Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Сторони - колишнє подружжя. Позивач - відповідач [PERSON], у підтвердження заявлених вимог, які упродовж розгляду справи неодноразово змінювала, уточнювала, посилається на те, що за час шлюбу за спільні кошти придбали житловий будинок по [ADDRESS], автомобіль «RENAULT MASTER» реєстраційний номер [NUMBER] та інше рухоме майно. Так як, згоди щодо поділу майна з відповідачем не досягнули, тому звернулася до суду з цим позовом і просить визнати за нею та відповідачем -позивачем [PERSON] право власності по 1/2 частці житлового будинку по [ADDRESS] та по ? частці автомобіля "RENAULT MASTER" реєстраційний номер [NUMBER], зобов»язавши відповідача сплатити їй ? частку його вартості у розмірі 31521.50 грн і покласти цю суму коштів на депозитний рахунок суду та виділити їй наступне майно: стінку меблеву вартістю 2500 грн., шість крісел загальною вартістю 1020 грн., диван- 1200 грн., газову плиту - 1800 грн., два світильники - 600 грн., холодильник "Атлант" - 3000 грн., пральну машину - 3000 грн, ? частину дерева на будівництво- 3500 грн, а всього на загальну суму 16 620 грн. [PERSON] виділити наступне майно: спальну частину вартістю 1500 грн., м"який куток - 2000 грн, морозильну камеру - 800 грн., кухонний гарнітур - 2500 грн., газову плиту - 800 грн., вентилятор - 250 грн., витяжку -300 грн., тумбочку під телевізор - 300 грн., офісне крісло - 380 грн, стіл овальний - 350 грн., пилосос - 300 грн., килимові доріжки загальною вартістю 1050 грн, відеомагнітофон "Самсунг" - 300 грн., два світильники - 600 грн, ? частину дерева на будівництво- 3500 грн, а всього на загальну суму 14930 грн. У судовому засіданні позивач- відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] про зобов»язання сторін вчинити певні дії не визнали. Відповідач- позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, в письмових запереченнях позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначивши, що з переліку спільного майна подружжя підлягають виключенню: дерево для будівницта в кількості 10 м.куб., відеомагнітофон. [PERSON] бажає одержати в результаті поділу майна автомобіль"RENAULT MASTER" реєстраційний номер [NUMBER], погоджуючись сплатити компенсацію різниці у вартості виділеного кожній стороні майна, що відійде позивачу. Крім автомобіля він претендує лише на те майно, що становить категорію складових частин будинку і знаходиться в тій частині будинку, яка мала би відійти йому за узгодженим рішенням обох сторін. Окрім того він подав зустрічний позов про зобов"язання кожної із сторін провести будівельні роботи, пов"язані із реальним розподілом житлового будинку. Суд, заслухавши пояснення позивача- відповідача, її представника та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні, що сторони за період сумісного проживання придбали: будинок по [ADDRESS], автомобіль "RENAULT MASTER", реєстраційний номер [NUMBER], стінку меблеву, шість крісел, диван, газову плиту, чотири світильники, холодильник "Атлант", пральну машину, спальну частину , м"який куток, морозильну камеру, кухонний гарнітур, газову плиту, вентилятор, витяжку, тумбочку під телевізор, офісне крісло, стіл овальний, пилосос, килимові доріжки, відеомагнітофон, що підтверджується сторонами, і відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба та т.п.) самостійного заробітку (доходу). Частиною 3 ст.61 СК України встановлено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, вказане вище майно є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбане за час шлюбу. Крім того, частки сторін у поділі майна є рівними, кожний має право власності на 1/2 частку зазначеного майна, відповідно до ст.ст. 63, 70 СК України. Стаття 71 СК України передбачає, що майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно договору купівлі-продажу від 28.10.2004 року, який було укладено між [PERSON] та [PERSON], сторони під час шлюбу придбали житловий будинок у [ADDRESS]. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічного паспорта власником житлового будинку зазначений [PERSON] (а.с.11,7-9). Згідно положень ЦК України та СК України цей будинок є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, так як придбаний сторонами під час шлюбу. Враховуючи наведене та виходячи з рівності часток сторін в спірному житловому будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення права власності на 1/2 частку житлового будинку підлягають задоволенню, а саме, що слід визначити ідеальні частки житлового будинку по 1/2 частці за кожним з подружжя та поділити спільне майно подружжя, визначивши його частки. У зв'язку з цим за [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню по 1/2 частці у праві власності на житловий будинок по [ADDRESS]. А відтак зустрічний позовн [PERSON] до [PERSON] про зобов"язання кожної із сторін провести будівельні роботи пов"язані з реальним розподілом житлового будинку до задоволення не підлягають за безпідставністю заявлених вимог. Щодо вимог позивача- відповідача про розподіл автомобіля "RENAULT MASTER", реєстраційний номер [NUMBER], суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 25 Постанови ПВС України від 21.12.2007р. №11, суди вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, мають застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх ідеальних часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цілому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Позивач- відповідач [PERSON] в уточнених позовних вимогах просить залишити у власності відповідача- позивача [PERSON] автомобіль "RENAULT MASTER", реєстраційний номер [NUMBER], а їй присудити грошову компенсацію половини вартості вказаного автомобіля, виходячи з вартості - 63043 грн., визначеної у висновку спеціаліста від 16.04.2009 року. Відповідач, в поданих запереченнях на позов, не заперечуючи проти сплати позивачу грошової компенсації половини вартості автомобіля, не погоджується із вартістю, вказаною позивачем, при цьому вважає, що його вартість -31876,99 грн., виходячи із висновку № 68/11 експертного товарознавчого дослідження від 21.11.2011 року. Однак, відповідач [PERSON] попередньо не вніс відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи, що реально поділити автомобіль неможливо та виходячи з рівності часток сторін в спірному автомобілі, згідно ч. 1 ст. 70 СК України, суд приходить до висновку, що суд при вирішенні справи повинен обмежитись лише визначенням ідеальних часток подружжя у праві спільної сумісної власності на втомобіль "RENAULT MASTER", реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку з цим за [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню по 1/2 частці у праві власності на цей автомобіль. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленними статтями 60, 72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторони не заперечили щодо вартості рухомого майна, яке підлягає поділу, а саме: стінки меблевої, шести крісел, дивана, газової плити, чотирьох світильників, холодильника, пральної машинки, спальної частини, м"якого кутка, морозильної камери, кухонного гарнітуру, газової плити, вентилятора, витяжки, тумбочки під телевізор, офісного крісла, стола овального, пилососа, килимових доріжок та прийшли згоди щодо розподілу зазначеного майна. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо розподілу зазначеного рухомого майна підлягають частковому задоволенню, і що розподіл майна необхідно провести таким чином: - виділити у власність [PERSON] в натурі наступне майно: стінку меблеву вартістю 2500 грн., шість крісел загальною вартістю 1020 грн., диван - 1200 грн., газову плиту - 1800 грн., два світильники - 600 грн., холодильник "Атлант" - 3000 грн., пральну машину - 3000 грн, а всього на суму 13 120 грн. - виділити у власність [PERSON] в натурі наступне майно: спальну частину вартістю 1500 грн., м"який куток - 2000 грн, морозильну камеру - 800 грн., кухонний гарнітур - 2500 грн., газову плиту - 800 грн., вентилятор - 250 грн., витяжку -300 грн., тумбочку під телевізор - 300 грн., офісне крісло- 380 грн, стіл овальний - 350 грн., пилосос - 300 грн., килимові доріжки загальною вартістю 1050 грн, відеомагнітофон "Самсунг" - 300 грн., два світильники - 600 грн, а всього на загальну суму 11 430 грн. Стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає грошова компенсація частини вартості майна у сумі 1 690 грн. Враховуючи позицію відповідача- позивача, який заперечив, що дерево для будівницта в кількості 10 м.куб, яке вказане позивачем в складі цього майна, не має статусу майна, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а позивачем не надано доказів цього, тому воно підлягає виключенню із майна, яке підлягає поділу між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 даного Кодексу. Судові витрати, понесені позивачем [PERSON] підлягають стягненню з відповідача [PERSON] у розмірі 850 грн.

Outcome: partial