Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач 14.02.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб Одеської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом зобовязання [PERSON] знести самочинно реконструйовано (збудовану) двоповерхову квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог відзначила, що є власником квартири під №10 правостороннього флігеля в будинку №13 по вул. Єлісаветинській в місті Одесі. Відповідачу належить квартира № 15 в цьому ж будинку за вказаною адресою. Між сторонами утворився конфлікт з приводу законності реконструкції, відповідач на подвірї будинку по вул. Єлісаветінській, №13, безпосередньо під вікнами позивачки виконує роботи з реконструкції належної йому квартири №15 та на її місці самочинно фактично збудував двоповерховий будинок із порушенням будівельних, протипожежних та санітарних норм, що значно порушує її право власності та завдає їй збитків, а саме, в результаті самочинно реконструйованої квартири №15 [PERSON] прибудовано впритул до фасадної стіни квартири № 10, яка належить позивачці, другий поверх, яким повністю закрив вікно санвузла та частину вікна кухні квартири №10 по вул. Єлісаветинській у м. Одесі. Також відповідачем було самовільно знесені допоміжні приміщення будинку, в яких проходять комунікації будинку(каналізація та водопровід) квартири № 10, яка належить позивачці на праві власності, та на цьому місці здійснено будівництво, що унеможливлює доступ позивачки до вказаних комунікацій. З урахуванням вказаного, [PERSON] звернулась до суду за захистом своїх прав з відповідним позовом. У судове засідання 06.06.2016 року зявився представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 12.02.2016 року) позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225\~ ЦПК України\~ при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу від 10.02.2016р., згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 53223245 від 15.02.2016 року(а. с. 13). Відповідач у свою чергу є власником квартири [ADDRESS], згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 53573627 від 18.02.2016 року(а. с. 12, 67) та на підставі Договору купівлі-продажу від 15.06.2015р.(а.с.76-79). 24.02.2016р. складено акт щодо реконструкції квартири №15 шляхом обладнання мансардного поверху та пристройки у дворі будинку №13 по вул. Єлісаветинській, та який посвідчений майстрами ділянки №8 [PERSON],[PERSON], [PERSON], з якого вбачається, що обладнання при стойки виконано на місці не жилих підсобних приміщень, де проходять комунікації дворової каналізації і квартири №10, яка розташована на другому поверсі двоповерхового правоворотнього флігеля (власник [PERSON]В.), обладнання мансардного поверху квартири №15 виконано впритул до фасадної стіни квартири №10, що призвело до перекриття попадання світла у віконний пройом вказаної квартири.(а.с.18). Згідно листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.03.2016р. вбачається, що власником квартири №15 виконано пристрій прибудови на місці нежитлових підсобних приміщень (сараїв), де проходять комунікації дворової каналізації та квартири №10, розташованої на другому поверсі двоповерхового правоворотнего флігеля, на місці нежитлових підсобних приміщень ведеться будівництво двоповерхового будинку з порушенням протипожежних, санітарних та будівельних норм, перед забудовою встановлена огорожа, документи на відведення земельної ділянки відсутні.(а.с. 54). Актом обстеження від 16.03.2016р. встановлено, що на місці старого металевого огородження із сітки встановлено нове металеве огородження з хвірткою. Біля пристройки наявні металеві труби вмонтовані, ймовірно для обладнання наружних сходів, які ведуть на мансардний поверх.(а.с. 54). Згідно листа від 28.03.2016р. Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради вбачається, що містобудівельні умови та обмеження на проектування обєкта за адресою:м. Одеса, вул. Єлісаветинська, 13, управлінням не видавались. Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.03.2016р. Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, зазначено що станом на час перевірки, відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів. Відомостей про повернення на доопрацювання. Відмову у видачі. Скасування та анулювання зазначених документів, відсутні інформація щодо реєстрації дозвільних документів на виконання будівельних робіт за зазначеною адресою. Також, в матеріалах справи наявні завірені копії декларацій про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність обєкта до експлуатації з реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: м. Одеса, Єлісаветинська, 13, кв. 15 (а. с. 102-110) . Згідно відповіді КП «МБТІ та РОН» Одеської міської ради від 23.05.2016р., право власності станом на 31.12.2012р. на нерухоме майно (не житловий фонд) за адресою: [ADDRESS], зареєстровано зо [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.05.1992р. (а.с.111-115). Відповідно до листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 30.05.2016р. та копії дозволу № 461/06 на виконання будівельних робіт від 30.08.2006р., вбачається, що вказаний дозвіл був виданий інспекцією ДАБК м. Одеси 30.08.2006р. на будівництво садового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 2/2 під магазин (а. с. 98-99). Також, згідно Розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 21.04.2016р., [PERSON] зобовязано привести самовільно реконструйовану квартиру №15, яка розташована в житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Єлісаветинська, 13, в первинний стан (а. с. 2). З пояснень представника позивача та змісту позовної заяви, наявних у матеріалах справи фотокарток (а. с.10, 57-58) вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним позовом до [PERSON] стало влаштування останнім впритул до фасадної стіни квартири № 10, яка належить позивачці, другого поверху, яким повністю закрив вікно санвузла та частину вікна кухні квартири №10 по вул. Єлісаветинській у м. Одесі. Також відповідачем було самовільно знесені допоміжні приміщення будинку, в яких проходять комунікації будинку (каналізація та водопровід) квартири № 10, яка належить позивачці на праві власності, та на цьому місці здійснено будівництво, що що перешкоджає позивачці доступ позивачки до вказаних комунікацій. Листом ДАБІ України від 24.04.2015 р. N 40-203-19/3733 розяснено, Планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд та містобудівних та планувальних вимог і обмежень щодо гранично допустимої висоти будівель, мінімально допустимі відстані від об'єктів, які проектуються, до меж земельної ділянки (згода суміжних землекористувачів), мінімально допустимі відстані від об'єкта, який проектується, до існуючих будинків і споруд та огорожі. Відзначено, що для розв'язання спірних питань щодо влаштування огорож, їх конструкцій застосовуються положення Земельного кодексу України. Зокрема, згідно із статтею 103 цього Кодексу "Зміст добросусідства" власники та користувачі земельних ділянок зобов'язуються обирати такі способи їх використання, за яких власникам, користувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (в тому числі затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушенням будівельних норм і правил. Будівництво вважається правомірним, якщо власник ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому порядку дозвіл на забудову. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про планування і забудову територій" фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад дозвіл на будівництво об'єкта містобудування. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. У відповідності до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. У відповідності до положень ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст.\~316,\~317,319,\~321 ЦК України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи\~\~на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь\~яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Згідно до ст.. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо того що відповідачу була надана у встановленому законом порядку зазначена земельна ділянка, на якій побудова огорожа, для користування, суду не надано. Пунктом 33 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 5759 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому обєкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З частини 1 статті 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи суду не вбачається, та відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що влаштований за адресою [ADDRESS], пристройка з мансардою не є самочинним будівництвом, що йому видавався дозвіл на виконання будівництва даної обєкту, не доведено, що прибудова біля квартири належній позивачці на праві власності реконструйованої квартири побудована правомірно з попереднім погодженням з компетентними органами та у відповідності до вимог закону. Суд вважає, що позов є обґрунтованим, тому дії відповідача з влаштування пристройка з мансардою будинку № 13 по вулиці Єлісаветинська у місті Одесі є неправомірними та таким, що перешкоджають [PERSON] у здійсненні її права користування та розпорядження своїм майном, оскільки дана пристройка чинить перешкоди у вільному доступі до комунікацій квартири позивачки. Таким чином, суд, з урахуванням положень ст.. 15-16 ЦК України, вважає, що права та інтереси [PERSON] підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи,

Outcome: approved