Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 85280 грн., та коштів за проведення експертизи в розмірі 500 грн.. Мотивуючи тим, що 16.12.2013 року відповідач, з метою заволодіння транспортного засобу, відчинив приміщення гаражу в с. Радянське, де відшукав ключ від автомобіля "Сітроен Джампер", д.н. [NUMBER], який належить позивачу. Після чого завів автомобіль, виїхав з гаражу та вночі потрапив у ДТП, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, та не підлягають ремонту. Згідно висновку експертизи від 11.01.2014 року, ринкова вартість автомобіля на момент вчинення правопорушення складає 85280 грн.. Бердичівським міськрайонним судом 27.05.2014 року відповідача було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням протягом 2 років іспитового строку, позов потерпілого залишено без розгляду. [PERSON] свою вину визнав, не заперечив проти відшкодування заподіяної шкоди, однак до цього часу завдану шкоду не відшкодував. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Як вбачається з вироку Бердичівського міськрайонного суду від 27.05.2014 року [PERSON] визнано винним та засуджено за умисне незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки "Сітроен Джампер", д.н. [NUMBER], за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням протягом 2 років іспитового строку, а позов [PERSON] залишено без розгляду(а.с. 17-21). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Аналогічні положення передбаченні і в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON] є власником автомобіля марки "Сітроен Джампер", д.н. [NUMBER], що підтверджуться свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу(а.с.22). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вина відповідача в порушенні ПДР України, що призвело до ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль позивача, доведена і підтверджується матеріалами справи, що не заперечується відповідачем. Таким чином, суд вважає, що відповідач є винною особою, який повинен відшкодувати завдані позивачу внаслідок ДТП збитки. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 22 ЦК України, збитками визнаються витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно висновку експерта за результатами автотоварознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, від 11.01.2014 року матеріальний збиток, завданий позивачеві, складає 85280 грн.( а.с. 6-15). Сума матеріального збитку визнається відповідачем в судовому засіданні в повному обсязі, і не оспорююється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно cт. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на проведення експертизи в розмірі 500 грн., та судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved