Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулася до суду із вищевказаним позовом, позовні вимоги якого збільшила, просила суд зобов`язати Голопристанський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) внести до Єдиного реєстру заборон про зняття арешту на майно, власником 47/100 частин якого є [PERSON] , [INFO] , а саме: на житловий будинок [ADDRESS] , який був накладений на підставі ухвали Голопристанського народного Суду від 18.10.2002 року, б/н, реєстраційний номер 2499341, зареєстрований 17.10.2005 р. 10:11:45 за № 2466341, реєстратором: Голопристанська державна нотаріальна контора, 75600 Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Енгельса, 4, прим. 2, ( 05539)2-64-67 та на підставі повідомлення 661975, 20.02.2004 р., виконавчої служби Голопристанського району, зареєстрованого 14.10.2005 р., 11:27:27 за № 2494622 реєстратором: Голопристанська державна нотаріальна контора, 75600, Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Енгельса, 4, прим. 2, ( 05539)2-64-67. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27.11.2003 року ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області у справі № 2-131/2003 р. затверджено мирову угоду між нею, [PERSON] , та [PERSON] щодо розподілу сумісного майна подружжя. Даною ухвалою за нею визнано право власності на 47/100 частин будинку [ADDRESS] та визначено право власності на причеп МАЗ-8114, 1988 року випуску та згода отримати компенсацію від [PERSON] за автомобіль «Шкода Форман» та «Комбі ІЖ 21251» в сумі 4860 грн., та компенсацію за переобладнання будинку у розмірі 756 грн. За [PERSON] визнано право власності на 53/100 частини будинку [ADDRESS] , а також визнано за ним право власності на автомобілі «Комбі ІЖ 21251» та «Шкода Форман». Провадження по справі за її позовом до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя - закрито. Ухвала набрала законної сили. В рамках розгляду цивільної справи № 2-131/2003, з метою забезпечення позову, 18.10.2002 року Голопристанським народним Судом винесена ухвала про накладання арешту на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 234505549 від 27.11.2020 р., вказаний житловий будинок до теперішнього часу перебуває під обтяженням на підставі ухвали Голопристанського народного Суду від 18.10.2002 року. На сьогоднішній день підстави, які існували на час накладання арешту на житловий будинок, відпали та існуюче обтяження будинку створює перешкоди щодо вільного розпорядження належним їй майном. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, окрім обтяження на підставі ухвали Голопристанського народного Суду, міститься ще одна інформація про обтяження на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: про арешт майна, реєстраційний номер обтяження 2494622, яке зареєстровано 14.10.2005 р., реєстратор: Голопристанська державна нотаріальна контора, 75600, Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Енгельса, 4, прим. 2, підстава обтяження: повідомлення 661975, 20.02.2004 р., виконавча служба Голопристанського району. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та третя особа у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст.321 ЦК України. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Увалою Голопристанського районного суду у справі № 2-131/2003 р. затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя, по якій [PERSON] згодна на розділ будинку, розташованого в [ADDRESS] , і одержати право власності на І частину будинку по варіанту розділу, а саме: приміщення 1-1, 1-4, сіні "а" (ІУ, У, УІІ), ганок, літню кухню з підвалом літ. "Д", сарай з підвалом літ. "Ж", водопровід № 1, туалет літ. "З", душ літ. "И", частину огорожі № 3, 4, 5, що складає 15692 грн., тобто 47/100 частини будинку і земельну ділянку S1 = 2742 м2. Крім того, визначити право власності на причеп МАЗ-8114, 1988 року випуску. Згодна отримати від [PERSON] компенсацію за автомобілі "Шкода Форман" та "Комбі ІЖ 21251" в сумі 4860 грн., із якої дві тисячі гривень [PERSON] сплатить до січня 2004 року, а дві тисячі вісімсот шістдесят гривень - до березня 2004 року; компенсацію за товар у розмірі 500 грн., компенсацію за різницю в вартості часток в домобудівлі з урахуванням виконання робіт за переобладнання будинку власником частки, у розмірі 756 грн. до березня 2004 року. Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя - закрито. Ухвала набрала законної сили 13.12.2003 року. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2764554 від 06.02.2004 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належать 47/100 частка житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В рамках розгляду цивільної справи № 2-131/2003, з метою забезпечення позову, 18.10.2002 року Голопристанським районним судом винесена ухвала про накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Голопристананського районного суду Херсонської області, матеріали справи № 2-131/2003 р. знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання справи згідно Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строків зберігання, затверджений наказом ДСА від 07.12.2017р. № 1087. В архіві Голопристанського районного суду зберігається оригінал ухвали про затвердження мирової угоди. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 234505549 від 27.11.2020 р., на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , накладено арешти (архівний запис): -на підставі повідомлення, 661975, 20.02.2004, Виконавчої служби Голопристанського району, реєстраційний номер обтяження 2494622; -на підставі ухвали Голопристанського народного Суду від 18.10.2002 року, б/н, реєстраційний номер обтяження 2499341. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що на час звернення [PERSON] з даною позовною заявою до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині зняття арешту з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Що стосується вимоги зобов`язати Голопристанський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) внести до Єдиного реєстру заборон про зняття арешту на майно, власником якого 47/100 частини є [PERSON] , [INFO] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] , то суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно із п.6 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. Ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Таким чином, дане рішення з дня набрання ним законної сили є підставою для зняття арешту та реєстрації припинення обтяження,а тому вимога позивача в цій частині є передчасною. Крім того, суд не може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, оскільки такі дії є дискреційними повноваженнями вказаних вище суб`єктів, а тому вимога позивача у цій частині є такою, що не підлягає задоволенню. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині зняття арешту з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником 47/100 частин якого є [PERSON] , [INFO] , накладеного на підставі повідомлення, 661975, 20.02.2004, Виконавчої служби Голопристанського району, реєстраційний номер обтяження 2494622 та на підставі ухвали Голопристанського народного Суду від 18.10.2002 року, б/н, реєстраційний номер обтяження 2499341.

Outcome: partial