Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з листопада 1998 року по вересень 2014 року у розмірі 11134,40 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини: ПАТ "Херсонська ТЕЦ" відповідно до статуту, надає фізичним та юридичним особам м. Херсона наступні послуги: постачання теплової енергії; підігрів води. У відповідності до ч. 3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пп. 2 п. "а" ст. 28, пп. 1 п. "а" ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до листа Національної комісії регулювання електроенергетики України від 25.05.2007 року № 3450/23/17-07 "щодо тарифів на теплову енергію", тарифи на теплову енергію для споживачів, які складаються як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, затверджуються органами місцевого самоврядування. ПАТ "Херсонська ТЕЦ" надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води [PERSON], який є власником (наймачем) [ADDRESS], в службі збуту теплової енергії позивача відкритий особовий рахунок згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. Між відповідачем, як споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та позивачем, як виконавцем зазначених послуг, існують цивільні правовідносини на підставі письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладеного між сторонами. Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у відповідності до ст. 633 ЦК України є публічним, тобто таким, в якому одна сторона (ПАТ "Херсонська ТЕЦ") взяла на себе обов'язок здійснювати надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. В даному випадку ПАТ "Херсонська ТЕЦ" укладає відповідні публічні договори зі споживачами на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення з усіма суттєвими умовами, в тому числі з правами та обов'язками, передбаченими Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 1268 від 31.10.2007 року). Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладається (підписується) зі споживачем під час оформлення (видачі) споживачеві розрахункової книжки, а виконання його умов підтверджується квитанціями, які видаються споживачеві щоразу після внесення останнім плати за послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується положеннями Закону України "Про захист прав споживачів", яким визначено, що письмова угода (договір) може оформлятися квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, путівкою, талоном або іншими документами. Згідно Правил № 630 від 21.07.2005 року плата за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води нараховується виходячи із: 1) показань засобів обліку води і теплової енергії, що встановлені в будинку споживача; 2) множення тарифу на кількість квадратних метрів квартири споживача. У відповідності до ч. 3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пп. 2 п. "а" ст. 28, пп. 1 п. "а" ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до Правил (№ 630 від 21.07.2005 року) ПАТ "Херсонська ТЕЦ" повинна забезпечити температуру повітря в квартирі споживача +18 градусів. Оскільки між позивачем та відповідачем існують цивільні правовідносини, в силу яких позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, то, у відповідності до положень пунктів 12, 18, 21 Правил (№ 630 від 21.07.2005 року), п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 64, 67 Житлового кодексу УРСР, а також договору, відповідач повинен вносити плату за надані йому послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води щомісячно за встановленими нормами і тарифами з розрахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця або за показаннями засобів обліку теплової енергії. Службою збуту теплової енергії позивача було встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані йому послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем. Під час судового розгляду представник позивача змінив позивні вимоги, просив стягнути із [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання за період з 11.2012 року по 09.2014 року у розмірі 3001 гривень 21 копійок, стягнути із [PERSON] з 11.1998 по 10.2012 у розмірі 8133гривні 28 копійок. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просили суд відмовити у задоволенні позову. Просив застосувати строк позовної давності. На обґрунтування своїх заперечень позову послався на ті обставини, що він не був користувачем послуг ПАТ "Теплоцентраль", оскільки він самостійно відмовився від послуг позивача, відключився теплопостачання у належну йому квартиру, про що повідомляв позивача. Батареї опалення у квартирі відсутні. Договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між сторонами не укладався, а тому у позивача не було підстав для надання послуг відповідачу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2006 року, виданого Херсонською міською радою, до 09.11.2012 року був власником [ADDRESS], а відповідно був користувачем послуг ПАТ "Херсонська ТЕЦ" з централізованого опалення, постачання гарячої води, що підтверджується такими доказами. ПАТ "Херсонську теплоцентраль" на підставі рішення Херсонської міської ради №628 від 20.10.2009 року визначено виконавцем комунальних послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються мешканцям житлових будинків мікрорайонів "І,ІІІ,ІV Таврійський", де знаходиться будинок [ADDRESS]. Позивач надає до будинку зазначені послуги, що підтверджується Актами підключення житлових будинків до теплових мереж, відомостями - звітами про витати теплоенергії у будинках №№140-142 (а.с.65-123). Відповідачем не надано доказів того, що він в установленому порядку, як передбачено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відключив квартиру від централізованого опалення, а тому доводи відповідача про те, що послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у квартиру не надавалися, суд не приймає до уваги. Суд не приймає доводи відповідача і про те, що у позивача не було підстав надавати послуги, оскільки між сторонами не було укладено відповідного договору. Свої доводи суд обґрунтовує наступним. У багатоквартирному будинку ([ADDRESS]), в якому знаходиться квартира відповідача, встановлено засіб обліку теплової енергії, чого сторони не оспорювали. Порядок обліку та оплати послуг за наявності засобу обліку визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року (пункти 9-14). Вказані правила визначають, порядок оплати послуг з централізованого опалення, як в разі встановлення будинкових засобів обліку , так і квартирних. У будинку [ADDRESS] не передбачено квартирних засобів обліку теплової енергії, а тому укладання договору про надання послуг з централізованого опалення у кожну квартиру не є обов'язковим, оскільки об'єктом постачання тепла є будинок, а не квартира. Поставлене до будинку тепло розподіляється по внутрішньо будинковим мережам до кожної квартири. Будинок належить житлово-будівельному кооперативу №122, і на підставі списків членів кооперативу, позивачем було відкриті особисті рахунки споживачів послуг (а.с.64). Оскільки встановлений тільки будинковий засіб обліку, то оплата послуг здійснюється відповідно до п.12 Правил - згідно з показання прибору обліку пропорційно опалювальній площі (об'єму) квартири. Таким чином, плата всім власникам (мешканцям) квартир будинку за спожиту теплову енергію нараховувалася і з урахуванням площі квартири [ADDRESS]. Самовільне відключення квартири від централізованого опалення не звільняє від обов'язку сплачувати вартість централізованого опалення, оскільки відключення має проводитися в установленому порядку, при цьому відповідно до п.п.28 Правил повинні погоджуватися платежі з опалення місць загального користування та інші питання. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до [PERSON] про стягнення послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання є обґрунтованими, проте підлягають задоволенню тільки в межах строку позовної давності, а саме: за період з 29.10.2011 року по 09.11.2012 року. 09.11.2012 року [PERSON] подарував належну йому квартиру. Відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна несе власник. Відповідач надав суду заяву про застосування строку позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні зазначав, що при обрахуванні строку позовної давності враховується переривання строку давності при зверненні позивача із заявою про видачу судового наказу. Суд не приймає доводи представника позивача з таких підстав. Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.32 Закону України "Про комунальні послуги" плата за комунальні послуги нараховується щомісячно, і до набрання чинності вказаного закону нарахування також здійснювалося щомісячно, що підтверджується і розрахунками позивача. [PERSON] не здійснював жодного платежу за послуги централізованого опалення та гаряче водопостачання, тоді як згідно наданого позивачем розрахунку нарахування плати позивачем здійснювалися щомісячно (в опалювальний сезон), починаючи з листопада 1998 року. Оскільки [PERSON] не вносив жодного платежу, то позивач достеменно знав про порушення свого права на отримання плати за надані послуги з грудня 1998 року ( а.с.8,9). Проте тільки 12 серпня 2011 році Суворовським районним судом м. Херсона за заявою позивача видано наказ про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ "Херсонська електроцентраль" заборгованість за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання ( а.с.40). Звернення в 2011 року до Суворовського районного суду м. Херсона не є днем, коли позивач дізнався про порушення свого права, оскільки про порушення свого права на отримання платежів позивачу було відомо вже в січні 1999 року. Незрозуміло на чому базувалися розрахунки позивача отримати платіж від відповідача за судовим наказом через 13 років несплати платежів. Крім того, і після ухвали про скасування судового наказу в листопаді 2011 року позивач не звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], а знову в серпні 2013 року звертається до суду із заявою про видачу судового наказу, в чому йому було відмовлено (а.с.7). Про судовий наказ 2011 року у позовній заяві позивач не зазначає і його копію суду не надав. Копію вказаного наказу надано відповідачем разом із запереченнями на позов. Позивач звернувся до суду із позовною заявою 29.10.2014 року, а тому вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню за період з 29.10.2011 по 09.11.2012 року (09.11.2012 року відповідач подарував квартиру) у розмірі 1 668,73грн. Вказана сума є платою за послуги з централізованого постачання, оскільки згідно наданого розрахунку у зазначений період нарахування за постачання гарячої води не здійснювалися. Решта вимог задоволенню не підлягає через пропуск строку позовної давності. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09 листопада 2012 року. На підставах, зазначених у мотивувальній частині, заборгованість за послуги з централізованого опалення підлягає стягненню з нього з часу, коли він став власником - з 09.11.2012 року, а не за весь листопад 2012 року, як заявлено позивачем - у розмірі 2930,03 грн. - по вересень 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру сплаченого судового збору - 243,60 грн. Судові витрати з відповідачів підлягають стягненню в рівних частках, оскільки розмір судового збору є мінімальний, і відповідно не повинен розподілятися пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial