Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої доньки, в позові вказуючи, що перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, який розірвано 14.10.2003 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час повнолітня, але продовжує навчатись в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті ім. Володимира Винниченка на денній формі навчання, тому не має змоги валштуватись на роботу. Період навчання триває з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Вона працює та намагається забезпечити доньку коштами для проїзду на навчання до міста Кропивницький, купує продукти харчування, одяг та сплачує за проживання в гуртожитку, однак коштів які вона отримує вкрай не вистачає для проживання, тому звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення нею 23-х років. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 23.10.2020 року, яке було відкладено на 13.11.2020 року в зв`язку з лікарняним головуючого судді. Враховуючи категорію та складність справи, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідач отримав. 16.10.2020 року до суду надійшов відзив в якому представник відповідача - адвокат Речиць В.В. вказав, що відповідач заперечує щодо позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні, вказавши, що дійсно доводиться батьком повнолітньої [PERSON] , та з часу розірвання шлюбу з позивачкою донька проживала біля неї, але він згідно рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.07.2003 року та рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2005 року сплачував аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісяця, до повноліття до [INFO] . Позивач чинила перешкоди йому в побаченні з донькою, тому згідно рішення органу опіки та піклування було встановлено дні та години спілкування з дитиною, а в подальшому ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області було встановлено порядок спілкування відповідача [PERSON] з дитиною без присутності матері за місцем його проживання. Зазначивши, що відповідач є пенсіонером та особою з інваліднісю ІІІ групи через трудове каліцтво. Йому призначено пенсійну виплату. Згідно висновку АКК №865 від 28.07.2015 року за станом здоров`я протипоказані захворюванню значні фізичні та статико-динамічні навантаження, робота в несприятливих кліматичних умовах, підземних та з вібрацією на строк з 28.07.2015 року і постійно. На даний час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі та також має на утриманні малолітню доньку. У відзиві представник вказав, що позивач не надала до позову доказів, що донька проживає разом із нею, натомість вказала, що повнолітня донька проживає в гуртожитку. У справі відсутні докази потреби у матеріальній допомозі донькі, та позивачем не доведено наявність у відмовідача можливості надавати матеріальну допомогу. На підтвердженя вказаних обставин надав відповідні докази. 20.10.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив в якому позивач вказала, що призначення пенсії підтверджує отримання коштів відповідачем, що свідчить про його можливість подальшого надання допомоги своїй донці. Вказала, що донька проживає та зареєстрована біля неї, але на період навчання проживає в гуртожитку м. Кропивницький, за який вона зобов`язана сплачувати кошти, на підтвердження надала квитанції. Вказала, що доводи відповідача щодо влаштування нею перешкод в спілкуванні з донькою є неправдивими, та відповідач взагалі не мав наміру спілкуватися з дитиною, що і продовжується до сьогоднішнього часу. Вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу донькі, яка продовжує навчання, що передбачає ст. 200 СК України, а тому просить задовольнити позовні вимоги. 20.10.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення до справи доказів, а саме інформації від Центральноукраїнськогоу державногоу педагогічного університету ім. Володимира Винниченка №01-12/524 від 13.10.2020 року. Також надійшов попередній розрахунок суми судових, згідно якого орієнтована сума судових витрат складає 7680 грн. та клопотання про долучення документів та стягнення судових витрат по справі в розмірі 3000 грн., додано договір про надання правової допомоги №12/02 від 21.02.2020 року, акт про прийняття-передачі наданих послуг №4 від 16.10.2020 року та квитанція на суму 3000 грн. 02.11.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Речиць В.В. подано клопотання про витребування від Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка, відомості про виплату [PERSON] , студентці ІІ курсу факультету педагогіки та психології денної форми на державній формі навчання, з 01.09.2019 року по теперішній час. Також 02.11.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до справи доказів: довідок за 2003-2015 роки про суми відрахованих аліментів за місцем роботи [PERSON] на користь позивача; декларації про доходи 2016-2019 років теперішнього чоловіка позивачки [PERSON] 10.11.2020 року представником відповідача подано клоптання про долучення до справи довідки Маловисківського РВ ДВС про утримання аліментів з пенсії відповідача в період 2016- жовтень 2020 років, постанову про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою від 13.11.2020 року в задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено через його невмотивованість та безпідставність. Відповідно до ч.2 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. 3. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких установлені відповідні обставини. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.10.2003 року (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.11.2002 року Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області [PERSON] та [PERSON] , являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Позивач змінила празвище « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб (а.