Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом із уточненням до територіальної громади в особі виконавчого комітету Вільненської сільської ради Сумської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі, про визнання права власності на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 21.02.2016 року в м.Харків, на земельну ділянку площею 2,0473 га відповідно до Державного акту серії СМ № 150941, розташовану на території Вільненської сільської ради В.Писарівського району Сумської області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, виданого на імя спадкодавця. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі [PERSON] у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 530957 від 22.02.2016р. в м.Харків Харківської області 21.02.2016 року померла [PERSON] (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка загальною площею 2,0473 га відповідно до Державного акту серії СМ № 150941, розташована на території Вільненської сільської ради В.Писарівського району Сумської області (а.с.10). З копії заповіту, що мається в матеріалах справи (а.с.6), вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла на користь доньки [PERSON], [INFO], даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 55763370, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44987801 від 07.09.2016 року (а.с.7, 39). Вказаний заповіт не змінювався і не відмінявся (а.с.14). Родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджуються відповідними матеріалами справи (а.с.11-13). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44987837 від 07.09.2016 року після смерті [PERSON], яка померла 21.02.2016 року, відкрита спадкова справа 08.08.2016 року за № 198 у нотаріуса та № 59334258 у Спадковому реєстрі, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.38). Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З інформації, наданої приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.9), вбачається, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через неподання оригіналу правовстановлюючого документа, який є загубленим. Втрата оригіналу правовстановлюючого документа (Державного акта) підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» від 13.08.2016 року за № 65 (а.с.15-16). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст.1258 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст.\~213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved