Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рахівська районна державна адміністрація Закарпатської області в особі органу опіки та піклування про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що з громадянином [PERSON], позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року, який, на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області, між ними розірвано, про що, Рахівським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Закарпатській області, 06 серпня 2009 року, було складено відповідний актовий запис №145. Від цього шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який перебуває на частковому утриманні позивачки та постійно проживає разом із нею. На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2007 року (справа №2-768/2007), відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки, на утримання їхї дитини, аліменти, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дитини. Констатує той факт, що з часу винесення судом рішення в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, тощо. Крім того, на час винесення судом рішення по справі про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, остання мала лише півтора року. Сьогодні їх син навчається в середніх класах [PERSON] ступенів, у зв'язку із чим, значно збільшився розмір витрат, як на його утримання, так і на навчання. Власного житла та земельної ділянки, з якої б мала певні доходи, позивачка не має, проживає з дитиною в будинку своєї матері, в результаті чого, сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі. Враховуючи те, що платник аліментів, на даний час не має постійного доходу (заробітку), його доходи є нерегулярними , мінливими, вважає за можливе та необхідне клопотати перед судом про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідач будь-яких інших аліментних чи інших зобов'язань не має, має можливість сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовній заяві. На підставі наведеного просив збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON], [INFO], встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, з дня подачі позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. Вирішити питання розподілу судових витрат. 23.10.2017 представник позивача [PERSON] надав суду заяву про збільшення позовних вимог. В даній заяві вказує на те, що, з часу припинення з позивачкою сімейних відносин, а саме з літа 2009 року, відповідач фактично не бере участі у вихованні своєї дитини, злісно ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться успіхами сина в навчанні, проживанні, моральному вихованні та особистому зрості, що дає позивачці право ставити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Тому, в заяві про збільшення позовних вимог, представник позивача ставить додаткову вимогу про позбавлення відповідача [PERSON], батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка, [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак представник позивачки, [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі його довірительки. Збільшені позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився. Надав суду заяви, в яких зазначив, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів та про позбавлення батьківських прав визнає в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності. Представник органу опіки та піклування Рахівської РДА в судове засідання не з'явився. Представник за довіреністю [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підтримує. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-ФМ № 036228 від 21 серпня 2014 року між ними розірвано, про що 06 серпня 2009 року складено відповідний актовий запис №145. Від спільного проживання у сторін народилася одна дитина: син [PERSON] - [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження дитини, відповідач являється його батьком. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Діловецької сільської ради №1318 від 03.07.2017 стверджено, що на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03 липня 2017 року громадянка [PERSON], проживає у житловому будинку своєї матері, власного житла на території Діловецької сільської ради не має, має на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]. Стаття 51 Конституції України чітко визначає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їхнього повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, … держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Зважаючи на взяте зобов'язання, Україна як держава, яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року, де в ст.8 записано: Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов'язок утримувати дітей мають двоє батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Аналогічне передбачене ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до заочного рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2007 року з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти, на утримання сина [PERSON] - [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 серпня 2007 року. В позовній заяві позивачка посилається на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дитини, оскільки з кожним роком дитина потребує більше витрат. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Зміни життєвих потреб дітей також враховані і державою, шляхом прийняття відповідних законів щодо соціальних гарантій. Зокрема, згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років станом на день винесення рішення про стягнення аліментів встановлений в розмірі 1860 гривень. Поряд з цим, суд констатує, що з 2007 року в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування і дитячий одяг, на ліки. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів, визначений у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Суд, при розгляді вимоги позивачки про зміну розміру стягуваних аліментів, враховує те, що у відповідача виникли певні обставини, які не могли бути враховані судом при визначенні розміру аліментів в частці від його доходу (заробітку), а саме відповідач на даний час не має постійного місця роботи та не отримує сталий заробіток, тому спосіб стягнення аліментів може бути змінений. За твердженням позивачки, відповідач [PERSON], виїзджає на сезонні роботи за межі України, постоійного місця роботи не має. Таким чином, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, проживає у важких матеріальних умовах, і матеріальне становище відповідача, який позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатним, має мінливий дохід, інших утриманців не має, отже, позов в частині зміни розміру аліментів підлягає до задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду від 23 жовтня 2017 року, а предметом судового розгляду є збільшення розміру аліментів, то, в даному випадку, збільшений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання законної сили рішенням суду. Окрім позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, представником позивачки було збільшено позовні вимоги та заявлено додаткову вимогу про позбавлення батьківських прав яка також підлягає до задоволення виходячи з наступного. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Судом встановлено, що [PERSON], належної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, не цікавиться ним та вже тривалий час не займається його вихованням. Не цікавиться шкільним життям дитини, не відвідує батьківські збори, не підтримує контакт з класним керівником. У відповідності до ст. 164 СК України в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із досліджених матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідач, [PERSON], як батько неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, що необхідно для її нормального самоусвідомлення, не надає сину доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не надає належної допомоги на його матеріальне утримання. Дане свідчить про те, що [PERSON], свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Підстав, які б могли заперечити позбавленню відповідача батьківських прав судом не встановлено, оскільки останній душевною хворобою, недоумством чи іншою тяжкою хворобою не хворіє. Відповідач має реальну можливість допомагати сину, утримувати його належним чином і виховувати, оскільки є молодою, здоровою особою працездатного віку, інвалідом не являється. Відповідач, [PERSON], надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Врахувавши всі зазначені вище обставини, суд вважає, що відповідача, [PERSON], слід позбавити батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ\~"Про судовий збір" \~від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів, тому, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 640 гривень судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. Окрім того, з відповідача, на користь позивачки слід стягнути 640 гривень судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, сплачених позивачкою при подачі заяви про збільшення позловних вимог відповідно до квитанції №0520320086 від 03 липня 2017 року.

Outcome: approved