Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

у листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка-Плюс» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС», оформленого протоколом №1/08-11 від 08.11.2010. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 05 листопада 2010 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС» укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким вона одержала право замість Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРИ ЛЬО» (первісного кредитора) вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС» (боржника) сплати грошових коштів у розмірі, визначеному Договором. Таким чином, на дату подання позову вважає себе кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС». У свою чергу, вказує, що як їй стало відомо, 08.11.10 р. учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС» проведено збори, результат яких оформлено протоколом №1/08-11, відповідно до рішень яких, на її думку, відбулося зменшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС». Позивач зазначає, що рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС» від 08.11.2010 р. є незаконними та такими, що порушують права кредитора, які є наявними у позивача, а тому підлягають визнанню недійсними. У лютому 2014 року Відповідач надав заяву про визнання позову, в якій визнає позов з тих підстав, що спірні рішення порушують права кредитора [PERSON], оскільки їх прийняття унеможливлює виконання зобов'язань перед нею у повному обсязі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2014 року відмовлено у прийнятті визнання Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС» позову та продовжено розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЯНКА-ПЛЮС» в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що Відповідачем порушено права Позивача. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРИ ЛЬО» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРО», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - ТДВ «Трикотажна фабрика «Киянка», що є правонаступником ЗАТ «ТФ «КИЯНКА», в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, крім того, просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2010 р. проведено збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка-Плюс», оформлені протоколом № 1/08-11 від 08.11.2010 р. Відповідно до протоколу № 1/08-11 від 08.11.2010 р. зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс", на зборах присутні учасники, які володіють 100% голосів Товариства: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" - власник частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" розміром 70%, в особі директора [PERSON]; Закритого акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Киянка" - власник частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" розміром 30%, в особі голови правління Соловей Любові Василівни. Зазначеними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" від 08 листопада 2010 року, серед іншого, прийнято рішення, оформлене протоколом № 1/08-11 від 08.11.2010р., яким погоджено вихід учасника - Закритого акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Киянка" зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" та надано згоду на повернення вкладу учаснику, що виходить, в натуральній формі повністю, а саме: нерухоме майно - нежилі приміщення, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 30 згідно переліку. Також, доручено учаснику Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" в особі представника [PERSON] в тижневий термін з дня прийняття рішення скласти та підписати акт приймання-передачі об'єктів нерухомого майна від Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" до Закритого акціонерного товариства "ТФ "Киянка", а директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" Марченко А.М. - організувати процес звільнення приміщень, що повертаються до 08.12.2010р. Також судом встановлено, що у 2011 році Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРО" зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс", оформленого протоколом № 1/08-11 від 08.11. 2010р. Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 р. у справі № 14/399 в задоволені позову відмовлено. Суд першої інстанції визначив, що загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" від 08.11.2010 р. проведено відповідно до вимог чинного законодавства України. Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2012 р. у справі № 14/399 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 р. у справі № 14/399. Так, постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2012 р. у справі № 14/399 встановлено наступне. 08.11.2010 р. учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" проведено збори, рішення яких оформлено протоколом № 1/08-11. Відповідно до протоколу на загальних зборах були присутні представники учасників, які в сукупності володіють 100% голосів: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО" - власника частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" розміром 70% в особі директора [PERSON] та Закритого акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Киянка" - власника частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" розміром 30% в особі голови правління Соловей Л.В. Згідно зі статтею 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. За змістом статті 62 Закону України "Про господарські товариства" одноособовим виконавчим органом товариства з обмеженою відповідальністю, який вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників, є директор. При цьому, директор без довіреності діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. [PERSON] відповідно до протоколу загальних зборів засновників від 28.12.2002 р. була призначена директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРО". Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2014 р. у справі № 910/22036/13, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.08.2014 р., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРО» до Товариства з обмеженою відповідальністю « Киянка-плюс», Товариства з додатковою відповідальністю «Трикотажна фабрика «Киянка» про визнання недійсним рішення загальних зборів, встановлено, що відповідач-2 є таким, що вийшов зі складу учасників ТОВ «Киянка-плюс». З моменту виходу корпоративні права відповідача-2, як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка-Плюс» припинились. Відповідно до ст. 87 Господарського кодексу України, сума вкладів засновників та учасників господарського товариства становить статутний фонд товариства. Вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті (ст. 86 ГК України). Положеннями ч. 1 ст. 115 ЦК України передбачено, що господарське товариство є власником, серед іншого, майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦК України учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом. На підставі вказаного Господарський суд міста Києва в рішенні від 05.02.2014 р. у справі № 910/22036/13 встановив, що загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" від 08.11.2010 року відповідно до вимог законодавства України та положень статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Киянка-плюс" було надано згоду на повернення вкладу Закритого акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Киянка" в натуральній формі повністю, а саме - вирішено повернути Закритому акціонерному товариству "Трикотажна фабрика "Киянка" нерухоме майно - нежилі приміщення, які знаходяться за адресою: м.Київ, вул.Васильківська, 30 згідно з переліком. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили. Враховуючи те, що збори учасників 08.11.2010 року проведено відповідно до вимог чинного законодавства, то підстави для визнання недійсними рішень, прийнятих на них, відсутні. Крім того, частиною першою статті 50 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Відповідно до частин 1, 2 статті 145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Згідно із положеннями статті 98 Цивільного кодексу України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду. Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, суд не має підстав для задоволення позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у пунктах 17, 18, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів. Твердження позивача про те, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка-Плюс», яке оформлене протоколом № 1/08-11 від 08.11.2010 р., було фактично зменшено статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка-Плюс», та за твердженням позивача це було зроблено з порушенням вимог ст.ст. 52, 54 Закону України «Про господарські товариства» не підтверджено матеріалами справи та не відповідає дійсності. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про господарські товариства» рішення товариства з обмеженою відповідальністю про зменшення його статутного капіталу набирає чинності не раніш як через 3 місяці після державної реєстрації і публікації про це у встановленому порядку. Тобто характерною підставою для зменшення статутного капіталу Товариства є прийняття рішення про його зменшення. В даному випадку в порядку денному Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка-Плюс» проведених 08.11.2010 року відсутнє питання про зменшення статутного капіталу Товариства. Також суд відзначає, що твердження Позивача про те, що з прийняттям рішення про вихід Товариства з додатковою відповідальністю «Трикотажна фабрика «Киянка» із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка - Плюс», оформленого протоколом № 1/08-11 від 08.11.2010 року, порушуються права кредитора [PERSON] спростовується наступними обставинами. Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Позивач не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка Плюс», отже корпоративні права у [PERSON], позивача у справі, відсутні. Згідно з п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Досліджені в судовому засіданні обставини стверджують про те, що права кредитора [PERSON] жодним чином не порушені. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не заслуговують на увагу твердження позивача про порушення порядку дотримання процедури зменшення розміру статутного капіталу ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС», зокрема, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРИ ЛЬО» мали б повідомити щодо зменшення розміру статутного капіталу ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» та отримати на це згоду усіх кредиторів. Так, як вбачається із досліджених судом доказів по справі, питання про зменшення статутного капіталу ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» на загальних зборах учасників ТОВ «КИЯНКА-ПЛЮС» 08.11.10р. не вирішувалося, а отже вимоги статей 52 та 54 Закону України «Про господарські товариства» щодо процедури зменшення статутного капіталу не поширюються на відносини сторін. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Киянка-Плюс», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРИ ЛЬО», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРО», Товариство з додатковою відповідальністю «Трикотажна фабрика «Киянка», [PERSON] про визнання недійсним рішення загальних зборів є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed