Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач ТОВ "Прості займи" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 17.08.2018 року між ТОВ "Прості займи" та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №180817-111516 на суму 3 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 60,00 грн. за кожен день строком на 18 календарних днів та повернути кредит у розмірі 3 000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 1 080,00 грн. у строк до 03.09.2018 р. Кредитний договір було укладено у відділенні Товариства з дотриманням усіх вимог законодавства при укладенні таких договорів. На підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачеві у розмірі 3 000,00 грн. Товариством було складено видатковий касовий ордер від 17.08.2018 р. На виконання умов укладеного договору ТОВ "Прості займи" свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, виплативши суму кредиту в розмірі обумовленому договором. Позичальник [PERSON] порушила кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 19.05.2021 року у неї перед товариством виникла заборгованість у розмірі 67 388,31 грн., яка складається з: 3 000,00 грн. - суми кредиту, 59 340,00 грн. - процентів за користування кредитом, 1 500,00 грн. - пені, 893,74 грн. - індексу інфляції за весь період прострочення, 2 654,579 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Посилаючись на ту обставину, що відповідачем в добровільному порядку не сплачена заборгованість за договором, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволення з наступних підстав. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження НКФУ № 3601 від 29 серпня 2017 року. Основним видом діяльності ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копія) та статуту (копія). 17 серпня 2018 року відповідач [PERSON] звернулася до ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до кредитного договору. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит на особисті потреби в розмірі 3 000,00 грн. строком на 18 днів до 03.09.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 080,00 грн. (2% за кожен день користування кредитом, 730% річних). Відповідно до умов договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 5,02%, на 30-й день 7,67%. Згідно копії видаткового касового ордера від 17.08.2018 року ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідачу передано кошти у розмірі 3 000,00 грн., згідно кредитного договору №180817-111516 від 17.08.2018 р. про що зроблено відповідний підпис одержувачем [PERSON] . Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 19.05.2021 року утворилася заборгованість, яка становить 67 388,31 грн., і яка складається з: 3 000,00 грн. - суми кредиту, 59 340,00 грн. - процентів за користування кредитом, 1 500,00 грн. - пені, 893,74 грн. - індексу інфляції за весь період прострочення, 2 654,579 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією заяви-анкети про отримання кредиту від 17.08.2018, копією видаткового касового ордеру, Правилами про порядок надання коштів у позику, затверджені протоколом ТОВ «Прості займи» від 05.01.2018 року, Умовами надання та обслуговування кредитів ТОВ «Прості займи», розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідност. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідност. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно дост. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставіст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610,612 ЦК України- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, індекс інфляції за весь період прострочення 893,74 грн. та три проценти річних від простроченої суми 2 654,57 грн. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 30.03.2018 року у справі №918/344/17: формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 25 травня 2016 року у справі №6-157цс16, від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15). Отже, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями. Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТІ ЗАЙМИ" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені відшкодовуються за рахунок відповідача.

Outcome: approved