Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, також неустойки, посилаючись на те, що 25 серпня 2014 року він придбав у відповідачів в магазині «База Автозвуку», що розташований за адресою: м. Київ, бульвар Чоколовський,37, за 1677 грн. відеореєстратор Х-vision F-3000G. Оскільки в межах гарантійного строку відеореєстратор вийшов з ладу, його 22 травня 2015 року було прийнято на гарантійний ремонт фізичною особою підприємцем [PERSON] 15 червня 2015 року відповідач ТОВ «Гуртовий автокомплект» прийняв рішення про списання відеореєстратора, оскільки він виявився з браком, та повернув його вартість в сумі 1677 грн. Однак, на момент розірвання договору купівлі-продажу вартість аналогічного відеореєстратора становила вже 2559 грн., а тому, виходячи з положень п.7 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачі мали повернути йому не 1677 грн., а 2559 грн. На день подачі позову різницю у вартості відеореєстратора йому не повернуто, тому на підставі п.9 ст.12, п.7 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів» за 332 дні затримки повернення коштів, просить стягнути неустойку в розмірі 1% вартості відеореєстратора за кожен день затримки, що складає 8 495 грн. 88 коп. Крім цього і просить стягнути: солідарно з ТОВ «Гуртовий автокомплект», фізично позивач посилається на те, що відповідно до ст.8 Закону України про захист прав споживачів він має право на отримання неустойки завданої фізичною особою [PERSON] за затримку усунення недоліків відеореєстратора на 10 днів в сумі 255 грн. 90 коп. Також [PERSON] у позовній заяві зазначив, що 29 грудня 2014 року ним було придбано у ТОВ «Гуртовий автокомплект» штатні автомобільні фари денного світла RS DRL FORD FOCUS 2012 +, кошти за товар отримав фізична особа-підприємець [PERSON] 28 травня 2015 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Гуртовий автокомплект» із вимогою про усунення недоліків товару в межах гарантійного ремонту, оскільки фари не працювали належним чином, моргав лівий ліхтар, гарантійний ремонт було виконано 15 червня 2015 року, хоча узгоджена була дата 11 червня 2015 року. З огляду на це позивач має право на відшкодування неустойки за 4 дні затримання проведення ремонту по усуненню недоліків в сумі 96 грн. 76 коп. = 2\~419 грн./100 х 4 дні. Крім цього за 2 дні до звернення із вимогою проведення гарантійного ремонту позивач поніс витрати по зняттю та встановленню автомобільних фар в сумі 589 грн. на підставі наряду замовлення, а також 10 грн. у вигляді оплати послуг банку. В подальшому після проведення гарантійного ремонту, позивачем було сплачено 545 грн. за встановлення фар. 4 серпня 2015 року позивач повторно звернувся до ТОВ «Гуртовий автокомплект» із вимогою про проведення ремонту фар, моргав правий ліхтар, ремонт було проведено та повернуто товар 19 серпня 2015 року, при тому, що сторонами була узгоджена дата ремонту 18 серпня 2015 року. Позивач, зважаючи на вимоги ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути неустойку за 1 день в сумі 24 грн. 19 коп. Крім цього [PERSON] було понесено витрати повязані із зняттям та установкою фар в сумі 1 090 грн. Також позивач стверджує, що має право на відшкодування моральної шкоди, повязаної із неправомірними діями відповідачів, оскільки був позбавлений можливості використовувати за прямим призначенням комплектуючі до автомобіля, він був вимушений близько 10 разів звертатися до відповідачів з приводу ремонту проданого товару, з огляду на що, вважає, що відповідачі мають відшкодувати завдану йому моральну шкоди у в сумі 300 грн. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з ТОВ «Гуртовий автокомплект», фізичної особи-підприємця [PERSON], фізичної особи-підприємця [PERSON], фізичної особи [PERSON] матеріальну шкоду завдану неповним поверненням вартості товару в сумі 882 грн.; солідарно з ТОВ «Гуртовий автокомплект» та фізичної особи-підприємця [PERSON] неустойки за затримку усунення недоліків відеореєстратора в сумі 255 грн. 90 коп.; солідарно з ТОВ «Гуртовий автокомплект» та фізичної особи-підприємця [PERSON] неустойку за затримання коштів за товар відеореєстратор в сумі 8\~495 грн.; солідарно з ТОВ «Гуртовий автокомплект» та фізичної особи-підприємця [PERSON] затримку за усунення недоліків в сумі 96 грн. 76 коп., збитки в сумі 1\~144 грн. завдані продажем неякісної продукції; солідарно з ТОВ «Гуртовий автокомплект» та фізичної особи-підприємця [PERSON] неустойку за затримку усунення недоліків в сумі 24 грн. 19 коп., збитки завдані продажем неякісної продукції в сумі в сумі 1 090 грн.; а також із всіх відповідачів солідарно моральну шкоду в сумі 300 грн. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Гуртовий Автокомплект» в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення на позовну заяву [PERSON], в яких заперечує про існування будь-яких правовідносин із позивачем, оскільки товарів які містили недоліки останньому не продавалось. Відповідач фізична особа [PERSON] в судове засідання також не зявився, направив письмові заперечення на позов, в яких зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки в справі відсутні будь-які докази того, що на час повернення коштів він, як продавець здійснював реалізацію аналогічного відеореєстратора за ціною 2\~559 грн., позивач безпосереднього до нього із вимогами про повернення коштів та сплати неустойки не звертався, крім цього позивачем пеню нараховано на вартість проданого відеореєстратора, яка становила 2\~559 грн., підстав для нарахування пені відповідно до ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів» не має, оскільки договір купівлі-продажу було укладено в магазині, про що зазначив позивач. Відсутні підстави і для стягнення моральної шкоди. Враховуючи викладене, відповідач [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідачі фізична особа-підприємець [PERSON], фізична особа-підприємець [PERSON], фізична особа підприємець [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без їхньої участі не надсилали, про причини неявки до суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 20 січня 2016 року рішенням Соломянського районного суду м. Києва по справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моторна справа» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в задоволенні позову було відмовлено. Відповідне рішення набрало чинності 12 лютого 2016 року. Цим рішенням було встановлено, що [PERSON] придбав у фізичної особи-підприємця [PERSON] в магазині, що по вул. Бульвар Чоколовський 37 в м. Києві відеореєстратор Х-vision F-3000G за ціною 1\~677 грн. 22 травня 2015 року позивач звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] із вимогою про усунення недоліків в межах гарантійного ремонту. Відеореєстратор був прийнятий на гарантійний ремонт, а фізична особа-підприємець зобовязувався здійснити ремонт до 5 червня 2015 року. 15 червня 2015 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було прийнято акт про списання товару згідно квитанції №1791 від 5 червня 2015 року та повернуто позивачу кошти в сумі 1\~667 грн., із відміткою позивача, що він претензій до продавця товару не має. Права споживача у разі придбання товару неналежної якості визначено ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. В силу ч.3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. [PERSON] скористався своїм правом та розірвав договір купівлі-продажу відеореєстратора Х-vision F-3000G укладений з ФОП [PERSON] 15 червня 2015 року, коли продавець та покупець досягли домовленості щодо повернення коштів, що вбачається із акту від 5 червня 2015 року, де позивач просив повернути йому кошти в сумі 1\~667 грн., та що було виконано 15 червня 2016 року ФОП [PERSON] Відповідні обставини встановлено рішенням Соломянського районного суду м. Києва та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] не заперечувалось. Згідно ч.7 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. В судовому засіданні позивачем належними та допустимими доказами не було підтверджено обставин того, що фізична особа-підприємець [PERSON] здійснював реалізацію такого товару за ціною 2\~559 грн. та його наявність у продавця на час розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів. Роздруківка із сайту «База автозвуку» http://avtozvuk.ua із зазначенням відомостей про ціну відеореєстратора Х-vision F-3000G в сумі 2\~559 грн. містить відмітку про те, що відповідний товар можна тільки замовити, але не підтверджує обставин, що аналогічний товар реалізовувався за такою ціною фізичною особою-підприємцем [PERSON] на час розірвання договору та повернення коштів. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, підстав для стягнення різниці вартості відеореєстратора між початковою ціною продажу та ціною на час розірвання договору та повернення коштів у суду не має. Що стосується стягнення неустойки за порушення строків виконання гарантійного ремонту на 10 днів, про що зазначив позивач, судом враховується наступне відеореєстратор був наданий у ремонт 22 травня 2015 року, строк виконання ремонту сторонами був обумовлений до 5 червня 2015 року. 5 червня 2015 року було складено акт про те, що товар був списаний, а сам [PERSON] в цей же день подав заяву про повернення коштів, з чим погодився ФОП [PERSON], який 15 червня 2015 року прийняв рішення про повернення коштів, які позивач тоді ж і отримав. Підстав для стягнення неустойки за прострочення строків відведених на усунення недоліку суд не вбачає, оскільки вони були дотримані. Посилання позивача на ч.9 ст.12, ч.7 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу для стягнення неустойки в розмірі 1 відсотка вартості продукції за кожен день затримання повернення грошей в сумі 8\~495 грн. є необґрунтованим, суд вважає за необхідне зазначити, підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги є те, що права споживача ніяким чином розірванням договору за його ініціативою порушені не були, продавцем дотримано вимоги ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім цього відповідними статтями, на які посилається позивач врегульовано права споживача при укладенні договору поза торгівельним або офісним приміщенням (ст.12 цього Закону) та при укладенні договору на відстані (ст.13 цього Закону), а тому при розгляді даного спору застосовані бути не можуть. Правовідносини, які виникли між ФОП [PERSON] та [PERSON] врегульовано ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» і нею не передбачено можливості стягнення неустойки за прострочення повернення коштів за придбаний товар. Що стосується вимог позивача про відшкодування неустойки та збитків завданих простроченням терміну на усунення недоліків фар денного світла, суд виходить із такого. Позивач стверджує, що 29 грудня 2014 року ним було придбано у ТОВ «Гуртовий автокомплект» штатні автомобільні фари денного світла RS DRL FORD FOCUS 2012 +, кошти за товар отримав фізична особа-підприємець [PERSON] 28 травня 2016 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] із вимогою про проведення гарантійного ремонту фар, оскільки не працювала належним чином права фара. Строк виконання ремонту було визначено 11 червня 2015 року. Позивач отримав фари із зовнішнім недоліком 15 червня 2015 року, про що письмово зауважив. Однак відміток, щодо прострочення терміну виконання гарантійного ремонту не робив. 4 серпня 2015 року позивач повторно звернувся до сервісного центру із вимогою про здійснення гарантійного ремонту фари, строк виконання замовлення було обумовлено до 18 серпня 2015 року. Позивач отримав фару 19 серпня 2015 року, про що розписався, зауважень не предявляв, крім цього на сервісному талоні є відмітка, що 18 серпня 2015 року роботи виконані (а.с.54). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону N 1023-XII); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону N 1023-XII). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. N 5 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків. З огляду на викладене, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про придбання штатних автомобільних фар денного світла RS DRL FORD FOCUS 2012 + у будь-кого із відповідачів, тому підстави для покладення на них обовязку щодо відшкодування завданих збитків та неустойки відсутні. Крім цього відсутні підстави для стягнення неустойки, оскільки доказів того, що мало місце порушення строків суду також надано не було, з належного і допустимого доказу сервісного талону за серпень 2015 року цього не вбачається, не можна зробити такого висновку і з ксерокопії документа за червень 2015 року (а.с.17). З огляду на викладене в задоволенні вимог про стягнення неустойки за затримку усунення недоліків в сумі 96 грн. 76 коп. та 24 грн. 19 коп. слід відмовити, оскільки позивач не довів, які його права як споживача були порушені відповідачами. Відповідно до ст.23 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 3 цієї ж статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст. 16 Закону N 1023-XII (в редакції Закону від 19 травня 2011 р. N 3390-VI), згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. 17 вересня 2011 р. набув чинності Закон від 19 травня 2011 р. N 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" (далі - Закон N 3390-VI), яким установлено порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт і послуг, регулюється нормами ЦК (статті 1209 - 1211). У Законі N 3390-VI надано визначення понять "шкода" (ст. 1) і "дефектна продукція" (ст. 5). Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. N 5, від 27 лютого 2009 р. N 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. У ст. 1 Закону N 3390-VI поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. В силу ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Витрати позивача повязані із установкою та зняття фар в сумі 1\~090 грн., не можуть бути стягнуті, оскільки відсутній причинний зв'язок між діями чи бездіяльністю відповідачів та наслідками - заподіянням збитків споживачу. Що стосується стягнення моральної шкоди, суд вважає, що підстав для стягнення моральної шкоди в сумі 300 грн. з підстав зазначених у позовній заяві, а саме позбавлення можливості протягом тривалого часу використовувати за призначенням придбаний товар, вжиття додаткових зусиль для нормалізації свого життя, неодноразові звернення до відповідачів не має, оскільки моральна шкода може бути відшкодована тільки при завдані шкоди майну та шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя та смертю, таких обставин в судовому засіданні встановлено не було. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі повязані із забезпеченням явки в судове засідання позивача слід покласти на останнього, інші судові витрати слід віднести на рахунок державного бюджету України.

Outcome: dismissed