Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

26 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з ПАТ Комерційний банк "Надра" 9150 грн сплачених на підставі квитанції №к21/N/1 від 23 січня 2015 року; стягнення з ПАТ Комерційний банк "Надра" 2000 грн моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 серпня 2013 року між Київським інститутом музики ім. Р.М. Глієра та [PERSON] було укладено договір про навчання №Ф31, за умовами якого інститут бере на себе зобов'язання за рахунок коштів позивачки (як замовника) здійснити навчання - надати освітню послугу протягом періоду з 01 вересня 2013 року по 31 червня 2017 року. Пунктом 4.2 договору визначено, що позивачка вносить плату безготівковим розрахунком кожного семестру до початку навчання. Оплата за один семестр навчання становить - 9150 грн. 23 січня 2015 року з метою виконання своїх договірних зобов'язань позивачка через відділення №1421 ПАТ КБ «Надра», що розташоване за адресою: місто Миколаїв, проспект Леніна, будинок 69/2, здійснила грошовий переказ на розрахунковий рахунок третьої особи у сумі 9150 грн в рахунок оплати освітніх послуг у ІІ семестрі 2014-2015 навчального року. У квітні 2015 року позивачка отримала листа від інституту про те, що станом на 01 квітня 2015 року кошти за оплату навчання [PERSON] на рахунок інституту не поступали, у зв'язку із чим [PERSON] звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Дала пояснення, що 23 січня 2015 року здійснила розрахункову операцію у відділенні ПАТ Комерційний банк "Надра", сплативши 9 150 грн в рахунок плати за навчання сина в Київському інституті музики ім. Р.М. Глієра. Вказані кошти на рахунок навчального закладу не надійшли, про що [PERSON] стало відомо з листа директора інституту. Востаннє до бухгалтерії інституту позивачка звернулася 02 червня 2015 року і на той час гроші не були перераховані. Крім того, в квітні 2015 року [PERSON] звернулася із заявою до банку з метою отримати інформацію про причини невиконання послуги з перерахунку грошових коштів. Листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 травня 2015 року позивачці роз'яснено, що на період дії в банку тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється. Разом із тим, на початку червня 2015 року тимчасова адміністрація закінчила роботу, розпочато процедуру ліквідації банку. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 серпня 2013 року між Київським інститутом музики ім. Р.М. Глієра (виконавець), з одного боку, та [PERSON] (замовник), з другого боку, був укладений договір №31 про навчання, згідно з яким виконавець зобов'язався за рахунок коштів замовника надавати освітню послугу протягом часу з 01 вересня 2013 року по 31 червня 2017 року, а замовник зобов'язалася своєчасно вносити плату в розмірах та в строки, встановлені договором. Оплата за один семестр навчання становить 9 150 грн (а.с. 8). 23 січня 2015 року [PERSON] перерахувала кошти в сумі 9 150 грн на розрахунковий рахунок КІМ ім. Р.М. Глієра в рахунок оплати за навчання у ІІ семестрі 2014-2015 навчального року, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні квитанцією №к21/N/1(а.с. 7). За змістом листа головного бухгалтера та проректора з навчальної роботи КІМ ім. Р.М. Глієра, кошти на рахунок навчального закладу не надійшли (а.с. 9). Судом встановлено, що з 05 лютого по 05 червня 2015 року у ПАТ КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 05 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку. Вказані обставини підтверджуються листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та інформацією з офіційного сайту ПАТ КБ «Надра» (а.с. 25, 26). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з того, що, [PERSON], звернувшись до відділення банку як клієнт, уклала з ним договір про надання банківських послуг. За змістом ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; Розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів. За змістом п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону, виконавець зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості. Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 4 Закону, споживачі під час замовлення продукції мають право на належну якість обслуговування та на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції. За змістом загальної норми ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В судовому засіданні встановлено, що грошові кошти були прийняті банком за два тижні до запровадження тимчасової адміністрації, доказів існування обставин, які б свідчили про відсутність вини банку у неперерахуванні отриманих за дорученням позивачки коштів, відповідачем до суду не надано. Оскільки позивачка послугу банку з перерахування коштів на рахунок навчального закладу оплатила, а банк цю послугу не надав, суд дійшов висновку про порушення відповідачем споживчих прав [PERSON] та обґрунтованості позову в частині вимог про стягнення майнової шкоди в розмірі 9 150 грн. Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення з відповідача 2000 гривень на відшкодування завданої позивачці моральної шкоди, суд виходить з необґрунтованості позову в цій частині вимог та недоведеності самого факту спричинення моральної шкоди. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову до 5 розмірів мінімальної заробітної плати - 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243 грн 60 коп. За змістом п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, від сплати судового збору звільняються, зокрема, споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору він, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити її від сплати судового збору. Оскільки у ПАТ КБ «Надра» розпочато ліквідаційну процедуру, що свідчить про неплатоспроможність відповідача, суд звільняє останнього від сплати судового збору і компенсує його за рахунок держави. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial