Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У липні 2021 року[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ФОП [PERSON] 2300 грн. в рахунок повернення сплачених коштів за надану послугу, 680 грн. в рахунок сплачених коштів за прийом лікаря, 585 грн. за придбання ліків та 40 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що 13.04.2021 року звернулась до косметологічного кабінету «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS], в якому надає косметологічні послуги ФОП[PERSON] з метою отримання послуги - перманентного макіяжу (татуаж повік). Останньою, в цей же день надано зазначену послугу, а позивачем сплачено її вартість у розмірі 2300 грн. Після наданої послуги позивач побачила, що результат не відповідає її замовленню, зроблений неякісно, є несиметричним, а також у неї почались проблеми зі здоров`ям: набряк та почервоніння очей, головні болі та нудота, у зв`язку з чим вимушена звернутися за медичною допомогою до медичного центру «Віком». Відповідно до консультаційних висновків лікарів їй встановлено діагноз: контактний дерматит повік, синдром «сухого ока», міопія слабого ступеню очей. На підставі встановленого діагнозу та рекомендацій лікарів позивачем придбано ліків на загальну суму 585 грн., а також сплачено 680 грн. за прийом лікарів. Крім того, факт неякісної послуги підтверджується довідкою зі студії макіяжу «[INFO]» № 78/21 від 19.05.2021. Зазначені обставини завдали значних моральних страждань, що виразилися у психічному пригніченні, необхідності відвідування лікарів, появою в суспільстві з явними дефектами зовнішності, зміні усталеного способу життя, в результаті чого у неї виник пригнічений, депресивний стан, погіршились відносини з оточуючими. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 40 000 грн. Ухвалою суду від 19.07.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 06.08.2021 року представником відповідача ФОП [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що дійсно 13.04.2021 року нею надавалась послуга перманентного макіяжу (татуажу) стрілок на повіках [PERSON] . Відповідачем взято до уваги побажання позивача стосовно форми та виготовлено ескіз майбутньої роботи, який погоджено з позивачем, а також проведена детальна консультація та з`ясовано чи не має у позивача медичних протипоказань. Після наданої послуги у [PERSON] не було жодних скарг ні з приводу форми, ні з приводу наслідків процедури. Вважає, що довідка надана ФОП [PERSON] не є належним доказом по справі, оскільки остання не є експертом або спеціалістом в даній області. Вказує, що позивачем не доведено як причинно-наслідкового зв`язку між проведенням процедури перманентного макіяжу та негативними наслідками для здоров`я так і сам факт завдання їй моральної шкоди з вини відповідача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідача ФОП [PERSON] та її представник [PERSON] просять відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.04.2021 року у косметологічному кабінеті «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS] ФОП[PERSON] надано позивачу [PERSON] послугу перманентного макіяжу (татуаж) повік. Вважаючи проведену косметологічну процедуру неякісною (набряк та почервоніння очей) позивач звернулася до медичного центру ПП «Віком Мед - 2». Відповідно до консультаційного висновку повторного огляду лікаря-дерматолога [PERSON] від 06.05.2021 року позивачу встановлений діагноз: контактний дерматит періорбікулярних областей. Згідно консультаційного висновку лікаря-окуліста [PERSON] від 07.05.2021 року, в результаті лабораторних досліджень [PERSON] встановлено діагноз: контактний дерматит повік, синдром «сухого ока», міопія слабого ступеню очей. Відповідно до консультаційного висновку лікаря-окуліста [PERSON] від 04.06.2021 року [PERSON] встановлено діагноз: синдром «сухого ока», остаточні прояви контактного дерматиту. Згідно до консультаційного висновку лікаря-терапевта [PERSON] від 15.07.2021 року позивач не має протипоказань до оперативних втручань, татуажу, пірсингу. Загальна вартість медичних послуг наданих ПП «Віком Мед - 2» у відповідності до наданих відповідачем квитанцій склала 680 грн. Крім зазначених витрат, позивач понесла витрати на придбання ліків, які призначені для лікування у сумі 585 грн. Споживачем, права якого захищаються на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», є громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до ст. 14 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров`я, навколишнього природного середовища. За змістом ч.1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2018 року при розгляді справи №753/5834/16-ц дійшов висновку про те, що зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Складовими для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в силу положень ст.ст. 12-13, 81 ЦПК України зобов`язана довести факт завдання шкоди ФОП [PERSON] , а також її розмір. У свою чергу, відповідач повинна довести, що шкоду завдано не з її вини. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано консультаційні висновки спеціалістів медичного центру ПП «Віком Мед - 2» від 06.05.2021 р., 07.05.2021 р., 04.06.2021 р., згідно яких [PERSON] встановлено діагноз: контактний дерматит періорбікулярних областей, контактний дерматит повік, синдром «сухого ока», міопія слабого ступеню очей та призначене відповідне медикаментозне лікування. Відповідно до консультаційного висновку від 15.07.2021 року позивач не має протипоказань до татуажу. Указані обставини об`єктивно свідчать про те, що після проведення процедури перманентного макіяжу (татуаж) повік [PERSON] зазнала ушкодження здоров`я. Разом з тим, надана позивачем довідка студії макіяжу «[INFO]» ФОП [PERSON] , в якій зазначено, що зроблений 13.04.2021 року перманентний макіяж має явно виражені дефекти і недоліки, на думку суду, не може бути належним та допустимим доказом по справі, оскільки остання не є експертом або спеціалістом в даній області. Твердження представника відповідача, що позивачем не доведено погіршення стану її здоров`я саме після проведеної послуги наданої відповідачем, не заслуговують на увагу, оскільки відомостей про те, що [PERSON] отримувала подібну послугу (або будь-яку іншу послугу із застосуванням фарби для татуажа) в іншому закладі, аніж косметологічний кабінет «Граттаж Пермамент» ФОП [PERSON] , матеріали справи не містять. За таких обставин, слід дійти висновку про те, що позивач довела факт завдання їй шкоди за участю відповідача. У той час як відповідачем не доведено відсутність її вини у заподіянні шкоди. При цьому, суд враховує, що відповідачем при виконанні косметологічної процедури не повідомлено позивача про препарат, який буде використовуватись при татуажу повік, про властивості такого препарату, вміст шкідливих для здоров`я речовин, в результаті чого надано неякісну послугу, яка спричинила негативні наслідки для здоров`я, що свідчить про порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів сплачених за прийом лікаря у розмірі 680 грн. та придбання ліків у розмірі 585 грн. підлягають до задоволення. В той же час вимога про стягнення сплачених коштів у розмірі 2300 за надання неякісної послуги задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) регулюються ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до 4 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з вимогою про усунення недоліків у наданій послузі до ФОП [PERSON] не зверталася, а повернення коштів за надання неякісної послуги ЗУ «Про захист прав споживачів» не передбачено. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Так, заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, [PERSON] посилалася на те, що зазнала значних моральних страждань, що виразилися у психічному пригніченні, необхідності відвідування лікарів, появою в суспільстві з явними дефектами зовнішності, зміні усталеного способу життя, в результаті чого у неї виник пригнічений, депресивний стан, погіршились відносини з оточуючими. Враховуючи обставини, при яких позивачу діями відповідача спричинена моральна шкода, ступінь та глибину моральних страждань [PERSON] , зважаючи на не значну тривалість лікування, необхідного для усунення наслідків неякісно проведеної процедури, а також що дії відповідача не призвели до суттєвого розладу здоров`я,

Outcome: partial