с.13). Згідно рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2003 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 17.06.2003 року до 31.10.2020 року. Вказане рішення було скасовано ухвалою Маловисківського районного суду від 24.05.2005 року. В подальшому, рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2005 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше мінімального розміру встановленого законодавством, починаючи з 17.06.2003 року і до повноліття дитини [INFO] . Суд не вбачає за доцільне досліджувати докази надані представником відповідача, які не стосуються предмету даного спору, та досліджує докази лише в межах заявлених позовних вимог стосовно аліментів на утримання доньки сторін по справі. Згідно довідок №18-30/3712, №18-30/3713, №18-30/3714, №18-30/3715, №18-30/3716, №18-30/3717, №18-30/3718, №18-30/3719, №18-30/3720, №18-30/3721, №18-30/3722, №18-30/3723, №18-30/3724 виданих ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Смолінська шахта" з відповідача [PERSON] до часу його звільнення в період з 2003-2015 роки відраховувались аліментів на користь на користь позивачки [PERSON] . Також в період 2016- жовтень 2020 років аліменти відраховувались з пенсії відповідача, що підтверджено довідкою №18325 від 05.11.2020 року виданою Маловисківським РВ ДВС про утримання аліментів з пенсії. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, тому виплата аліментів на її утримання припинилась, та згідно постанови від 06.11.2020 року виконавче провадження було закінчено. Згідно довідки №15 від 04.09.2020 року виданої Центральноукраїнським державним педагогічним університетом ім. В.Винниченка, [PERSON] студентка 2 курсу факультету педагогіки та психології денної державної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с. 9). В позові позивач зазначила, що працевлаштована, але коштів, які вона отримує не вистачає для проживання та навчання доньки, на підтвердження свої доходів надала довідку про заробітну плату №103 від 14.09.2020 року, з якої вбачається що середній її дохід в місяць становить трохи більше 5000 грн. (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що за проживання доньки в гуртожитку позивач сплачує 5200 грн, за рік, що підтверджується відповідними квитанціями. Інших доказів щодо витрат пов`язаних з навчанням доньки позивачем не надано. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем навчання. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. При цьому суд враховує, що особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. З огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його донька [PERSON] є повнолітньою. Відповідач [PERSON] є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІІ групи, трудове каліцтво, за становм здоров`я йому протипоказані значні фізичні та статико-динамічні навантаження, робота в несприятливих кліматичних умовах, підземних та з вібрацією на строк з 28.07.2015 року і постійно. Призначена пенсія довічно, що підтверджується матеріалами доданими представником відповідача: висновком АКК №865 від 28.07.2015 року; актом огляду МСЕК серії 10 ААВ №863860; довідкою акту огляду МСЕК 12 ААА №621690; довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потерби у наданні медичної та соціальної домомоги серії 10 ААА №251949, серії 12 ААА №011743. В зв`язку з чим наказом №496 о/с від 09.09.2015 року його було звільнено з роботи в зв`язку зі становм здоров`я. Крім того, відповідач [PERSON] перебуває в іншому шлюбі та має на утриманні малолітню доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.08.2004 року та довідкою про склад сім`ї №1564 від 30.09.2020 року, відповідно до якої до складу сім`ї відповідача входять дружина та донька. За весь період стягнення аліментів з заробітної плати відповідача та в подальшому з пенсії сплачувались аліменти на утримання доньки [PERSON] до часу її повноліття, що підтверджується відповіднити довідками Маловисківського РВ ДВС про утримання аліментів з пенсії в період 2016- жовтень 2020 років, тавідрахування з заробітної плати згідно довідок ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Смолінська шахта" в період з 2003-2015 роки, тобто відповідач сумлінно виконував рішення суду сплачуючи аліменти на утримання доньки до часу її повноліття. Разом з тим, позивач не надала до суду доказів, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітньої доньки. Згідно листа №01-12/524 від 13.10.2020 року донька сторін по справі [PERSON] навчається на денній формі навчання на державній основі, забезпечена гуртожитком та отримує стипендію, однак позивач не зазначила в позові та не надала доказів про розмір степендії, яку отримує донька [PERSON] . Інформація щодо забезпечення гуртожитку спростовується наданими позивачкою квитанціями, тобто проживання доньки в гуртожитку є платним. Позивач вказала, що донька зареєстрована та проживає біля неї, однак доказів про місце реєстрації доньки не надала. Також позивач не надала доказів про витрати, пов`язані з навчанням та обгрунтування їх розміру, а саме: квитанцій - про оплату, проїзду з місця проживання до місця навчання і навпаки, придбання продуктів харчування, одягу, підручників та інших речей, які необхідні для навчання доньки. В постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначив, що, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тому, оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач отримує дохід та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, при цьому з матеріалів встановлено, що донька начається на державній основі та отримує стипендію, також суд звертає увагу, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім доньці або сину не тільки з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також із наявністю можливості у батьків надання такої допомоги, та за потреби, яка підтверджена відповідними доказами. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідачів аліментів на користь позивачки на час навчання повнолітньої доньки [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доказів про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу та у зв`язку з відсутністю доказів про розмір доходів самої доньки у вигляді стипендії, та заначенням всіх пов`язаних з навчанням витрат, а тому суд позбавлений можливості визначити достатній розмір аліментів з врахуванням доходів як батьків так і дитини, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що обидві сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судовий збір віднести за рахунок держави. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати: на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження розміру понесених витрат представником відповідача адвокатом Речиць В.В. надано: договір про надання правової допомоги №12/02 від 21.02.2020 року, акт про прийняття-передачі наданих послуг №4 від 16.10.2020 року та квитанція на суму 3000 грн. Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати понесені відповідачем на професійну правничу допомогу слід стягнути з позивача на користь відповідача, як фактично понесені із розглядом справи.

Outcome: approved