Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 23.08.2013р. відповідач отримав кредит у розмірі 12599,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 07.08.2016р. виникла заборгованість у сумі 21226,37 грн., яка складається з: 9189,90 грн. - заборгованість за кредитом; 2,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8086,98 грн. заборгованість за пенею та комісією, та штрафу у сумі 3946,90 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника та згоду про розгляд справи у заочному порядку, також надав заяву, в якій просила стягнути з відповідача судові витрати, повязані з викликом відповідача у судове засідання через оголошення у ЗМІ, у сумі 348 грн., додавши рахунок на оплату оголошення у газеті (а.с. 5, 69 - 71). Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 142 газети «Слобідський край» від 26.11.2016р., письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав (а.с. 48, 56, 57, 72). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 23.08.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12599,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, на підтвердження чого підписав заяву позичальника разом з Генеральною угодою разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір (а.с. 7-32). При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил, банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед банком. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 52 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом 07.08.2016р. має заборгованість у розмірі 21226,37 грн., яка складається з наступного: 9189,90 грн. - заборгованість за кредитом; 2,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8086,98 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 3946,90 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в поряд встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Не виконуючи належним чином зобовязання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови кредитного договору Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі № 6-2003цс15). З заявлених позовних вимог вбачається, що у розмір заборгованості за кредитним договором входить заборгованість за пенею та комісією у сумі 8086,98 грн., а також штраф: 3946,90 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. З огляду на вищевикладене суд вбачає підстави для зменшення розміру заборгованості за кредитним договором і вважає обґрунтованим стягнення з відповідача за кредитним договором заборгованості, яка складається з: заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом і заборгованості за пенею та комісією за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 1000 грн. Суд вважає, що стягнення заборгованості за кредитним договором у такому розмірі не перевищуватиме розміру збитків, завданих позивачу невчасним виконанням зобовязання, а також відповідатиме закріпленому ст. 3 ЦК України принципу справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, а також враховуючи, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не погасив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial