Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

25.10.2018[PERSON] звернулася до [PERSON] з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], присуджених Болехівським міським судом згідно рішення 24.09.2013 з 600 грн. на 1700 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що визначений судом в 2013 році розмір аліментів в сумі 600 грн. з врахуванням віку та потреб дитини є недостатнім та суперечить мінімальному розміру аліментів. Визначаючи розмір аліментів в сумі 1700 грн., позивач просить врахувати те, що дитина підросла та потребує значно більших видатків на утримання, на харчування, придбання одягу та взуття. Крім того, необхідно кошти для всестороннього розвитку та покращення рівня навчання дочки, яка з власної ініціативи вивчає польську мову та оплатно додатково вдосконалює знання з німецької та англійської мови, відвідує двічі на тиждень платні уроки з танців. Відповідач, проживаючи окремо, офіційно не працевлаштований, займається різного роду бізнесом та має великі заробітки. 06 листопада 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 28 листопада 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], дружину відповідача [PERSON] 05.12.2018 позивач подала заяву щодо правового обгрунтування позовних вимог (а.с.40). 13 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, подав відзив, в якому позов визнав частково в сумі 1000 грн. Вказав, що в нього на утриманні перебуває дочка [PERSON], [INFO] від другого шлюбу, укладеного з [PERSON] Дочка хворіє та на її лікування він витрачає значні кошти. На даний час не працює, а тому обставина про наявність в нього господарської діяльності, як суб'єкта господарювання і отримання від неї доходів позивачем не доведена. Просив розгляд справи провести у його відсутності (а.с 26-28). Третя особа [PERSON] подала до суду пояснення щодо позову, в якому просить відмовити в задоволенні вимог, оскільки позивачем не надано доказів щодо зміни її матеріального стану, погіршення здоров'я її та дитини, покращення матеріального стану відповідача. Вона не заперечує щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дочки, але вважає, що він має бути співмірним його заробітку. Враховуючи те, що відповідач має сім'ю, на утриманні малолітню дитину, ніде не працює, має лише тимчасові заробітки, то сплата аліментів в розмірі 1700 грн., поставить їхню сім'ю у скрутне матеріальне становище. Просить розгляд справи проводити у її відсутності (а.с. 50-52). Клопотання відповідача та третьої особи про розгляд справи без їх участі не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши вступне слова представника позивача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Встановлено, що за рішенням Болехівського міського суду від 24.09.2013 відповідач [PERSON], як батько малолітньої дочки [PERSON], [INFO], зобов"язаний сплачувати на користь позивача [PERSON], яка змінила прізвище після одруження [PERSON] та з якою проживає дочка, аліменти у розмірі 600 грн. (а.с.8-10). Як вказано у ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, за наявності відповідних обставин, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Як встановлено судом, після винесення вказаного рішення суду пройшов значний проміжок часу - більше 5 років. На даний час розмір раніше визначених аліментів в сумі 600грн. є недостатнім, навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами, оскільки в силу свого віку дитина значно виросла навчаються в школі та потребує в зв"язку з цим більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою дитина проживає. Виходячи з положень вищезазначеної норми, підставою для збільшення розміру аліментів є саме зміна матеріального стану одержувача аліментів. Таким чином, визначений судом розмір аліментів в сумі 600 грн. на утримання дитини є недостатнім для задоволення всіх її потреб: калорійного харчування та забезпеченням одягу відповідно до її віку, тобто не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини і є не достатнім для повноцінного її розвитку, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, суд встановив, що відповідач не працює, вдруге уклав шлюб з іншою жінкою [PERSON], в них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка хворіє простудними захворюваннями і також перебуває на утриманні відповідача ( а.с.29-32). При визначенні нового розміру аліментів суд враховує те, що відповідач, будучи фізично здоровою особою працездатного віку, офіційно не працює та немає постійного заробітку, рухомого та нерухомого майна, матеріальне становище відповідача , який згідний сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн, має на утриманні окрім дочки [PERSON], ще малолітню дочку [PERSON], яка хворіє простудними захворюваннями . Отже, відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дітей, які мають право на утримання за його рахунок. А, відповідно, він повинен, і має можливість докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним. Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, та обставин, встановлених під час розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів до 1200 грн. щомісячно, оскільки такий розмір не є надмірним, і є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дитини. На думку суду, стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обов"язків батьків щодо дитини ( ст. 141 СК України) та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею. Позивач, як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів в розмірі 1700 грн. посилалася на те, що відповідач займається бізнесом та має великий дохід. Однак на підтвердження таких доводів позивач не представила суду будь-яких доказів щодо отриманого доходу відповідачем, що є її процесуальним обов'язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України . Тому суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача підлягають збільшенню до 1200 грн. в місяць, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - інтересам дитини. Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі наведеного, ст.180-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved