Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким шлюб, зареєстрований 20 вересня 2003 року у Верхньоводянській сільській раді Рахівського району Закарпатської області /актовий запис 35/ - розірвати. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що 20 вересня 2003 року виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області /актовий запис 35/ між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу вони мають двоє дітей, сина, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через словживання алкогольними напоями, подружню зраду, не забезпечення матеріально сім"ї відповідачем, відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, втрати почуття любові та поваги одне до одного, внаслідок чого це стало суперечити її інтересам. Шлюбні відносини між ними припинені в листопаді 2012 року. Спору про поділ спільного майна не має. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримку позовних вимог. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду телефонограму про розгляд справи у його відсутності та про визнання ним позовних вимог. Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 20 вересня 2003 року у Верхньоводянській сільській раді Рахівського району Закарпатської області /актовий запис 35/ зареєстровали шлюб. Від даного шлюбу вони мають двоє дітей, сина, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON] [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що подружжя втратило почуття любові одне до одного. Шлюбні відносини між ними припинені в листопаді 2012 року. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористувалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved