Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Літинського районного суду віннциької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права на частку, в якій зазначає, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 1978 року, який було розірвано 24 грудня 1987 року. Від часу укладення шлюбу проживали в одному будинку, головою двору якого була мати [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що після розірвання шлюбу вони продовжували разом проживати, вести спільне господарство, разом будували домогосподарство, виховували дітей та були поєднані правами і обов`язками подружжя, що підтверджується виписками із погосподарської книги за 1986-2020 року. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким усе своє майно дочці [PERSON] та синові [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли відповідачі, які прийняли відповідачі, оскільки подали заяви до нотаріуса про прийняття, як спадкоємця за заповітом. У неї нотаріус не прийняв заяву, так як з спадкоємцем з 1987 року до дня його смерті проживали без реєстрації шлюбу. Вказана обставина змушує звернутися до суду встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також визнати право власності на господарчі споруди, які були побудовані за період шлюбу з 1978 року до 1987 року. Представник позивача [PERSON] адвокат Сільченко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених в позові підтримав повністю. Суду пояснив, що його довірителька проживала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак між сторонами виникли непорозуміння і 24 грудня 1987 року шлюб між ними було розірвано. Проте, з моменту офіційного розлучення і до дня смерті покійного чоловіка вони разом проживали, вели спільне господарство, виховували дітей. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яку його довірителька має намір успадкувати. Проте в нотаріальній конторі в прийнятті заяви про прийняття спадщини її було відмовлено, в зв`язку з відсутністю належності до кола осіб, які мають право на спадкування. За таких підстав, просить позов задовольнити та встановити факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] якчоловіка та жінки без шлюбу, а також визнати спільною сумісною власністю побудовані ними господарські споруди та визнати за його довірителькою право на 1/3 частку в йьому майні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити у позові повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник відповідача Стрижавської сільської ради Вінницького району Вінницької області надіслали до суду листа, відповідно до якого справу просять розглянути без участі представника селищної ради. Рішення просять прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8) 24.12.1987 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.9) [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 1986-1990 р.р. Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №717 від 04.08.2020 р. (а.с.10) [PERSON] зазначена головою двору, [PERSON] зазначений як син, [PERSON] зазначена як невістка, [PERSON] зазначений як онук, [PERSON] зазначена як онука. Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 1991-1995 р.р. Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №718 від 04.08.2020 р. (а.с.10 зв.) [PERSON] зазначений як голова двору, [PERSON] зазначена як дружина, [PERSON] зазначений як син, [PERSON] зазначена як дочка. Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 1996-2000 р.р. Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №719 від 04.08.2020 р. (а.с.11) [PERSON] зазначений як голова двору, [PERSON] зазначена як дружина, [PERSON] зазначений як син, [PERSON] зазначена як дочка. Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 2001-2005 р.р. Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №720 від 04.08.2020 р. (а.с.11 зв.) [PERSON] зазначений як голова двору, [PERSON] зазначена як дружина, [PERSON] зазначений як син, [PERSON] зазначена як дочка. Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 2006-2010 р.р. Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №721 від 04.08.2020 р. (а.с.12.) [PERSON] зазначений як голова двору, [PERSON] зазначена як дружина. Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 2011-2015 р.р. Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №722 від 04.08.2020 р. (а.с.12 зв.) [PERSON] зазначений як голова двору, [PERSON] зазначена як дружина. Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 2016-2020 р.р. Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №723 від 04.08.2020 р. (а.с.13) [PERSON] зазначений як голова двору, [PERSON] зазначена як дружина. Відповідно до заповіту від 02.02.2015 року (а.с.14) [PERSON] на випадок своєї зробила таке розпорядження: усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати її на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до довідки Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №689 від 27.07.2020 р. (а.с.15) [PERSON] , 1956 року народження, який помер [INFO] був зареєстрований та проживав до дня смерті в [ADDRESS] , разом з ним проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] , 1959 року народження. Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.16-17) зазначається технічна характеристика будинку та господарських споруд. Відповідно до запису акта про укладення шлюбу (а.с.) 26 серпня 1979 року згідно актового запису №12 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище на " [PERSON] ". Також в судовому засіданні досліджено спадкову справу №268/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.38-43), в якій міститься заява [PERSON] від 29.07.2020 р. та [PERSON] від 27.07.2020 року про отримання спадкового майна після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Згідно з положеннями п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст.74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Так, в судовому засіданні наданими суду доказами, а саме виписками з погосподарських книг не можливо встановити факт спільного проживання позивачки [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1987 року і до дня його смерті. Зокрема, дані виписки вказують лише про зареєстрованих в домогосподарстві в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області осіб і їх відношення до двору та не свідчать про спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. У зв`язку з цим, наявність таких доказів - виписок з погосподарських книг та доводи представника позивача унеможливлюють встановлення судом факту спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] як дружини і чоловіка без реєстрації шлюбу, оскільки вказане не відповідає вищенаведеним нормам сімейного права. Щодо вимоги про визнання спільною сумісною власністю сарай позначеного літ. "Б", сарай літ. "б1", сарая "В", криниці №3 та визнання права на 1/3 частку в цьому майні, суд виходить з наступного. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Вирішуючи питання щодо правового режиму спірного майна, суд повинен встановити факт створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття, а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Так, судом встановлено, що сарай позначеного літ. "Б", сарай літ. "б1", сарай "В" та криниця №3 є складовою домогосподарства по [ADDRESS] і часткове визнання на нього чинним законодавством не передбачено. Крім того, суду не надано доказів належності покійному [PERSON] вказаного будинку садибного типу, а також доказів спільного будівництва зазначених господарських споруд. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно вимог ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог повністю. Враховуючи ту обставину, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено два рази судовий збір, одна з яких квитанція № 0.0.1846723689.1 від 23.09.2020 року на суму 1261, 20 грн. включає сплату судового збору за вимогою окремого провадження в сумі 420,40 грн. та судовий збір за позовну вимогу майнового характеру, тому судовий збір сплачений згідно квитанції №NOUYC3557V від 21.08.2020 р. на суму 420,40 грн. підлягає поверненню позивачу [PERSON] .

Outcome: dismissed