Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 05.12.1995 року з [PERSON], в якому народилися двоє дітей: дочка [PERSON],[INFO], яка є повнолітньою та неповнолітній син [PERSON], [INFO] Позовні вимоги обгрунтовує тим, що шлюб носить формальний характер, оскільки відповідач на протязі 9 років проживає окремо в м.Болехів, створивши нову сім'ю. Окрім того, просить неповнолітнього сина [PERSON] залишити на проживанні з нею. Ухвалою суду від 16.06.2017 року провадження в частині вимог щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] закрито, оскільки в зв"язку з досягненням сина [PERSON] 15-річного віку, такі вимоги не підлягають розгляду судом. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що шлюб носить формальний характер, оскільки чоловік створив ному сім"ю, в нього народилося двоє маленьких дітей і разом вони не проживають тривалий час. Але він приїжджає до сина, веде себе неадекатно, принижує її та наносить побої. Тому настоює на розірванні шлюбу . Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про причину неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить повідомлення про вручення. Зі згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд,заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 05.12.1995 року у Поляницькій сільській раді згідно актового запису №6 укладено шлюб між сторонами (а.с.5), у якому народилися діти: дочка [PERSON],[INFO], яка є повнолітньою та неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Встановлено, що неправомірна поведінка відповідача, створення ним нової сім'ї та проживання в ній протягом 9 років до вирішення питання про розірвання шлюбу, призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між ними. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом тривалий час. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов"язаний утверджувати в сім"ї повагу до матері. Дружина зобов"язана утверджувати в сім"ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що між ними немає та любові та поваги, тобто тих основ, на яких утримується міцна сім'я. Доводи позивача про те, що її подальше спільне життя з відповідачем неможливе з тої причини, що відповідач створив нову сім'ю, заслуговують на увагу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб та наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх дитини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Бажання позивача залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України, за якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 640 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved