Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

У червні 2021 року виконувач обов`язків першого заступника керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Савицька М.В. в інтересах держави в особі КНП "Снігурівська міська лікарня", в порядку ст. 131-1 Конституції України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", звернулася до суду з позовом про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Заявлені вимоги мотивує тим, що ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито за відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; цивільний позов лікарні про стягнення з [PERSON] та [PERSON] витрат на стаціонарне лікування потерпілого не був заявлений. Внаслідок злочину потерпілому [PERSON] були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров"я. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні 7 ліжко-днів в терапевтичному відділенні КНП "Снігурівська центральна районна лікарня" Снігурівської районної ради Миколаївської області з 27 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року та на його лікування було витрачено кошти в сумі 4 444,75 грн, які відповідачами у добровільному порядку не відшкодовані. Однак, прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не звільняє обвинуваченого від обов`язку щодо відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди іншим особам. За бездіяльності посадових осіб КНП "Снігурівської міської лікарні" у вжитті заходів до відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, прокурор просить суд стягнути з відповідача вказані витрати на користь держави в особі КНП "Снігурівська міська лікарня" та понесені судові витрати. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення з підстав викладених у позовній заяві. Представник КНП "Снігурівська міська лікарня" у судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримав, просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] позов визнав, щодо розрахунку суми витрат витрачених лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину заперечень не мав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за місцем реєстрації місця проживання, поштові конверти з судовими повідомленнями повернуто суду з відміткою поштаря «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик відповідача здійснено судом через оголошення, розміщене на офіційному сайті суду на веб-порталі Судова влада України. Про причини неявки відповідач суду не повідомив. Відзив на позов не надійшов. Представник третьої особи Снігурівської міської ради просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши докази у матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України закрито у зв"язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с.11-121). Згідно з обставинами справи, 26 липня 2020 року о 23:02 обвинувачений [PERSON] , керуючи належним йому на праві власності автомобілем марки "Toyota" з реєстрацінйим номером [NUMBER] червоного кольору, разом з обвинуваченим [PERSON] під`їхали до закладу "Кофєйнік" по вул. Суворова, 104, в м. Снігурівка Миколаївської області. Після чого, [PERSON] виконав маневр виїзду на тротуар та почав рух по тротуару зі сторони Снігурівської дитячої музичної школи, яка знаходиься за адресою вул. Центральна, 74 в м.Снігурівка Миколаївської області, де в цей час по тротуару в напрямку буд. 90 по вул. Суворова в м.Снігурівка йшов [PERSON] . В подальшому, [PERSON] керуючи вище вказаним транспортним засобом, допустив контактування лівої частини автомобілю із [PERSON] , від чого останній втратив рівновагу та присів на одне коліно, при цьому тілесних ушкоджень не отримав, після чого вставши останній підійшов до вказаного автомобілю, який зупинився на тротуарі, та почав розмову із [PERSON] . [PERSON] перебуваючи на задньому місці у салоні вищевказаного автомобілю побачив, що між його знайомим [PERSON] та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувається конфлікт, та у [PERSON] виник умисел на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. На реалізацію свого умислу, [PERSON] вийшов із салону автомобілю та підійшов до [PERSON] , який в цей час повалив [PERSON] на тротуар, після чого наніс [PERSON] не менше двох ударів правого ногою в область обличчя та не менше шести ударів правою ногою в область голови, після чого [PERSON] піднявся із тротуару та наніс не менше п"яти ударів правою ногою по тілу [PERSON] . Далі, [PERSON] спільно із [PERSON] продовжили наносити удари по тілу [PERSON] . Своїми умисними протиправними діями обвинувачені [PERSON] та [PERSON] спричинили потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та струс головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивших короткочасний розлад здоров"я. З діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя та грудної клітини потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Снігурівська центральна районна лікарня" Снігурівської районної ради Миколаївської області в терапевтичному відділенні з 27 липня по 03 серпня 2020 року, що складає 7 ліжко-днів. Як вбачається з приведеного розрахунку, сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого склала 4444,75 грн (7 л/днів х 635,25грн = 444,75 грн), згідно з довідкою КНП "Снігурівська центральна районна лікарня" Снігурівської районної ради Миколаївської області від 14 серпня 2020 року № 790/06-05 (а.с. 13). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров"я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 "Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідно до положення п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат",із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 03 грудня 1997 року №12, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання". Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Підставою для здійснення представництва у даному спорі прокурором є не здійснення позивачем, КНП "Снігурівською міською лікарнею" дій, направлених на повернення до бюджету затрачених коштів закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що є порушенням майнових інтересів держави. За змістом ст. 129 КПК України, обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення. Отже в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах. Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року у справі №295/2579/17, провадження № 61-33266св18. Враховуючи те, що кримінальне провадження щодо [PERSON] та [PERSON] закрито у зв"язку із відмовою [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення підлягають відшкодовуванню. Як встановлено судом, потерпілий від кримінального правопорушення перебував на стаціонарному лікуванні саме з приводу одержаних тілесних ушкоджень, завданих у зв`язку з неправомірними діями [PERSON] та [PERSON] . Вказане також підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №12020155310000024 від 27 липня 2020 року за ч.2 ст.125 КК України за заявою [PERSON] про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які 26 липня 2020 року нанесли йому тілесні ушкодження; довідкою КНП «Снігурівська Центральна района лікаря» №1186/06-05 від 04.12.2020 р. про доставлення потерпілого [PERSON] 26.07.2020 каретою швидкою медичної допомоги та встановлений діагноз; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2020 року, згідно якого потерпілий [PERSON] на фотознімку впізнав особу, яка спільно із [PERSON] заподіяла йому тілесні ушкодження, яким виявився [PERSON] ; висновками експертів № 142 від 08.09.2020 року та № 1463 від 24.11.2020 року судово-медичної експертизи про наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень та механізм їх утворення; обвинувальним актом по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України, від якого потерпілий відмовився у ході судового розгляду. Крім того, із змісту ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.01.2021 року, вирішуючи питання про закриття кримінального провадження відносно обвинувачених [PERSON] та [PERSON] суд встановив, що між ними та потерпілим [PERSON] відбулося примирення та останньому обвинуваченими повністю відкодовано заподяну матеріальну та моральну шкоду. Тобто, перебування потерпілого на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій відповідачів. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь КНП "Снігурівська міська лікарня", коштів, які затрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачів обов`язок по відшкодуванню судових витрат по сплаті судового збору на користь держави.

Outcome: approved