Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" подало до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 21352 гривні 08 копійок за кредитним договором №CVXRRX38030300 від 13.04.2007 року. Стягнути судові витрати -243 гривні 60 копійок судового збору . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Відповідач заявив клопотання в якому просить зменшити йому пеню. [PERSON] пояснив, що буде платити. У 2006 році [PERSON] на прохання [PERSON] підписав кредитний договір. Придбаний комп'ютер [PERSON] забрав і пообіцяв платити по кредиту. В подальшому [PERSON] та його дружина [PERSON] давали гроші на погашення кредиту, а у 2008 році вони втекли. З даного приводу [PERSON] звертався в міліцію і в прокуратуру. Кошти стягнуті з нього згідно судового наказу [PERSON] не сплатив. Представник позивача Л.В. Зюлковська до суду не з'явилася. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача у якому вона просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Судом досліджено наступні докази: копія судового наказу судді Кельменецького районного суду Чернівецької області по справі №2-н-62/09 від 02 липня 2009 року, розрахунок заборгованості за договором № CVХRRX38030300 від 13 квітня 2007 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 24.12.2013 року, копія анкети позичальника [PERSON], копія заяви [PERSON] CVХRRX38030300 від 13.04.2007 року, копія Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт), копія платіжного доручення №70416В04SH від 16 .04.2007 р., копія рахунку - фактури №07 від 13 квітня 2007 року. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк", яке в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 13 квітня 2007 року був укладений кредитний договір CVХRRX38030300. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 4748 гривень 40 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.04.2008 року, зі сплатою щомісячної суми винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 64 гривні 10 копійок та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 791 гривні 40 копійок. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобов'язався щомісячно, в період з 20 по 14 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 486 гривень 36 копійок. Для виконання зобов'язань за цим кредитним договором банк відкрив відповідачу рахунок 29094058205833. Відповідач не в повному обсязі сплачував необхідні платежі, у зв'язку з чим утворилася прострочена заборгованість. Згідно договору при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,83 % на місяць, що складає 141,96 % річних. Згідно пункту 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Згідно судового наказу від 02 липня 2009 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором CVХRRX38030300, в сумі 10798 гривень 23 копійки. Відповідач не сплатив кошти стягнуті з нього згідно судового наказу. Таким чином, станом на 24.12.2014 року відповідач [PERSON] не виконав в повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 3049 гривень 77 копійок, а також прострочив заборгованість по відсотках за період з 24 березня 2009 року по 24 грудня 2013 року в сумі 7760 гривень 42 копійки. Відповідно до умов договору відповідачу нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 992 гривні 96 копійка штраф (процентна складова) та пеня за несвоєчасність виконанням зобов'язань за договором в сумі 12098 гривень 70 копійок. Загальна сума нарахованої заборгованості по відсотках, штрафах та пені за період з 24 березня 2009 року по 24 грудня 2013 року складає 21352 гривні 08 копійок. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Зокрема відповідач не своєчасно та не в повному обсязі вносив щомісячні платежі за договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості. Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 5.1. вказаних Умов сплачується при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, законодавцем передбачено дві підстави для зменшення неустойки за рішенням суду: 1) значне перевищення неустойкою розміру збитків та 2) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що розмір неустойки у вигляді пені в сумі 12098 гривень 70 копійок значно перевищує розмір збитків - заборгованості за кредитом, яка становить 3059 гривень 77 копійок. Згідно до пункту 27 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем і стягнути з відповідача неустойку передбачену п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам в розмірі, який дорівнює сумі основного боргу, а саме 3059 гривень 77 копійок, оскільки відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У заяві позивальника за підписом відповідача від 13.04.2007 року зазначено що останній ознайомився і згідний з умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі. Відповідач надав свою згоду на те, що ця заява, разом із запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) , Тарифами, складає між ним та банком кредитно - заставний договір. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. З відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 11861 гривня 19 копійок, в тому числі: заборгованість по процентах за період з 24 березня 2009 року по 24 грудня 2013 року в сумі 12098 гривень 70 копійок, пеню за несвоєчасність виконанням зобов'язань за договором в сумі 3049 гривень 77 копійок, штраф у фіксованій частині 500 гривень та як відсоток від суми заборгованості з врахуванням зменшеного розміру пені в сумі 541 гривні. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 135 гривень 32 копійки пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial