Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 березня 2020 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 10.01.2006 року по 17.02.2012 року та з 27.02.2012 року по 13.02.2018 року, працюючи в якості машиніста гірничних виїмкових машин підземним з повним робочим днем в шахті, що підтверджується копією трудової книжки. Звільнений був за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Під час виконання трудових обов`язків він отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 28.02.2019 року, в якому зазначено, що йому встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. по класифікації [PERSON] і [PERSON] - захворювання професійні, встановлені вперше. Крім того, 30.04.2016 року його було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обов`язків, про що 07.05.2016 року було складено Акт № 23 про нещас6ний випадок, пов`язаний з виробництвом, та Акт розслідування нещасного випадку, діагноз згідно з актами - забита клаптева рана лівої стопи. Згідно з актами від 07.05.2016 року за формами Н-1 та Н-5 основними причинами нещасного випадку є організаційні причини, а саме невиконання вимог з інструкції з охорони праці та невиконання посадових обов`язків, також було встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, невикоанння яких призвело до даного нещасного випадку, де, крім нього, вказано ще п`ятьох посадових осіб відповідача. 21.05.2019 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійним захворюванням та повторно за наслідками трудового каліцтва, йому було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з яких 30% - хронічна попереково-крижова радикулопатія, 20% - хронічний бронхіт, 10% - хронічна приглухуватість, 5% - трудове каліцтво, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Він тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійного захворювання та трудового каліцтва продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання та травми на виробництві йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 150000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійного захворювання та трудового каліцтва, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. 11 березня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 12 березня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06 квітня 2020 року представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнав частково в розмірі 26000 грн., зазначив, що вказана позивачем сума в розмірі 90000 грн. є завищеною. При винесенні рішення просив суд врахувати вимоги розумності та справедливості. Позивач щорічно проходив медичні огляди. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я у позивача не було під час медичних оглядів виявлено професійних захворювань та він не був своєчасно усунутий від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є іншими обставинами, про які йдеться в ст. 23 ЦК України та які повинен суд врахувати при визначенні розміру моральної шкоди. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» з 10.01.2006 року по 17.02.2012 року та з 27.02.2012 року по 13.02.2018 року, працюючи в якості машиніста гірничних виїмкових машин підземним з повним робочим днем в шахті, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8-11). Звільнений був за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 28.02.2019 року, в якому зазначено, що йому встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. по класифікації Остапкович і [PERSON] - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с. 24-27). Крім того, 30.04.2016 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обов`язків, про що 07.05.2016 року було складено Акт № 23 про нещас6ний випадок, пов`язаний з виробництвом, та Акт розслідування нещасного випадку, діагноз згідно з актами - забита клаптева рана лівої стопи (а.с. 28-36). Згідно з актами від 07.05.2016 року за формами Н-1 та Н-5 основними причинами нещасного випадку є організаційні причини, а саме невиконання вимог з інструкції з охорони праці та невиконання посадових обов`язків, також було встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, невикоанння яких призвело до даного нещасного випадку, де, крім нього, вказано ще п`ятьох посадових осіб відповідача. 21.05.2019 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійним захворюванням та повторно за наслідками трудового каліцтва, йому було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з яких 30% - хронічна попереково-крижова радикулопатія, 20% - хронічний бронхіт, 10% - хронічна приглухуватість, 5% - трудове каліцтво, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково (а.с. 12-15). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 21.05.2019 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням та трудовим каліцтвом, він визнаний інвалідом 3 групи, дата чергового переогляду 21.05.2021 року (а.с. 14-15). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням та травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Позивач тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійного захворювання та трудового каліцтва він продовжує і зараз (а.с. 16-20). Стан здоров`я позивача залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивачу внаслідок професійного захворювання та трави на виробництві була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання та травми на виробництві він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням та травмою на виробництві згідно висновку МСЕК втрачена на 65 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., враховуючи, що з позовом до суду позивач звернувся згідно штампу на поштовому конверту 30.12.2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial