Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

16 січня 2019 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилалась на те, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народились діти-близнюки - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких записаний відповідач та які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач на теперішній час у вихованні дітей участі не бере, добровільно надавати матеріальну допомогу на їх утримання відмовляється. Крім того, їх син [PERSON] від народження є особою з інвалідністю з діагнозом - мікрофтальм (природжене недорозвинення ока), мікрокорнеа (мала рогівка), ретинопатія недоношених V стадії (тяжке вітреоретинальне захворювання очей (сліпота), зовсім не бачить, також має прогресуючі аутоімунні захворювання обох очей, вроджену патологію хребта, у зв`язку з чим потребує постійного нагляду провідних фахівців у клініках м. Києва, а також постійної реабілітації для соціалізації та подальшого життя у суспільстві та потребує додаткової допомоги для нормального фізичного та духовного розвитку, зокрема для купівлі: ліків, літератури та підручників, надрукованих шрифтом Брайля , додаткового програмного забезпечення для персонального комп`ютера, за допомогою яких дитина зможе отримувати, обробляти та засвоювати інформацію, а також отримувати освіту. Разом з тим, їх сину [PERSON] потрібний постійний супровід на вулиці, оскільки він ще дитина, а безбар`єрне середовище для незрячих на вулицях, установах та у міському транспорті нажаль не існує, а її матеріальне становище у сучасних економічних умовах у країні не дозволяє їй забезпечити усім необхідним дітей, це значні трати для неї, але життєво необхідні для синів. У зв`язку з чим, вона вимушена звернутись до суду та просить: - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття; - стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21 січня 2019 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 14-15). 14 березня 2019 року позивач усунула недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із уточненою позовною заявою та подавши всі належним чином засвідчені копії письмових доказів (а.с. 17-18, 19-21, 22-28). Ухвалою суду від 14 травня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 30-31). Ухвалою суду від 23 березня 2020 року, у зв`язку із зміною головуючого судді, постановлено про прийняття цієї цивільної справи до провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Яковлева Д. О. і розпочато її судовий розгляд спочатку у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39). 17 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернулась на адресу суду із заявою про проведення розгляду справи за ї відсутності, позовнім вимоги вона підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, у зв`язку з його перебуванням за межами України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] народилися [PERSON] та [PERSON] , батьками яких записані позивач та відповідач, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 24, 25). Установлено, що діти проживають разом з позивачем, знаходяться на утриманні та вихованні матері, проти чого відповідач заперечень не подавав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, ним не надано суду доказів наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставини, що мають істотне значення. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дітей на користь позивача повинен становити 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи стягнення з 16 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом з діагнозом: мікрофтальм, мікрокорнеаретинопатія недоношених V стадії, що підтверджується корінцем медичного висновку № 350 (первинний) про дитину-інваліда віком до 16 років від 30 липня 2008 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 26). Позивачеві [PERSON] призначено державну соціальну допомогу для дитини-інваліда [PERSON] , [INFO] , у розмірі 641,20 грн. щомісяця, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] від 07 серпня 2009 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 27). Відповідно до виписки Центру реабілітації та ранньої допомоги незрячим дітям та їх батькам ім. св. Йоана Павла ІІ "Світло надії", наданої суду у засвідченій позивачем копії, [PERSON] , [INFO] , пройшов успішно платний курс оздоровлення та реабілітації, який відбувся в днях 29 липня - 12 серпня 2018 року. Реабілітаційні заняття включали: реабілітацію зору; заняття з тифлопедагогом та психологом; орієнтування в просторі; фізичну реабілітацію; розвиток загальної моторики (ритміки). Додатково відбулись заняття з самообслуговування та кулінарії. Вартість благодійного внеску за надання реабілітаційних послуг становили 7 000,00 грн. (а.с. 28). Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно з ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає доведеною необхідність у додаткових витрат на дитину-інваліда [PERSON] , [INFO] , проте позивачем не доведено конкретного розміру таких витрат, які витрачалися, або таких, які необхідно витратити у майбутньому, на місяць, і з урахуванням заявлених позовних вимог у цій частині щодо стягнення таких витрат у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також того, що утримання дитини покладається на обох батьків, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що на день ухвалення рішення становить 1159 грн., у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial