Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві про перехід прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS]. Крім позивачів інших спадкоємців не має, на випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Зазначили, що відповідно до норм діючого законодавства та у встановлені строки вони звернулася до Чотирнадцятої київської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказали, що надати нотаріусу документи, що підтверджують право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] вони не змогли, так як його було лише про інвентаризовано та видано технічний паспорт на ім'я [PERSON], а право власності на неї належним чином не було зареєстровано. Посилаючись на те, що будівництво спірного будинку [PERSON] відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житлового будинку його не було здано в експлуатацію та не отримано правовстановлюючі документи, вважають, що до них як до спадкоємців повинно перейти право забудовника на оформлення спірного будинку, оскільки вони позбавлені можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що належить їм за законом, та приймаючи до уваги те, що вони вжили всіх заходів щодо вирішення спору в позасудовому порядку, просили перевести на них усі права та обов'язки забудовника [PERSON], померлої [INFO] в рівних частках в порядку спадкування за законом. Визнати за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожним право забудовника житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO], а саме: право на введення об'єкта нерухомого майна в експлуатацію, право на отримання свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна та право на реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, як складаються з приміщень: - літера "А"- житловий будинок (загальна площа 202, 8 кв.м., житлова площа 134, 9 кв. м.); - літера "Б"- сарай (53, 8 кв. м.); - літера "В"- сарай (28, 1 кв. м.); - літера "Г"- гараж (24, 0 кв. м.); - літера "Д"- гараж з мансардою (43,2 кв. м.); - літера "Е"- сарай (16, 6 кв. м.); - літера "Ж"- вбиральня (1, 4 кв. м.); Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року залучено [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON], померлого [INFO]. У судовому засіданні позивачі та представник позивача позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Позивачі пояснили, що рішенням Виконкому Подільської Райради депутатів трудящих від 09.03.1964 року № 226 було визнано право особистої власності на збудований будинок [ADDRESS] за [PERSON] та відведено в користування земельну ділянку площею 600 кв. м. Зазначили, що [PERSON] проживала зі своєю родиною в будинку за вищезазначеною адресою. Старий дім, що знаходився на ділянці було частково знищено пожежею та з метою подальшого проживання [PERSON] разом з дітьми була змушена тривалий час проводити відновлення житла шляхом проведення перебудови, тобто до 1991 року старий будинок було частково перебудовано та добудовано деякі допоміжні приміщення. Самовільних прибудов на території садиби не має. [PERSON] отримала технічний паспорт, однак спірний будинок не було введено в експлуатацію. Пояснили, що вони позбавлені можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті своєї матері[PERSON], оскільки за своє життя мати не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на спірний будинок. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили до суду пояснення, в яких просять слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства (а.с. 83-84). Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності представника відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Виконкому Подільської Райради депутатів трудящих від 09.03.1964 року № 226 постановлено виключити з договору забудівника по [ADDRESS] [PERSON] Рахувати єдиним забудівником по цьому будинку [PERSON] та дозволити [PERSON] на будинок по [ADDRESS] з площею 32, 20 кв. м. та земельною ділянкою 600 кв. м. оформити правову і технічну документацію через бюро технічної інвентаризації м. Києва (а.с. 18). Згідно плану земельна ділянки в [ADDRESS] площею 600 кв. м. відведено [PERSON] відповідно до рішення Виконкому Подільської Райради депутатів трудящих від 09.03.1964 року № 226 за проектом Управління в Справах Будівництва та Архітектури м. Києва (а.с. 19). Як вбачається з довідки Державного архіву м. Києва від 31.05.2006 року у 1962 році [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (рішення № 2216 від 30 грудня 1962 року Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих (а.с. 20). Відповідно до технічного паспорту, виданого КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" від 19.09.2013 року та відкоригованого 29.09.2006 року (а. с. 21-25) на земельній ділянці площею 600 кв.м. збудовані приміщення інвентаризаційної вартості 188444 грн., а саме: - літера "А"- житловий будинок ( 7, 75 x 5,90) - 1960 рік забудови; - літера "а" - прибудова ( 7, 41 x 3, 35) - 1960 рік забудови; - літера "А1" - житлова прибудова (5, 65 x 11,00) - 1991 рік забудови; - літера "а1" - прибудова 1991 рік забудови; - літера "Б"- сарай (53, 8 кв. м.); - літера "В"- сарай (28, 1 кв. м.); - літера "Г"- гараж (24, 0 кв. м.); - літера "Д"- гараж з мансардою (43,2 кв. м.); - літера "Е"- сарай (16, 6 кв. м.); - літера "Ж"- вбиральня (1, 4 кв. м.). Як пояснила у судовому засіданні представник позивача, у зв'язку з юридичною необізнаністю [PERSON] не ввела будинок в експлуатацію та не отримала свідоцтво про право власності на нього. Вважала, що вона є єдиним власником будинку і на законних підставах продовжувала проживати в ньому з родиною. [INFO] померла мати [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] (а.с. 27). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними донькою та сином померлої спадкоємниці (а.с. 28, 35). Прізвище спадкоємниці неодноразово змінювалося. Згідно довідки ВРАЦС Подільського РУЮ м. Києва від 14.04.2006 року вбачається, що було внесено зміни до актового запису № 1197 від 28.08.1952 року, який складено ВРАГС Подільського РУЮ у м. Києві про шлюб громадянки [PERSON] та змінено дошлюбне прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с. 30). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] спадкоємниці присвоєно прізвище "[PERSON]", 04.06.1959 року даний шлюб було розірвано (а.с. 31-32). Прізвище позивачки теж змінювалося. Так 16 червня 1971 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище "[PERSON]" (а.с. 33), даний шлюб розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.12.1980 року (а.с. 34). 17 квітня 2006 року [PERSON] та 10 травня 2006 року [PERSON], у строки передбачені ЦК України, звернулася до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 134). Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 125-135). 27 липня 2011 року [PERSON], а 27 червня 2013 року [PERSON] нотаріальна контора надала відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв'язку із тим, що не надано правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на майно померлої (а.с. 37, 38). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 199). Факт родинних відносин між померлим та позивачем-2 підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 140), прізвище якої було змінено з "[PERSON]" на "[PERSON]", в зв'язку з реєстрацією шлюбу (а.с. 142). Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу № 610/13 ( а.с. 136-155) та остання успадкувала за законом після смерті [PERSON] деякі об'єкти спадкування. Одночасно державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори постановою було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку із тим, що не надано правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на майно померлої [PERSON] (а.с. 154). [PERSON] після отримання нотаріальної відмови неодноразово зверталася до різних державних установ з метою отримання правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 39-42), однак було відмовлено у проведення державної реєстрації спірного будинку та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. У зв'язку з тим, що державним нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, позивачі вимушені були звернутися до суду з даним позовом. Згідно довідки форми № 3, виданої КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду подільського району" від 09.10.2013 року в будинку по [ADDRESS] зареєстровані позивачі та члени їх родини. Крім того, зазначено, що домоволодіння належить [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 92). Правовідносини, що виникли у позивачів регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як це передбачено ст. 1217 ЦК України. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У ст. 1261 ЦК України вказано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] належить до спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батьку, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] має право на спадщину, після померлої [PERSON] за правом представництва після свого батька [PERSON] Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщину інших спадкоємців. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.06.2008 року роз'яснено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS], питання підлягає вирішенню у судовому порядку. На момент відкриття спадщини державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди регулювалися підзаконними нормативними актами, зокрема, такими, як Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін"юсті 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, нормативно-правовими актами, що діяли на момент відкриття спадщини та діючим законодавством визначений певний порядок здійснення отримання дозвільної документації, перевірки відповідності об"єктів встановленим нормам та правилам, отримання правовстановлюючого документу і державної реєстрації права власності на нерухоме майно. У зв'язку з тим, що будівництво відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але під час життя [PERSON] не отримала правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS], тобто у неї не виникло права власності на вказаний будинок, однак її права забудовника виникли та існували, отже можуть бути успадковані її спадкоємцями. Оскільки позивачі в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про перехід прав та обов'язків забудовника, захистити свої порушені праві не можуть, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved