Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що 02.04.2015 року він придбав за договором купівлі-продажу у відповідача перехідник під стартер на трактор Т-150, вартістю 3820 грн. Вказаний перехідник було надіслано йому відповідачем з м. Мелітополь. Отримавши перехідник, він почав встановлювати його на належний йому трактор, але зясувалося, що вказаний перехідник є бракованим, оскільки шестерня на перехіднику не входить в зчеплення з шестернею, що знаходиться на тракторі, тобто вказаний перехідник не можливо було використовувати за призначенням. В звязку з цим він зателефонував відповідачу і вони домовилися, що відповідач замінить даний перехідник на якісний. Для цього він через перевізника «Інтайм» направив відповідачу перехідник, оплативши за послуги 71,35 грн. Вказаний перехідник відповідач отримав, але спочатку відповідач перехідник не замінив, на його пропозицію повернути кошти в сумі 3820 грн. також не відповів. Вважає, що відповідач грубо порушив вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому просить розірвати укладений з відповідачем договір купівлі-продажу, стягнути вартість неякісного перехідника в сумі 3820 грн., кошти за послуги перевізника в сумі 71,35 грн., витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. та судовий збір, а також моральну шкоду в сумі 3000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити в повному обсязі. Також пояснив, що трактор, на який він придбав перехідник, він використовував для особистих цілей в домашньому господарстві, оскільки має земельну ділянку для ведення особистого господарства. Відповідач ФОП [PERSON] представив суду заперечення на позов, посилаючись на те, що 04.04.2016 року він направив позивачу транспортною компанією «Нова пошта» замовлений останнім товар перехідник під стартер на трактор марки Т-150, при цьому відправлений товар відповідає вимогам цивільного законодавства щодо комплектності, кількості, асортименту та якості товару, про що свідчить відсутність відповідних письмових вимог до нього з боку позивача з часу отримання товару. Посилання позивача на брак товару вважає необґрунтованим, оскільки позивач самостійно встановлював перехідних під стартер і міг пошкодити шестерню на перехіднику чи сам перехідник, крім того, могла виникнути проблема з шестернею на тракторі, внаслідок чого вони не входять в зчеплення. Питання щодо якості придбаного позивачем товару може вирішитися лише експертним шляхом, але позивач не звернувся до експерта. Крім того, позивач не звертався до нього з письмовою претензією щодо якості товару, а лише по телефону повідомив його, що на його думку товар є неякісним і він відсилає товар назад. Вважає, що позивачем не доведено факту продажу йому товару неналежної якості, а тому просить відмовити в позові в повному обсязі. Оскільки між ним та позивачем склалися договірні відносини, вважає, що відсутні будь-які підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Також є безпідставними вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не доведено факт укладення договору з адвокатом про надання правової допомоги. До судового засідання відповідач не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд встановив наступне. З чека № 020420151554326 ПАТ КБ «ПриватБанк» від 02.04.2015 року, наданого позивачем, встановлено, що в цей день здійснено перерахування коштів сумі 3820 грн. на картковий рахунок одержувача № 516798********56 (а.с.5). 04.04.2015 року [PERSON] у м. Мелітополь здійснив поштове відправлення [PERSON], яке той отримав 07.04.2015 року, що підтверджується експрес-накладною № 59000103581239 (а.с.6). Також судом встановлено, що 14.04.2015 року позивач направив вантаж на ім.»я [PERSON] до м. Мелітополь, сплативши вартість послуг в сумі 71,35 грн. Вказана обставина підтверджується декларацією про прийняття вантажу № [NUMBER] від 14.04.2015 року (а.с.7). Факт придбання позивачем перехідника під стартер на трактор марки Т-150, вартістю 3820 грн., та факт повернення вказаного перехідника відповідачу не оспорюється сторонами, тому вказані обставини не підлягають доказуванню. Також не підлягає доказування факт предявлення позивачем усної претензії відповідачу щодо якості придбаного товару, оскільки вказана обставина також визнана відповідачем (ч.1 ст.61 ЦПК України). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.61-63) відповідач є фізичною особою-підприємцем з 12.06.2008 року по теперішній час. З пояснень свідка [PERSON] встановлено, що він працював у позивача на тракторі Т-150К, на якому встановлений двигун старого зразка. У квітні 2015 року позивач повідомив, що знайшов перехідник на вказаний трактор, щоб краще було його заводити. Придбаний позивачем перехідник під стартер вони встановили на трактор, але коли трактор завели, то почули шум, чого не повинно було бути. Вони зняли перехідник і побачили, що шестерні на перехіднику приварені не правильно. У його присутності позивач зателефонував продавцю перехідника і між ними відбулася розмова, в ході якої продавець пообіцяв замінити перехідник. Після цього позивач забрав перехідник, щоб відправити. Йому також відомо, що позивач відправив перехідник, але продавець його не замінив, в звязку з чим позивач придбав новий перехідник під стартер, який був встановлений на трактор. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав аналогічні пояснення. Згідно ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Відповідно до ч.1 ст.675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Частиною ч.2 ст.678 ЦК України встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Статтею 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Відповідно до ч.4 ст.700 ЦК України продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв'язку з відсутністю у нього такої інформації. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виконавця: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. При цьому згідно п.12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:він взагалі не може бути усунутий;його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Згідно із ч.4 ст.17 цього ж Закону у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Частиною 5 ст.7 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об'єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Судом безспірно встановлено, що відповідач ні після звернення позивача до нього з усною заявою що недоліків придбаного перехідника під стартер, ні після повернення відповідачу придбаного тим перехідника, ні після звернення позивача до суду, ні в ході розгляду справи у суді експертизу товару не організував, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх обовязків, передбачених вищезазначеними нормами законодавства. У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" розяснено, що зазначені у п.1 ст.14 Закону вимоги споживача про застосування заходів захисту в разі придбання ним товару неналежної якості не можуть бути задоволені, коли продавець, виготівник (підприємство, яке виконує функції) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування ним або його зберігання. За таких обставин суд вважає, що відповідач не довів, що істотний недолік придбаного позивачем товару виник після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним установлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, тому позовні вимоги позивача в частині розірвання договору купівлі-продажу перехідника під стартер на трактор Т-150, укладеного між сторонами, та стягнення з відповідача вартості придбаного товару в сумі 3820 грн. підлягають задоволенню. Твердження відповідача про те, що позивач не звернувся до експерта для зясування питання щодо якості придбаного ним товару, а тому не довів порушення своїх прав, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів" саме на відповідача покладено обовязок організувати проведення експертизи продукції у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди на це, але вказана вимога Закону не дотримана відповідачем. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом (правова позиція, викладена Верховним Судом України в постанові від 09.11.2016 року, справа № 6-1575цс16). Позивачем понесені витрати по справі судовий збір в сумі 1102,4 грн. (а.с.1), вартість послуг з доставки в сумі 71,35 грн. (а.с.7). Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 617,12 грн. Вимоги про стягнення витрат за послуги доставки задоволенню не підлягають, оскільки вказані витрати не відносяться до судових витрат (ст.79 ЦПК України). Також позивачем понесено витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. (а.с.68-69), що підтверджується договором про надання правової допомоги від 28.03.2016 року та актом виконаних робіт від 31.03.2016 року (а.с.68-69). Право на правову допомогу гарантовано ст.ст.\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від\~\~30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).\~Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.\~Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (зі змінами).\~\~\~ Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.\~Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні,тобто 640 грн. за одну годину роботи.\~Враховуючи, що позивачем понесено витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., розмір витрат підтверджено належними доказами, тому суд приходить до висновку про стягнення вказаних витрат з відповідача.

Outcome: partial