Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

11 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з січня 2011 року до листопада 2011 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких вони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона була вимушена звернутись до суду з вимогою до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Але, оскільки їх син часто хворіє, аліментів, що сплачує відповідач на його утримання за рішенням суду, а саме 1/4 частини з усіх видів його доходів, що становило приблизно 600 грн., не вистачає. Через постійні хвороби дитини на ліки та нормальний його розвиток витрачаються значні кошти. 05 травня 2015 року їх син захворів та знаходився на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря Знаменівської АЗПСМ, 22 травня 2015 року і 27 серпня 2015 року захворів та знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря отоларинголога та лікаря педіатра Новомосковської ЦРЛ. Крім того, в 2014 році лікарем хірургом Новомосковської ЦРЛ та лікарем ортопедом Дніпропетровської обласної дитячої лікарні у їхнього сина виявлено плоскостопість 2-3 ступеня та встановлено діагноз "Вальгусна деформація нижніх кінцівок". З того часу кожні шість місяців їх син проходить профілактичний огляд у лікаря ортопеда, раз на три місяці відвідує курси лікувального масажу та два рази на рік знаходиться на санаторно-курортному лікуванні. Також, з метою лікування їх син потребує спеціального ортопедичного взуття з вустілками, для посилення ефекту лікування ортопедичні вустілки потребують щомісячної корекції. Загалом на лікування їхнього сина вона витратила 5 661,92 грн. У зв'язку з чим вважає, що відповідач зобов'язаний прийняти участь у витратах, пов'язаних з лікуванням їхнього сина у розмірі половини від понесених нею витрат, тому просила суд: стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 2 830,92 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат у розмірі 1 400 грн., що складає половину від витраченого позивачем на лікування сина у зв'язку з ГРВІ та бронхітами в 2015 році. Позовні вимоги в частині стягнення з нього витрат на купівлю ортопедичного взуття та ортопедичних вустілок не визнав, оскільки придбання вищезазначених речей не є необхідністю, а є рекомендацією лікаря. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Дитина проживає з позивачем [PERSON], перебуває на її утриманні (а.с. 8), що не заперечувалося відповідачем. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (а.с. 10). Судом встановлено, що 05 травня 2015 року син сторін захворів на ГРВІ, гострий риніт, перебував на амбулаторному лікуванні сімейного лікаря Знаменівської АЗПСМ, 22 травня 2015 року дитина захворіла, перебувала у лікаря отоларинголога Новомосковської центральної районної лікарні на амбулаторному лікуванні з діагнозом "аденоїди 2-3 ст. гіпертрофія піднебінних мигдалин 2 ст., 27 серпня 2015 року - захворіла на гостру респіраторну вірусну інфекцію та перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря педіатра Новомосковської центральної районної лікарні. На лікування дитини позивачем витрачено 1 181,69 грн., що не оспорювалось відповідачем в судовому засіданні (а.с. 48-51). Крім того, у вересні 2014 року у дитини [PERSON] вперше виявлено деформацію грудної клітини, лікарем був призначений комплекс вітамінів, рекомендовано звернутися на консультацію до лікарів хірурга та ортопеда. Згідно висновку хірурга-ортопеда Приватної клініки "Неболейка" від 14 серпня 2014 року, дитині поставлений діагноз: кілевидна деформація грудної клітини, призначений курс лікувального масажу, інші медичні процедури. Крім того, встановлено, що лікарем Новомосковської центральної районної лікарні та лікарем ортопедом Дніпропетровської обласної дитячої лікарні у дитини виявлено плоскостопість 2-3 ступеню та поставлений діагноз: вальгусна деформація нижніх кінцівок, в зв'язку з чим, рекомендовано один раз в три місяці проходити курси лікувального масажу нижніх кінцівок, парафінові та фізіотерапевтичні процедури. Неодноразово дитина знаходилася на стаціонарному лікуванні Дніпропетровської обласної фізіотерапевтичної лікарні "Солоний лиман". Амбулаторна карта [PERSON] містить призначення лікаря-хірурга від 25 березня 2014 року щодо необхідності носити ортопедичне взуття та вустілки (а.с. 12). Згідно довідки лікарської консультативної комісії Новомосковської центральної районної лікарні № 378 від 02 жовтня 2015 року, дитина потребує протезування спеціальним ортопедичним взуттям (зима-літо) та вустілками, які потребують щомісячної корекції. Зазначені обставини підтверджуються медичними документами, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, виписками з амбулаторної карти та виписками з історії хвороб, призначеннями лікарів щодо лікування (а.с. 12-47). Судом встановлено, що на ортопедичне взуття та вустілки, а також на їх корекцію позивачем в 2015 році витрачено 4 480 грн. (а.с. 52-56). Загальний розмір витрат на лікування дитини в 2015 році становить 5 661,69 грн., що підтверджується квитанціями про придбання медичних препаратів, придбання ортопедичного взуття та вустілок (а.с. 48-56). На підставі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Заперечуючи проти позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину у зв'язку з придбанням ортопедичного взуття, вустілок та їх корекції, відповідач посилався на те, що носіння дитиною ортопедичного взуття та вустілок, та їх корекція не є призначеним лікарем лікуванням, а є лише рекомендацією і не відомо, чи дотримувався відповідач цих рекомендацій лікаря для лікування дитини. Проте, зазначені відповідачем обставини, спростовуються матеріалами справи, а саме наданими позивачем накладним та товарними чеками (а.с. 52-56). Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем суду надано не було. Відповідно до наданих позивачем доказів загальна сума витрат на лікування дитини в 2015 році становить 5 661,69 грн., в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті грошові кошти в розмірі половини понесених витрат на лікування дитини, а саме 2 830,85 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial