Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з уточненням позовних вимог просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з центрального опалення за період з 01.11.2012 по 30.06.2014р. в розмірі 1539,29 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Для мешканців даної квартири в ЛКП «Старий Сихів» відкрито особовий рахунок по нарахуванню та внесенню плати за надані житлово-комунальні послуги №1130000612087. ЛКП «Старий Сихів», забезпечує надання житлово-комунальних послуг в даному будинку, зокрема центрального опалення. Відповідачі не оплачують вказані житлово-комунальні послуги, що призвело до виникнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення - 1539,29 грн. за період із 01 листопада 2012 року по 30 червня 2014 року. Відповідачам вручалось попередження та пропозиції щодо оплати боргу, проте вони борг не оплатили. На даний час заборгованість перед ЛКП «Старий Сихів» відповідачами не погашена. В судовому засідання представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні позовній заяві. Просить такий задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, вважає нарахування боргу необґрунтованим оскільки на даний час між сторонами відсутні договірні відносини, які визначають підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Крім того подала заперечення, в яких зазначає, що сума боргу розрахована позивачем неправильно, оскільки така нарахована за двоставковим тарифом, що є незаконним. Зазначає, що відповідачі вчасно сплачують лише за фактично спожиту теплову енергію. Крім того, у відповідності до ст.17 Закону України «Про теплопостачання» регулювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях входить до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та теплопостачання, а не до повноважень органів місцевого самоврядування. Стверджує, що представником позивача не представлено доказів щодо правомірності нарахування за спожиту теплову енергію, оскільки він не є виробником чи постачальником теплової енергії. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. Наведене підтверджується довідкою ЛКП "Старий Сихів" від 25.08.2015 року № 2376. З наведеної довідки також вбачається, що квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів відсутності у відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію, ненадання таких послуг позивачем чи відсутності у них обов'язку внесення плати за надані послуги. Так як ЛКП «Старий Сихів» надавав відповідачам послуги з централізованого теплопостачання, останні її споживали, від її отримання не відмовлялися, то між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надається ця послуга. Факт відсутності письмового договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг не свідчить у даному випадку про відсутність договірних зобов'язань з приводу надання житлово-комунальних послуг, враховуючи специфіку та особливість теплопостачання квартири будинку, який обладнаний відповідною єдиною мережею. Згідно із відомістю про нарахування та оплату послуг з центрального опалення, послуги з надання яких здійснює ЛКП "Старий Сихів", відповідачі заборгували за спожите централізоване опалення 1539,29 грн. за період з 01.11.2012р. по 30.06.2014р., а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Покликання відповідача, що сума боргу розрахована позивачем неправильно, оскільки така нарахована за двоставковим тарифом, що є незаконним не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову виходячи з наступного. Двоставковий тариф на постачання теплової енергії, встановлений органами місцевої влади в межах своєї компетенції на підставі постанови Кабінету Міністрів України №955 від 10.07.2006 р. «Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», яка була чинна до 01.06.2011 р. та передбачала встановлення двоставкового тарифу. Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 р. «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» скасована постанова Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 р. та затверджено новий Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, який також передбачає встановлення двоставкового тарифу на теплову енергію, і чинні рішення виконкому Львівської міської ради, Львівської міської ради по питанню встановлення двоставкового тарифу на теплову енергію прийняті на реалізацію вказаної постанови Кабінету Міністрів України. Таким чином, нарахування плати за послуги з централізованого опалення здійснювалося на підставі тарифів на дані послуги, встановлені чинними на відповідний період рішенням Львівської міської ради №930, а згідно ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідачів слід стягнути по 81,20 грн. судового збору з кожного в користь позивача. На підставі ст. 526 ЦК України, ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу, ст.ст.13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 та

Outcome: approved