Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

17 лютого 2020 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 грудня 2018 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро, як кредитором та [PERSON] , як Позичальником, був укладений Кредитний договір № 2371/18, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сум 3 300 гривень, строком на 12 місяців, починаючи з 20 грудня 2018 року до 19 грудня 2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 20 грудня 2018 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №3197 від 20 грудня 2018 року на суму 3 300,00 гривень. Відповідно до умов кредитного договору № 2371/18 від 20 грудня 2018 року [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з "20" по "30" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 19 грудня 2019 року. Відповідач повинен був повернути 3 300,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.2 кредитного договору. Проте, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання по кредитному договору: несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день простроченого платежу. Строк дії кредитного договору №2371/1 від 20 грудня 2018 року закінчився19 грудня 2019 року, але сума кредиту не повернута і залишок за кредитом складає 2299,70 гривень (3 300,00 грн. (сума кредиту) - 1000,30 грн. (фактично сплачено кредиту) = 2 299,70 грн. Згідно кредитного договору та розрахунку заборгованості, відповідач повинен повернути: - залишок по кредиту - 2 299,70 гривень; - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 6 711,29 грн. ( 3227,96-1399,70=1828,26 грн.). Тобто заборгованість становить - 4 127,96 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідача направлялися вимоги погасити заборгованість, але відповідач проігнорувала вимоги позивача, самоусунулася від виконання зобов`язання. Станом на 20 січня 2020 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 2371/18 від 20 грудня 2018 року складає - 4 127,96 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі - 4 127,96 грн., з яких: 2 299,70 грн. - залишок по кредиту; 1828,26 грн.- проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, а також судові витрати по справі у розмірі 2102,00 гривень. У позовній заяві позивач просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 10 березня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника КС "Союз-Дніпро", позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання неодноразово не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 03.03.2020 року, наданих на запит суду, 10.03.2020 року [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 17). У зв`язку з цим відповідач, крім викликів за вказаною адресою, була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано 07.04.2020 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачі - [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК). Дійсно, 20 грудня 2018 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] , був укладений Кредитний договір № 2371/18, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сум 3 300 гривень, строком на 12 місяців, починаючи з 20 грудня 2018 року до 19 грудня 2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 20 грудня 2018 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №3197 від 20 грудня 2018 року на суму- 3 300,00 гривень. Відповідно до умов кредитного договору № 2371/18 від 20 грудня 2018 року [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з "20" по "30" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 19 грудня 2019 року. Відповідач повинна була повернути 3 300,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.2 кредитного договору. Проте, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання по кредитному договору: несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день простроченого платежу. Строк дії кредитного договору №2371/1 від 20 грудня 2018 року закінчився19 грудня 2019 року, але сума кредиту не повернута і залишок за кредитом складає 2299,70 гривень (3 300,00 грн. (сума кредиту) - 1000,30 грн. (фактично сплачено кредиту) = 2 299,70 грн. Згідно кредитного договору та розрахунку заборгованості, відповідач повинен повернути: - залишок по кредиту - 2 299,70 гривень; - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 6 711,29 грн. ( 3227,96-1399,70=1828,26 грн.). Тобто заборгованість становить - 4 127,96 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідача направлялися вимоги погасити заборгованість, але відповідач проігнорувала вимоги позивача, самоусунулася від виконання зобов`язання. Станом на 20 січня 2020 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 2371/18 від 20 грудня 2018 року складає - 4 127,96 грн. В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох і більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків (ст.611 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Як зазначалося вище, сторони встановили строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник не виконала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у встановлені Кредитним договором терміни. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданим до матеріалів справи платіжним дорученням 91 від 24.01.2020 року (а.с.11) у розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved