Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

1 2.09.2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, вказуючи, що 15.10.2015 року він був прийнятий на сезонну роботу кочегаром ДНЗ "Джерельце" с.Гарнишівка, в якому працював до 15.04.2016 року. Після звільнення йому стало відомо, що за жовтень 2015 року йому не була нарахована і виплачена заробітна плата в сумі 600 грн., в зв'язку з чим він звернувся до адміністрації ДНЗ "Джерельце" з проханням нарахування та виплати йому вказаної суми, але йому було відмовлено в зв'язку з тим, що вказана установа перебуває на балансі відповідача, яким також йому було відмовлено. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач подавши заяву про підтримання позову та слухання справи без нього, а представник відповідача подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді позову покладається на розсуд суду. Неявка сторін у судове засідання є підставою для розгляду справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, а згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у період з 15.10.2015 року по 15.04.2016 року позивач працював сезонним кочегаром в ДНЗ "Джерельце" с.Гарнишівка, в табелі обліку робочого часу зазначено, що він відпрацював 12 днів, однак у розрахунково-платіжних відомостях за жовтень 2015 року його прізвище відсутнє, заробітну плату йому нараховано не було та не дораховано в подальшому, борг по зарплаті становить 600 грн. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не заперечуються. Відповідно до ст.233 КЗпП України уразі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абз. 5 п. 6 постанови від 24.12.99 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» , задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з заробітної плати є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Щодо порядку нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку на доходи з виплачуваних сум, то враховуючи норми пп. 14.1.180 Податкового кодексу України, роботодавець -податковий агент зобов'язаний з доходу, що нараховується (виплачується) фізичній особі, нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. На підставі викладеного вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved