Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство КБ Приватбанк (далі Банк) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що між ЗАТ КБ Приватбанк та Фісак укладено кредитний договір № б/н від 09.06.2006 року відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із умовами та Правилами надання банківських послуг, користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Банком цілком виконано зобов'язання перед відповідачем, шляхом надання кредиту, але останній, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року складає 44991,58 гривень, з яких: 2149,41 грн. - заборгованість за кредитом; 39823,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 400,00 грн. заборгованість з пені; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2118,65 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача на користь банку вказану вище заборгованість та судові витрати. В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. В судове засідання представник позивача не зявився, проте надав заяву із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника банку, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, не заперечує проти винесення судом заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомила, заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності або про відкладення розгляду справи не надала. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09.06.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2500,00 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до нової редакції статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» останнє є правонаступником зі всіма правами і обов'язками Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». В заяві [PERSON] власною рукою вказала дату заповнення заяви 09.06.2006 року. Як видно з вказаної заяви, [PERSON] видано кредитну картку ПАТ КБ Приватбанк. Відповідач [PERSON] погодилась із тим, що підписана нею заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає між нею та банком Договір, про що свідчить її особистий підпис в заяві. Згідно п. 6.5 кредитного договору позичальник зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Станом на 30.04.2018 року складає сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № б/н від 09.06.2006 року, враховуючи право ПАТ КБ "Приватбанк" вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 44991,58 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає 2149,41 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом складає - 39823,52 грн.; - заборгованість з пені складає 400,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф(процентна складова) - 2118,65 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 8.6 кредитного договору та тарифів у разі порушення позичальником строків платежів з будь-якого зобов'язання банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 250,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Оскільки позичальник [PERSON] порушила строки платежів за зобов'язаннями, як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 04 червня 2018 року звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повинна відповідно до п. 8.6 кредитного договору, ст.ст. 6, 546, 549 ЦК України сплатити позивачу штраф, який на час розгляду справи судом складає 2618,65 гривень та пеню в сумі 400,00 гривень, нараховану згідно тарифів на обслуговування кредитної картки. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 30.04.2018 року мала прострочену заборгованість за кредитом - 44991,58 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає 2149,41 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом складає - 39823,52 грн.; - заборгованість з пені складає 400,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф(процентна складова) - 2118,65 грн. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Але, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути заборгованість за штрафами та пенею в загальній сумі 3018,65 грн., але зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами забороняється законом. Так, згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2.12.2015 року № 1275-р місто Дружківка Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з відповіді Дружківської міської ради відповідач [PERSON] до 13.07.2018 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], м. Дружківка, Донецька область. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який був зареєстрований та постійно проживав в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», він має бути звільненим від сплати штрафних санкцій. Тому позивач безпідставно нарахував і вимагає сплати відповідачем пені та штрафів за кредитним договором. Тому, суд вважає, що позов в частині позовних вимог про стягнення штрафних санкцій в сумі 3018,65 грн., з яких: пеня 400,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2118,65 грн. задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, заборгованість, станом на 30.04.2018 року складає 41972,93 грн., з яких: 2149,41 грн. - заборгованість за кредитом, 39823,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1762,00 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених вимог за позовом становить 93%. Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1638,66 грн.

Outcome: partial