Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями й спорудами по [ADDRESS] побудований в 40-их роках. Згідно інформації наданої виконкомом Серафинецької сільської ради вищевказане господарство належало батькові позивачки [PERSON] , як голові колгоспного двору. Однак, у випискі з інфентариційних матеріалів Коломийського МБТІ зазначено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями й спорудами по [ADDRESS] не зареєстровано. [PERSON] помер [INFO] . після смерті тата позивачка залишилася єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка фактично вступила в управління спадковим майном. Увесь час позивачка проживала разом з батьком без реєстрації, вони вели спільне господарство та мали спільний побут. На даний час позивачка продовжує жити у спадковому будинковолодінні, несе всі витрати по обслуговуванню господарства, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію. З метою реалізації свого права на спадщину за законом після смерті тата, позивачка вчасно звернулася із відповідною заявою в нотаріальну контору. Розглянувши надані позивачкою документ, на частину спадкового майна - земельну ділянку (пай) нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом. Щодо оформлення права на спадкове майно, до якого відноситься будинковолодіння [ADDRESS] прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, про що 15.10.2019 видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. причиною відмови стало відсутність правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця. крім того, нотаріус роз`яснила, що спадкове господарство зареєстровано, як колгоспний двір, що унеможливлює визначити конкретні частки спадкодавця. Згідно письмової інформації, наданої Серафинецькою сільською радою. вбачається, що на час припинення колгоспного двору в спадковому житловому будинку були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто, спору щодо спадкового майна нема. Аналізуючи зазначене, позивачка залишилася єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка фактично вступила в управління спадщиною. На даний час позивачкою виготовлена технічна документація на будинок, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на спадкодавця та реєстрацію його, як колгоспного двору. Відповідно до Звіту про вартість майна складеного ЕТВО "Придністров`я" ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 60 660 грн. Позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення підготовчого засідання та судового розгляду справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Серафинецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, не заперечує по справі про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за позовом [PERSON] . Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.1952 Городенківським райЗАГС доводиться, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 66 від 14.10.1934, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 31.10.1958 з [PERSON] , прізвище дружини [PERSON] було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазанченням відомостей про другого з подружжя № 00021605458 від 05.12.2018. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2020 по справі № 342/363/20 (провадження 2-о/342/46/2020) встановлено факт родинних відносин між [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , 1910 року народження, який помер [INFO] , як дочкою та батьком. Рішення набрало законної сили 07.08.2020. З архівної довідки № П-107 (Ц)/06-06 виданої 28.11.2019 Державним архівом Івано-Франківської обласної державної адміністрації вбачається, що батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 листопада 1933 року у церкві с. Серафинці Городенківського повіту (нині Городенківського району), актовий запис № 42. Довідкою № 263, виданою 15.10.2019 Серафинецькою сільською радою Городенківського району підтверджується, що господарство в [ADDRESS] ) було колгоспним двором та належало [PERSON] . За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15 квітня 1991 року в колгоспному дворі в [ADDRESS] ) були зареєстровані та проживали: голова господарства - [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , що слідує з довідки № 265, виданої 15.04.2019 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис 7, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.01.2000 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Із виписки з по господарської книги № 4 Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що в будинку в [ADDRESS] з 1996 по 2000 рік були зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Із копії спадкової справи № 6/2002 наданої суду державним нотаріусом Городенківської РДНК слідує, що [PERSON] 29 січня 2002 року подала до Городенківської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 29.01.2002 державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 22 стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 97,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0107216. З наведеного слідує, що позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. [PERSON] помер [INFO] у віці 95 років в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 49 від 12.12.2005, що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 391, виданою 24.12.2018 Серафинецькою сільською радою стверджується, що на момент смерті ( [INFO] ) [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] - один. З довідки № 264, виданої 15.10.2019 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що поховання [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] та догляд за ним проводила його донька [PERSON] і на момент його смерті проживала разом із ним без реєстрації і вели спільне господарство. Із копії спадкової справи № 948/2008 наданої суду державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. вбачається, що [PERSON] 16.09.2008 подала до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тата [PERSON] . Копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 16.09.2008 державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі № 2144 доводиться, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 97,48 в кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій згідно сертифікату на право земельної частки (паю) серії ІФ № 0107111. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 16367472 виданого 16.09.2008 Городенківською районною державною нотаріальною конторою стверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 45451780, номер у нотаріуса 948. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2008/02-31 від 15.10.2019 слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 8813, виданою 07.12.2018 ОКП "Коломийське МБТІ" стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] - не зареєстровано. Довідкою № 327, виданою 18.12.2019 Серафинецькою сільською радою стверджується, що згідно виписки з по господарської книги № 4 Серафинецької сільської ради вбачається, що в будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: з 1985 по 1995 рік та з 1996 по 2000 рік - голова господарства [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , з 2001 по 2005 рік - [PERSON] , який помер [INFO] , з 2005 року по сьогоднішній день в будинку ніхто не зареєстрований. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , складеного 26.12.2018, встановлено, що житловий будинок збудований в 1939 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1939, 1940 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 6 від 15.01.2019, ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 15.01.2019 - становить 60 660 грн. Біля даного житлового будинку рахується земельна ділянка загальною площею 0,37 га, в тому числі : для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,12 га, що підтверджується довідкою № 390, виданою 24.12.2018 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Після смерті батька позивача прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, однак, через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за за законом спадкодавця [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідач не заперечуює щодо задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1221- 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved