Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка за життя побудувала садовий будинок [ADDRESS] в м.Шепетівці Хмельницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на садовий будинок [ADDRESS] м.Шепетівці Хмельницької області. Вона фактично прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права на вказаний садовий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, оскільки він не був зданий в експлуатацію. Вказуючи на неможливість оформити спадкові права, просила визнати за нею право на завершений будівництвом садовий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її матері. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позов підтримує. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Шепетівської міської ради Хмельницької області за довіреністю Рачук В.І. в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 04.07.2014 року, виданого Шепетівським Р/в ЗАГС Хмельницької області, остання являється рідною дочкою [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER], виданого Тверським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви. За життя [PERSON] побудувала садовий будинок на підставі рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області № 218 від 19.12.1991 року про надання дозволу на будівництво садового будинку та договору про надання в безстрокове користування садово-огородньої земельної ділянки для будівництва садового будинку на праві особистої власності від січня 1992 року, однак не оформила на нього свідоцтво про право власності. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №5/2011, із заявою про прийняття спадщини звернулась донька спадкодавця [PERSON] - [PERSON] Родинні відносини спадкодавця й спадкоємця підтверджено свідоцтвом про народження. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ч.1, 5). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] 24.01.2014 року, зареєстрованого в реєстрі №320, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка складається із земельної ділянки [ADDRESS] в садівничому товаристві "Імпульс" в м.Шепетівці Хмельницької області. Позивач на день смерті проживала з матір'ю і вважається такою, що прийняла спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини . Таким чином, аналіз норм права що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва. Судом встановлено, що завершений будівництвом будинок побудований в установленому порядку на підставі відповідних рішень компетентних органів, відповідає будівельним, пожежним, санітарним та технічним нормам, його розташування не порушує правил добросусідства, що підтверджується даними технічної інвентаризації (а.с.12-13) Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Фактично будівництво житлового будинку здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до положень якого виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Крім того, до 5 серпня 1992 року, тобто до затвердження постановою Кабінету Міністрів України № 449 порядку прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення, не передбачалося процедури введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. Для реєстрації права власності будинку, збудованого до 5 серпня 1992 року достатньо висновку про технічний стан будинку, що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області відповідно до довідки № 359/01-16 від 09.10.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] в м.Шепетіці Хмельницької області після смерті [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З матеріалів справи слідує, що садовий будинок, який входить до складу спадщини, побудований на законних підставах, і не є самочинним будівництвом. [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON], в порядку встановленому статтями 1258, 1261, 1268-1272 ЦК України, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. У видачі свідоцтва їй відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved