Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~[PERSON] виклад позиції позивача і заперечення відповідачів \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~15 листопада 2018 року за вх. № 8411 до Баришівського районного суду Київської області для розгляду по суті надійшла позовна заява [PERSON] (надалі позивач) про визнання права на спадкове майно. В обгрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 14.11.2011 року померла її мати - [PERSON], яка за життя склала заповіт, за яким, все своє майно заповіла їй. Після смерті матері позивачка в установленому законом порядку звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала витяг із спадкового реєстру № 30155539 від 10.04.2012 року. 23.06.2012 року державний нотаріус Баришівської районної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Волошинівка Баришівського району по вул. Коцюбинського , 44, а у видачі свідоцтва про право на спадкову земельну ділянку сіножать № 521-а площею 0,5201 та ріллю № 521 площею 4,5 га., які розташовані на території Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області їй було відмовлено у звязку з тим, що в державному акті про право власності на земельну ділянку містяться невідповідності, а саме зазначена тільки одна ділянка рілля, а сінокіс не зазначений. Також в державному акті про право власності на земельну ділянку містяться розбіжності у площі ділянки. 02 січня 2013 року Баришівським районним судом Київської області було визнано за позивачкою право власності на 4,4925 га, яка розташована на території Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області. Водночас на земельну ділянку сіножать площею 0,5201 позовні вимоги не заявлялися, що стало підставою для звернення до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області в підготовче засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник відповідача Баришівської районної державної адміністрації в підготовче засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 19 листопада 2018 року ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області про відкриття провадження у справі та призначення справи за правилами загального позовного провадження було зобовязано Баришівську районну державну нотаріальну контору надати Баришівському районному суду Київської області копію спадкової справи, заведеної до майна померлого 14 листопада 2011 року [PERSON]. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального\~кодексу\~України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №232405 виданого Виконавчим комітетом Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області 16 листопада 2011 року, [PERSON] померла 14 листопада 2011 року, яка є матірю позивачки. Факт родинних відносин підтверджується: Копією свідоцтва про народження [PERSON] від 07 серпня 1952 року, серія ЯД № 818158, в якому матірю зазначена [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження від 07 лютого 1970 року серії І-АБ №388460 було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. 03 серпня 2011 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла [PERSON]. 10 квітня 2012 року, [PERSON], як донька спадкодавиці звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа нотаріуса № 119/2012, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52666725 від 10.04.2012 року). 12 жовтня 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,05 га, що розташована на території Корніївської сільської ради, діл. №521-а, Баришівського району Київської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №210628 від 29.06.2006 року. 12 жовтня 2018 року нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,05 га., що розташована на території Корніївської сільської ради, діл. № 521-а Баришівського району, Київської області відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №210628 від 29.06.2006 року за фактом скасування судовим рішенням документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане майно та запропоновано звернутися до суду. V. Оцінка Суду. Стаття 124 Конституції України закріплює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. До того ж рішенням Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25 грудня 1997 року розяснено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства, вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України способом захисту цивільних прав є визнання права. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) До складу\~спадщини\~входять\~усі права\~та\~\~обов'язки,\~що\~належали\~спадкодавцеві на\~момент\~відкриття\~спадщини і\~не\~припинилися\~внаслідок його\~смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. \~ \~ \~ \~ Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ст.\~392\~ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Згідно положень статті 1297\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.\~67\~Закону України\~"Про\~нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, виходячи із загальних правил цивільного закону, що регулює реалізацію права власності, а також прийняття позивачем спадщини після смерті матері, суд вважає, що існують достатні правові підстави для визнання за нею права власності на земельну ділянку сіножать № 521-а площею 0,5201 га розташовану на території Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області, що належала [PERSON], померлої 14.11.2011 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved