Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-13 00:00:00

17.12.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON], третя особа, без самостійних вимог: виконавчий комітет Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання заповіту нікчемним. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка до дня своєї смерті постійно проживала в селі Бочківці, Хотинського району Чернівецької області. 27.05.2014 року вона, як донька померлої звернулася з заявою про прийняття спадщини до Хотинської державної нотаріальної контори, однак коли вона прийшла 05 листопада 2014 року оформляти спадкове майно, то нотаріус їй повідомила, що її мати 07.08.2013 року склала заповіт на громадянку [PERSON]. Однак вона заперечує факт посвідчення заповіту на [PERSON], оскільки вказує, що її мати з 29.07.2004 року була інвалідом І групи по зору і взагалі нічого не бачила, що підтверджується довідкою від 08.04.2013 року лікаря окуліста, а останніми роками мати дуже хворіла, що вбачається із витягів з історії хвороби та підтверджується довідкою МСЕК від 29.07.2004, посвідченням інваліда серії [NUMBER] від 13.12.2004 року, яке було видано покійній матері довічно. Проживаючи разом з матір'ю її мати вирішила, що оскільки вона за нею доглядає і є її донькою, вона залишить їй у спадок все своє майно, а саме свій будинок, земельну ділянку розміром 0, 51 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та інше майно, яке їй належить. Враховуючи те, що її мати взагалі нічого не бачила, однак як вбачається з заповіту, копію якого на її прохання 05 грудня 2014 року їй було видано секретарем Бочковецької сільської ради, [PERSON] сама прочитала складений заповіт вголос та власноручно підписала його, що не може відповідати дійсності оскільки її мати була інвалідом по зору і не могла читати та самостійно підписати заповіт. При цьому, заповіт на ім'я відповідача від імені її покійної матері, яка дійсно нічого не бачила, самостійно не могла прочитати і підписати заповіт бо була інвалідом першої групи по зору був складений на порушення вимог ч. 2 ст. 1253 ЦК України, був посвідчений без свідків секретарем сільської ради [PERSON], тобто був складений з порушенням вимог щодо посвідчення заповіту. Вказує, що її мати за період свого життя завжди говорила, що після її смерті все її майно залишиться їй і ніколи не говорила про те, що склала заповіт на орендаря земельної ділянки, чи хоча б планувала його складати на користь орендаря. Ніхто з їхніх рідних і сама її мати не знала про наявність заповіту і такий заповіт не відповідав волевиявленню її матері. Не дивлячись на те, що секретар сільської ради знала, що її мати є інвалідом першої групи по зору, вона все ж таки виготовила без її волі заповіт, але у разі виявлення посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальну дію, що нею допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або що вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, посадова особа органу місцевого самоврядування зобов'язана повідомити про це осіб, стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства, чого вона не зробила і по сьогоднішній день. Тому, підтримуючи вищевикладене позивач просить визнати заповіт складений 07 серпня 2013 року [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений секретарем Бочковецької сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 96 нікчемним, також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати, сплачені нею при подачі позовної заяви до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила суд задовольнити її в повному обсязі. Також вказала, що 07.08.2013 року укладався договір оренди земельної ділянки, при укладенні цього договору оренди були присутні її доньки, а також був присутнім чоловік відповідачки [PERSON] Вказує, що 07.08.2013 року був оголошений тільки договір оренди земельної ділянки, розмови в той день про заповіт взагалі не було, а тільки розмова йшла про договір оренди земельної ділянки. Оригінал договору оренди та акт прийомки-передачі земельної ділянки, секретар сільської ради [PERSON] забрала в сільську раду, оскільки їх треба було зареєструвати в сільській раді. Про те, що існує заповіт вона не знала. Вказала, що після смерті матері вона звернулася до нотаріуса щоб оформити документи на спадщину, але так як в неї на руках не було ніяких документів, то вона пішла в сільську раду, щоб їх отримати, оскільки згадала, що вони знаходяться в сільській раді, однак коли вона прийшла їй було повідомлено, що земельна ділянка належить [PERSON] Позивач в судовому засіданні вказала, що гроші за земельну ділянку в розмірі 10 тисяч вона не отримувала, а отримувала тільки за оренду земельної ділянки якісь копійки. [PERSON] з приводу земельної ділянки вона не телефонувала, оскільки в неї немає його номера телефону. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що земельна ділянка в даний час обгороджена сіткою, для того, щоб не крали яблука. У 2009-2010 роках між нею та покійною [PERSON] відбулась розмова про те, що вона мало платить за оренду земельної ділянки. У 2013 році [PERSON] подзвонивши її чоловікові, тобто [PERSON] просила його щоб він купив в неї дану земельну ділянку. Також вказала, що вона заплатила позивачці [PERSON] за оренду даної земельної ділянки гроші, а саме 5000 гривень до того, як було укладено договір оренди земельної ділянки, та 5000 гривень в день укладення договору оренди земельної ділянки, тобто 07.08.0 року за всі 49 років оренди земельної ділянки. Заперечує проти того, що при укладенні договору оренди земельної ділянки були присутніми доньки позивачки [PERSON] та був присутній [PERSON], тобто її чоловік. Вказує на те, що 07.08.2013 року між покійною [PERSON] та нею було укладено договір оренди земельної ділянки, заповіт, яким покійна [PERSON] заповіла їй у власність земельну ділянку, та був складений акт прийомки-передачі земельної ділянки, і після цього вони із секретарем сільської ради [PERSON] забрали вищевказані документи в сільську раду для реєстрації, однак зареєструвати їх 07.08.2013 року не змогли, так як це була субота. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнала, підтримала все викладене відповідачем [PERSON] Просила застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні 02.02.2015 року позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Суду пояснила, що вона 07.08.2013 року складала заповіт на земельну ділянку від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] і перед його підписанням оголосила його вголос. Вказує, що при складанні заповіту покійна [PERSON] була дієздатною, але вона не знала про те, що [PERSON] була незрячою. Також вказала на те, що [PERSON] зверталася до неї щоб дізнатися номер телефону [PERSON], тобто чоловіка відповідачки [PERSON] і вона їй його надала, це було десь в серпні місяці 2013 року. Документи які потрібні для складання заповіту їй надала відповідач [PERSON] Також стверджує, що саме за вимогою позивача було складено заповіт на підставі документів наданих їй відповідачем [PERSON] При складанні заповіту були присутніми позивач [PERSON], відповідач [PERSON], вона та покійна [PERSON] 14.02.2014 року представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від сільської ради надійшла заява, про те, що вони позовну заяву не визнають, просять справу слухати без представника сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що влітку 2013 року йому зателефонувала позивачка [PERSON] та повідомила йому, що на її земельній ділянці посаджений сад без її відома. Також вона йому телефонувала з приводу того, щоб він купив в неї цю земельну ділянку. Потім через деякий час позивач [PERSON] знову зателефонувала йому і вони домовилися про те, що він має заплатити їй гроші за земельну ділянку, на що пізніше він під'їхав до [PERSON] та заплатив їй 5000 гривень, розписки від [PERSON] він не брав. Потім коли позивач зателефонувала йому знову і попросила приїхати, то він вже не поїхав, а поїхала його дружина [PERSON] тоді і було складено договір оренди земельної ділянки та заповіт на цю земельну ділянку. Крім того [PERSON] тоді ж, того ж самого дня передала [PERSON] ще гроші в розмірі 5000 гривень. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом [INFO] року у селі Бочківці, Хотинського району. Чернівецької області померла громадянка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 05.05.2014 року, яке видане виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.6). Також судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, серії [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], де зазначено зміну прізвища позивачки з [PERSON] на [PERSON] (а.с.7-8). Із довідки 904/02-14 Хотинської державної нотаріальної контори від 05.11.2014 року вбачається те, що позивач [PERSON], як донька померлої [PERSON] 27.05.2014 року звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її матері, на підставі чого була заведена спадкова справа. Також із вищевказаної довідки вбачається, що 29.10.2014 року поштовою кореспонденцією до Хотинської державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON] про те, що вона приймає спадщину за заповітом, посвідченим Бочковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області 07.08.2013 року за р.96 (а.с.10). Із довідки 905/02-14 від 05.11.2014 року Хотинської державної нотаріальної контори, виданої [PERSON] вбачається, що вона як спадкоємець за законом має право на спадкування частини спадщини, яка не охоплена заповітом, складеним [PERSON] на ім'я [PERSON], який посвідчений Бочковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області 07.08.2013 року за р.96 (а.с.10). Також вказано, що в разі незгоди з цим [PERSON] вона може звернутися до суду. Згідно заповіту складеного 07.08.2013 року, який було посвідчено секретарем Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за р.96 громадянка [PERSON] заповіла у власність громадянці [PERSON], [INFO], земельну ділянку площею 0,51 га., що розташована на території Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області та яка належить [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЧВ 003992, виданого на підставі розпорядження 118-р Хотинської райдержадміністрації від 26.03.2003 року, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12-13). Однак, як вбачається з матеріалів справи та було підтверджено поясненнями позивача в судовому засіданні громадянка [PERSON] була інвалідом по зору та нічого не бачила, тому позивач [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON], що підтверджується довідкою з сільської ради від 23.05.2014 року та доглядала за нею, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення від 02.12.2014 року (а.с.11-12). Як було підтверджено матеріалами справи [PERSON] 29.07.2004 року отримала інвалідність І групи по зору і взагалі нічого не бачила, даний факт підтверджений довідкою від 08.04.2013 року лікаря окуліста, та витягами з історії хвороби [PERSON] (а.с.15-17), а також показами позивача [PERSON] в судовому засіданні. Той факт, що покійна [PERSON] була інвалідом групи по зору підтверджується також довідкою МСЕК від 29.07.2004 року та посвідченням інваліда, серії [NUMBER] від 13.12.2004 року (а.с.13-4). Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України. Згідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, "Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє". У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК України, "Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках". Згідно з ч. 2 ст. 1253 ЦК України, "У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 ЦК України і статтею 1252 ЦК України, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою". Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Однак, як вбачається із оспорюваного заповіту, заповіт на ім'я відповідача [PERSON] від імені [PERSON], яка була інвалідом першої групи по зору, що підтверджується заключенням МСЕК, посвідченням інваліда та довідкою, а також витягами з історії хвороби і самостійно не могла прочитати і підписати заповіт, на порушення вимог ч. 2 ст. 1253 ЦК України, був складений та посвідчений секретарем сільської ради [PERSON], без жодного свідка, тобто з порушенням вимог щодо посвідчення заповіту, що і спростовує покази надані в судовому засіданні відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] Крім того, як вбачається з матеріалів справи 07.08.2013 року також був укладений договір оренди земельної ділянки та акт прийомки-передачі цієї земельної ділянки, останній був складений з порушенням, оскільки, як було підтверджено в судовому засіданні він складався без присутності сільського голови, що не відповідає дійсності, оскільки в акті зазначено інше (а.с.28-30). Отже, як було встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи оспорюваний заповіт, було складено та посвідчено в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Мін'юсту України від 11.11.2011 N 3306/5. Зокрема: ч. 7 п. 1.4. розділу III даного Порядку, зазначено, що якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Однак, як вбачається із тексту оспорюваного заповіту "заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно нею підписаний", що не відповідає вимогам ч.7 п. 1.4. розділу III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Мін'юсту України від 11.11.2011 N 3306/5. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, "Заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним". Також у відповідності до цієї ж статті нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що секретарем виконкому Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області [PERSON], був порушений порядок посвідчення заповіту, та оспорюваний заповіт був складений із порушенням вимог щодо його форми. Тому суд вважає, що даний заповіт є нікчемний (недійсний). Пунктом 17 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" звернуто увагу на те, що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Щодо застосування строку давності, заявленого в судовому засіданні представником відповідача [PERSON], суд вважає, що позивачем не пропущений строк встановлений ст. 257 ЦК України для звернення до суду з позовом, оскільки відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] дізналась про порушення свого права 05 листопада 2014 року, тобто з того часу, коли прийшла оформляти спадкове майно, тому строк давності позивачем не пропущений. Отже, підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що позов [PERSON] про визнання заповіту нікчемним є обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в справі в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved