Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. 10 жовтня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі. В заяві (а.с. 1 - 5), поясненнях, наданих представником заявника в судовому засіданні, відображена наступна позиція. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 02 грудня 2016 року, який рішенням Каховського міськрайонного суду від 19 вересня 2019 року розірваний. Від шлюбу в подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Заявник разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Під час шлюбу [PERSON] постійно вчиняв домашнє насильство щодо дружини та дітей, а саме ображав ненормативною лексикою, погрожував фізичною розправою. Своїми діями [PERSON] створює умови, непридатні для нормального життя та тягне за собою постійне очікування та побоювання обіцяного фізичного впливу, яке суттєво впливає на якість життя, погіршуючи його, що призводить до розладу здоров`я заявниці та дітей. За вказаних обставин просила видати обмежувальний припис терміном шість місяців щодо заборони [PERSON] : перебувати в місці проживання (перебування) та реєстрації [PERSON] , [INFO] , її сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на визначену безпечну відстань близько 300 м до [PERSON] , [INFO] , до місця її проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; вести листування, телефоні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею за допомогою мобільного телефону "[NUMBER]" та інших щасобів зв`язку особисто або через третіх осіб; наближатися на визначену безпечну відстань близько 300 м до [PERSON] , [INFO] , до місця її проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS] та до місця її навчання в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; вести листування, телефоні переговори з [PERSON] , [INFO] року [INFO] , або контактувати з нею за допомогою мобільного зв`язку "[NUMBER]" та інших засобів зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні заявлених вимог наполягала. Представник заявника [PERSON] на задоволенні заяви наполягала з підстав викладених в ній. В подальші судові засідання не з`явлалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої проти задоволення заяви та видачі обмежувального припису не заперечував. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] 02 грудня 2016 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який 19 вересня 2019 року розірвано на підставі рішення Каховського міськрайонного суду. Відповідно до виданої Любиміською селищною радою довідки, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з дочкою - [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З відповіді Каховського ВП ГУНП в Херсонській області від 22 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] з 2017 року по 2019 рік п`ять разів зверталася до поліції із заявами та повідомленнями про протиправні дії [PERSON] . Так, 19 вересня 2019 року за наслідками звернення, складений протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , який розглянуто 20 вересня 2019 року та [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, останній притягувався 01 жовтня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. З 20 вересня 2019 року перебуває на обліку в Каховському ВП ГУНП як "сімейний насильник". Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що протягом тривалого часу, систематично [PERSON] вчиняє насильство в сім`ї відносно [PERSON] та дітей. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону). Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (ст. 89 ЦПК України). Дії [PERSON] , а саме вчинення сварок, погроз по відношенню до заявника та її неповнолітньої дитини [PERSON] є проявом психологічного насильства. З матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] , а також неповнолітня дитина [PERSON] є постраждалими від дій [PERSON] , що мають ознаки домашнього насильства. Суд прийшов до висновку про високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявника та її неповнолітньої дитини [PERSON] , у зв`язку з чим є необхідність у видачі обмежувального припису, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону. В частині заявлених вимог про видачу обмежувального напису щодо неповлнолітньої дитини [PERSON] , суду вбачає, що заявником не наведено обгрунотованих обставин, які б свідчили про існування підстав для обмеження прав [PERSON] , як батька дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. Згідно з ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial