Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, покликаючись на те, що 26 вересня 2006 року відповідно до укладеного договору №11046800000 між позивачем та [PERSON], відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 дол. США під 11,30% річних, з датою остаточного погашення 29 вересня 2016 року. 29 липня 2008 року між банком та [PERSON] укладено договір №11375993001, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 49900,00 дол. США під 14,50% річних, з датою остаточного погашення 27 липня 2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань, встановлених кредитними договорами, між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки від 26 вересня 2006 року та договір іпотеки від 29 липня 2008 року, відповідно до яких в заставу передано квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,2 кв.м. Всупереч умов кредитних договорів позичальник свої зобов'язання перед банком щодо повернення кредиту та відсотків не виконує. 10 березня 2011 року Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 545581,96 грн. як боргу за кредитними договорами №11046800000 від 26 вересня 2006 року та №11375993001 від 29 липня 2008 року. Проте дане судове рішення на даний час не виконано, а борг позичальника у зв'язку з відсутністю проплат збільшився. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки від 26 вересня 2006 року та 29 липня 2008 року, а саме на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності, для задоволення вимог ПАТ «Укрсиббанк» в розмірі 104561,33 дол. США, що виникли на підставі кредитних договорів №11046800000 від 26 вересня 2006 року та №11375993001 від 29 липня 2008 року та встановити спосіб реалізації іпотечного нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та пояснили, що на даний момент можна звернути стягнення лише на 2/3 іпотечного майна, так як один із поручителів за кредитним договором [PERSON] визнана судом безвісно відсутньою і є судові рішення щодо відмови позивачу у встановленні опіки над майном цієї особи та закінчено виконавче провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] за виконавчим листом. Просить визнати неможливим розгляд справи в частині задоволення стягнення на частку майна безвісно відсутньої особи [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що 26 вересня 2006 року відповідно до укладеного договору №11046800000 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 дол. США під 11,30% річних, з датою остаточного погашення 29 вересня 2016 року. /а.с. 38/ 29 липня 2008 року відповідно до укладено договір №11375993001, [PERSON] отримала кредит у розмірі 49900,00 дол. США під 14,50% річних, з датою остаточного погашення 27 липня 2018 року. /а.с. 51/ У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконує умови кредитних договорів №11046800000 від 26 вересня 2006 року та №11375993001 від 29 липня 2008 року щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами. 10 березня 2011 року Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 545581,96 грн. як боргу за кредитними договорами №11046800000 від 26 вересня 2006 року та №11375993001 від 29 липня 2008 року. /а.с. 75-77/ Відповідно до договору іпотеки від 26 вересня 2006 року та договору іпотеки від 29 липня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], укладеним між позивачем ПАТ "Укрсиббанк" та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідачі передають позивачеві в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,2 кв.м. /а.с. 65-74/ Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. 07 червня 2011 року Головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції були винесені постанови ВП №26778607, ВП №26778656, ВП №26778685 про арешт майна боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. /а.с. 101-103/ Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2011 року [PERSON] визнано безвісно відсутньою. /а.с. 104/ 19 вересня 2012 року Головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження щодо [PERSON] та 03 грудня 2013 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції була винесена постанова про зняття арешту на майно боржника [PERSON] /а.с. 105, 106/ Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2012 року визначено, що [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS]. /109/ Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2012 року визначено, що [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS]. /110/ Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2013 року у визнанні опікунами над майном безвісно відсутньої [PERSON] її батьків [PERSON] та [PERSON] з прийняття виконання ними цивільних обов'язків на її користь, погашення за рахунок її майна боргів, управління цим майном і її інтересах, зокрема, щодо виконання її обов'язків як іпотекодавця та майнового поручителя за іпотечним договором від 26 вересня 2006 року та договором іпотеки від 29 липня 2008року, укладеного з ПАТ "Укрсиббанк" відмовлено за безпідставністю вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ "Укрсиббанк" слід відмовити за його безпідставністю, оскільки вимоги позивача по кредитних договорах №11046800000 від 26 вересня 2006 року та №11375993001 від 29 липня 2008 року вже задоволені рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2011 року, яким стягнено з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 545581,96 грн. як боргу за кредитними договорами №11046800000 від 26 вересня 2006 року та №11375993001 від 29 липня 2008 року, а відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та представником позивача зазначено лише заборгованість станом на 04 листопада 2013 року без зазначення періоду виникнення заборгованості та посилання на конкретну дату з якої позивачем обраховано виниклу заборгованість відповідачів. Окрім того, в ході розгляду справи представник позивача не зміг пояснити чи враховано при обчисленні заборгованості рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2011 року з даного предмету спору, що безпосередньо впливає на визначення співрозмірності виниклої заборгованості та способу її погашення а саме: зверненян стягнення на нерухоме майно відповідачів. Окрім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Що стосується позовної вимоги позивача ПАТ «Укрсиббанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки від 26 вересня 2006 року та 29 липня 2008 року з [PERSON], у її задоволенні слід відмовити, оскільки [PERSON] визнана безвісно відсутньою, а 19 вересня 2012 року Головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження щодо [PERSON] та 03 грудня 2013 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції була винесена постанова про зняття арешту з майна боржника [PERSON], а тому [PERSON] припинила бути стороною виконавчого провадження, боржником за кредитним договором у зв'язку із закриттям виконавчого провадження, та на переконання суду є неналежним відповідачем у даних правовідносинах. Також суд звертає увагу на те, що ухвалами Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2012 року та 10 серпня 2012 року визначено, що [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS], [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] та на, даний час, відбувається процедура звернення стягнення на вказане нерухоме майно, що також підтвердили і сторони у судовому засіданні, а тому виходячи із засад розумності та справедливості суд вважає, що повторне звернення стягнення на вказане майно є недопустимим, що не позбавляє можливості позивача звернутись за захистом своїх прав шляхом стягнення заборгованості, яка виникла після ухвалення вищенаведеного рішення суду. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed