Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 08 травня 2014 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №007/05/2014/0030, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 25000 Євро на строк з 08.05.2014 року по 07.05.2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 12 % річних на придбання вантажного автомобіля. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту у відповідності з графіком погашення. Зокрема, згідно п.3.4 позичальник сплачує проценти щомісячно не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним, а також у день закінчення строку, на який надано кредит. Однак, відповідач [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість по кредитному договору станом на 28.08.2015 року в сумі 21907,21 Євро, в тому числі: заборгованість по простроченому кредиту 2082,44 Євро; заборгованість по кредиту строкова 18749,95 Євро; заборгованість по процентах прострочена 1074,82 Євро. Того ж дня, 08.05.2014 року між банком та відповідачем [PERSON] в якості забезпечення виконання зобовязань позичальником за договором, було укладено договір поруки. За умовами укладеного договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також позивач вказував на те, що 05.06.2014 року між банком та [PERSON] було укладено ще один кредитний договір №011/06/2014/0030, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 50000 Євро на строк з 05.06.2014 року по 04.06.2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 10 % річних на придбання вантажного транспортного засобу. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту у відповідності з графіком погашення. Зокрема, згідно п.3.4 позичальник сплачує проценти щомісячно не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним, а також у день закінчення строку, на який надано кредит. Однак, відповідач [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість по кредитному договору станом на 28.08.2015 року в сумі 42510,57 Євро, в тому числі: заборгованість по простроченому кредиту 3416,16 Євро; заборгованість по кредиту строкова 38324,00 Євро; заборгованість по процентах прострочена 770,41 Євро. Того ж дня, 05.06.2014 року між банком та відповідачем [PERSON] в якості забезпечення виконання зобовязань позичальником за договором, було укладено договір поруки. За умовами укладеного договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Просив позов задовольнити стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитними договорами. В подальшому позивач позовні вимоги збільшив. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 02.09.2015 року, зокрема: заборгованість за кредитним договором №007/05/2014/0030 від 08.05.2014 року в розмірі 22142,36 Євро та 13265 грн. 30 коп., в тому числі: заборгованість по простроченому кредиту 2082,44 Євро; заборгованість по кредиту строкова 18749,95 Євро; заборгованість по процентах поточна 235, 15 Євро; заборгованість по процентах прострочена 1074,82 Євро; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 9018 грн. 74 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 4246 грн. 56 коп.; заборгованість кредитним договором №011/06/2014/0030 від 05.06.2014 року в розмірі 42937,59 Євро та 26872 грн. 53 коп., в тому числі: заборгованість по простроченому кредиту 3416,16 Євро; заборгованість по кредиту строкова 38324,00 Євро; заборгованість по процентах прострочена 770,41 Євро; заборгованість по процентах поточна 427,02 Євро; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 21724 грн. 39 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 5148 грн. 14 коп. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання повторно не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Однак, у поданій до суду заяві від 13.01.2016 року відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки вважає, що відсутні докази отримання ним кредитних коштів. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Представник відповідача також у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 08 травня 2014 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №007/05/2014/0030, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 25000 Євро на строк з 08.05.2014 року по 07.05.2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 12 % річних на придбання вантажного автомобіля (а.с.27-32). Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту у відповідності з графіком погашення. Зокрема, згідно п.3.4 позичальник сплачує проценти щомісячно не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним, а також у день закінчення строку, на який надано кредит. За змістом п.5.3 Договору банк має право вимагати дострокового повного виконання своїх зобовязань по цьому договору, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції у випадку коли позичальник не виконав у строк свої зобовязання по поверненню кредиту (його частини) та/або сплати плати за кредит, та/або інші зобовязання по сплаті грошових коштів, передбачені цим договором. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, банком 17.08.2015 року були вручені відповідачам письмові вимоги щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом, на які останні не відреагували. При цьому, згідно ст.212, ст.611, ст.651 Цивільного кодексу України, по зобовязаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили, згідно вказаної в повідомленні дати. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статей 526, 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається з п.6.3. Договору, за порушення строків повернення кредиту або сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору №007/05/2014/0030 від 08.05.2014 року в розмірі 22142,36 Євро та 13265 грн. 30 коп., в тому числі: заборгованість по простроченому кредиту 2082,44 Євро; заборгованість по кредиту строкова 18749,95 Євро; заборгованість по процентах поточна 235, 15 Євро; заборгованість по процентах прострочена 1074,82 Євро; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 9018 грн. 74 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 4246 грн. 56 коп. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.49). Судом також встановлено, що 08.05.2014 року між позивачем та [PERSON] в якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору було укладено договір поруки. Як видно з умов договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник. Порука за цим договором припиняється після закінчення семи років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (а.с.25-26). Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того, 05.06.2014 року між сторонами було укладено ще один кредитний договір №011/06/2014/0030, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 50000 Євро на строк з 05.06.2014 року по 04.06.2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 10 % річних на придбання вантажного транспортного засобу (а.с.13-19). Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту у відповідності з графіком погашення. Зокрема, згідно п.3.4 позичальник сплачує проценти щомісячно не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним, а також у день закінчення строку, на який надано кредит. За змістом п.5.3 Договору банк має право вимагати дострокового повного виконання своїх зобовязань по цьому договору, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції у випадку коли позичальник не виконав у строк свої зобовязання по поверненню кредиту (його частини) та/або сплати плати за кредит, та/або інші зобовязання по сплаті грошових коштів, передбачені цим договором. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, банком 17.08.2015 року були вручені відповідачам письмові вимоги щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом, на які останні не відреагували. При цьому, згідно ст.212, ст.611, ст.651 Цивільного кодексу України, по зобовязаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили, згідно вказаної в повідомленні дати. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору №011/06/2014/0030 від 05.06.2014 року в розмірі 42937,59 Євро та 26872 грн. 53 коп., в тому числі: заборгованість по простроченому кредиту 3416,16 Євро; заборгованість по кредиту строкова 38324,00 Євро; заборгованість по процентах прострочена 770,41 Євро; заборгованість по процентах поточна 427,02 Євро; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 21724 грн. 39 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 5148 грн. 14 коп.(а.с.50). 05.06.2014 року між банком та [PERSON] в якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору було укладено договір поруки. Як видно з умов договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник. Порука за цим договором припиняється після закінчення семи років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (а.с.4-5). Зазначена обставина підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи, який відповідачем будь-якими доказами спростований не був. Доводи відповідача [PERSON] наведені у заяві про перегляд заочного рішення щодо необґрунтованості позовних вимог з тих підстав, що розмір заборгованості у зазначеному розмірі є недоведеним суд відхиляє з огляду на наступне. Так, згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК України. Положеннями ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб у справі, виникає спір. \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі наведеного, а також дослідивши наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості, які будь-якими доказами відповідачами спростовані не були, суд вважає доведеним факт існування заборгованості у розмірі, зазначеному позивачем. \~ При вирішенні даного спору суд також керується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини "Буланов та Купчик проти України" (N 7714/06) від 09 грудня 2010 року Судом було зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (див., наприклад, рішення у справі "Кутій проти Хорватії". З урахуванням наведеної практики Європейського суду з прав людини, суд зауважує, що позивач ПАТ «Укргазбанк» має право на вирішення його спору судом, а тому суд вирішує даний спір на підставі наявних у матеріалах цивільної справи доказів. \~ Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved