Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

22 березня 2019 року позивачі звернулись до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради про визнання права власності по 1/2 частці кожному на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], вказуючи на те, що вона являється спадкоємцем за законом після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO], оскільки Кривоозерською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначене спадкове, із-за відсутності правовстановлюючого документу на вказане майно. Посилаючись на те, що спадкодавець є законним власником спадкового майна, позивачі просить про задоволення позову. В судове засідання позивачі не з'явились, надали до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу слухати за відсутності представника Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок за позивачами. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі позивача та представника відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Кривоозерським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області 23 січня 1996 року(а.с.11). Спадкоємицями за законом першої черги, на спадщину після смерті [PERSON] є позивачі як діти спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER], виданим Кривоозерським райбюро ЗАЦС Миколаївської області 20 лютого 1962 року(а.с.12); свідоцтва про народження позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданим Кривоозерським райБюро ЗАГС Миколаївської області 27 грудня 1966 року, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Кривоозерським районним відділом ЗАГС Миколаївської області 17 вересня 1988 року(а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарчими будівлями та побутовими спорудами, розташованого по [ADDRESS]. Згідно даних свідоцтва про право приватної власності на будівництво [NUMBER] від 23 листопада 1981 рік підтверджується, що [PERSON], зазначений як власник(а.с.15). Відповідно до даних довідки №1150, виданої виконавчим комітетом Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, встановлено, що останнім, постійним місцем проживання [PERSON], померлого [INFO], було [ADDRESS](а.с.19). Як вбачається із спадкової справи №36/2019(а.с.26-36), [PERSON], [PERSON], прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, проте в оформленні спадкових прав на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами у нотаріальному порядку їм відмовлено(а.с.4), так як відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок за адресою [ADDRESS], виготовленого Комунальним підприємством "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" 27 липня 2011 року (а.с.16-18), спадковий житловий будинок побудований в 1964 року. Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів". Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1964 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Отже, судом встановлено, що будинок [ADDRESS], не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] як об'єкт права власності - нерухоме майно. У відповідності до нормативних положень ЦК України - статей 1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач. Тому наявні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, розташований по [ADDRESS], за позивачем в порядку спадкування за законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права власності на 1/2 частку кожній, житлового будинку з відповідними цій частці господарчими будівлями та побутовими спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що відповідач - Кривоозерська селищна рада Кривоозерського району Миколаївської області - не заперечує проти задоволення позову, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved