земельну ділянку не може бути підставою для відмови у встановленні земельного сервітуту, оскільки сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, коиристування та розпорядження цим майном. За змістом ст. 40 1 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що позивачі позбавлені можливості обслуговування частини належної їм будівлі іншим способом, аніж з боку земельної ділянки відповідача та проходу через вказану земельну ділянку, тобто інших варіантів земельного сервітуту не встановлено. Наявність спору та недосягнення компромісу вказує на те, що порушене право підлягає захисту шляхом постановлення судового рішення про задоволення позовних вимог та встановлення земельного сервітуту. Визначаючи умови сервітуту, суд вважає, що він має бути постійним та безоплатним, оскільки частна земельної ділянки, на яку він встановлюється, є незначною за розмірами, використання сервітуту для потреб обстеження, ремонту є тимчасовим та нетривалим, а тому не спричинить перешкоди відповідчачу. Крім того, з наданих позивачами доказів - фотознімків стіни приміщення гаражу, встановлено, що на ній установлене обладнання, зокрема, позивачі вказують на встановлені освітлювальні прилади, камери відеоспостереження, електропроводку. Відповідач не заперечила наявності на стіні вказаного обладнаня, однак вказала, що воно установлено не нею. Припустила, що могло бути встановлене як орендарем магазину, так і самим [PERSON] , а тому не вважає, що має демонтувати зазначені об`єкти. Частиною 1 ст.108 ЗК України передбачено, що у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Відповідно до ч.2 ст.108 ЗК України власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Задня стіна належного позивачам гаражу літ «В» є межовою спорудою і використання цієї стіни відповідачкою без згоди позивачів порушує норми ЗК України та частково обмежує здійснення усіх правомочностей права власності щодо цієї стіни. Встановлення на стіні гаражу позивачів освітлювальних приладів, камер відеоспостереження та електропроводки унеможливлює проведення робіт з поточного ремонту стіни, її утеплення, а також може створювати підвищену пожежну небезпеку на об`єкті нерухомості. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимогати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі не мають доступу до стіни гаражу, на якому установлені вказані об`єкти та заперечують їх належність позивачам. Припущення відповідача, що вказані об`єкти могли бути установлені орендарями її приміщення, не позбавляє її обов`язку дотримання норм ч.2 ст.108 ЗК України щодо спільного користування межовими спорудми, а порушене право власників майна підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача усунути наявні перешкоди. Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання відповідача утриматися від подальшого встановлення об`єктів на стіну гаража не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано достатніх доказів на можливе повторне, після постановлення рішення суду, допущення аналогічного порушення відповідачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1057 грн., який сплачено при подачі позову до суду та витрати за проведення судової експертизи 8000 грн.

Outcome: partial