Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги в сумі 3368,47 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS], відповідно користуються послугами позивача і згідно ст.67, 68 Житлового кодексу України та ст.22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, однак відповідачі неналежним чином проводять оплату наданих житлово-комунальних послуг з оплати за водопостачання та водовідведення. 21.11.2014р. позивач звертався до Сихівського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу. Судом видано судовий наказ про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, проте ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22.12.2014р. судовий наказ скасовано. Відповідачі борг не оплатили, внаслідок чого станом на 01.08.2015р. у них утворилась заборгованість в сумі 3368,47 грн. На неодноразові попередження в добровільному порядку сплатити борг відповідачі не реагують, в зв'язку з чим просить стягнути суму заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Подала до суду заперечення та заяву в яких просить відмовити у позові у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча були належно повідомлені про час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). На підставі п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006р. №45, діє з 02.02.2006р.), ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місяця проживання про склад сім'ї і прописки виданої Асоціацією об'єднань співвласників багатоквартирних будинків «Сихівчани» №477. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачемстаном на 01.08.2015 р. відповідачі заборгували за водопостачання та водовідведення - 3368,47 грн., Таким чином, відповідачі, не здійснювали своєчасно оплату за надані позивачем послуги за водопостачання та водовідведення, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними. Під час розгляду справи в суді відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності, що, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, а згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Встановлено, що позивач із зазначеним позовом звернувся до суду 28 серпня 2015 року. Заборгованість по комунальним послугам, яку просить стягнути позивач, виникла з жовтня 2009 року по квітень 2011 року. Відповідно до вимог ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В вересні 2011 року відповідачами оплачено частину заборгованості за надані послуги в розмірі 306,22 грн., тобто вчинено дію, що свідчить про визнання боргу, а тому строк позовної давності перервався. Разом з тим, як на момент звернення з позовом до суду (28 серпня 2015 року) так і на момент звернення ЛМКП «Львівводоканал» із заявою про видачу судового наказу (21.11.2014 р.) сплив трьохрічний строк позовної давності. Представником позивача не надано належних доказів про поважність пропуску звернення до суду щодо стягнення заборгованості, а тому суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed