Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 24 вересня 1999 року Рожнівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 3, посилаючись на те, що їхній шлюб виявився невдалим, подружніх відносин вони не підтримують з 2011 року, спільне господарство не ведуть, подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим. У листопаді 2014 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], у якій просила поділити набуте ними за час перебування у шлюбі спільне сумісне майно: зокрема придбану земельну ділянку площею 0,07 га та побудований на ній садовий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а також автомобіль марки "Mercedes-Benz E320", реєстраційний номер [NUMBER], оскільки згоди щодо добровільного поділу спільного сумісного майна подружжя між ними не досягнуто. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя прийнято до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позовні вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя підтримали. Оскільки всі правовстановлюючі документи на майно, набуте сторонами за час їхнього перебування у шлюбі, знаходяться у [PERSON] та суду останнім вони не надані, зокрема щодо земельної ділянки, просили на підставі витребуваних судом документів поділити між [PERSON] та [PERSON] спільне майно подружжя та визнати за кожним із них право власності на ? частку садового будинку [ADDRESS], та ? частку автомобіля марки "Mercedes-Benz Е320", 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] Відповідач за зустрічним позовом [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Заслухавши пояснення позивача за зустрічним позовом і його представника, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України у п. п. 22, 23 постанови № 11 від 27 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Суд встановив, що 24 вересня 1999 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Рожнівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 3. На даний час шлюб не розірваний. За відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 128,40 м2. Підстава виникнення: свідоцтво про право власності серії САЕ № 155197, видане 22 вересня 2010 року Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва (наказ № 1237-С/СТ від 16 вересня 2010 року), реєстраційний номер майна: 32036275, номер запису: 10246 в книзі 48-198. Відповідно до довідки № 541 від 19 грудня 2014 року, наданої на запит суду Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Бровари та Броварського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області, станом на 19 грудня 2014 року згідно із базою даних ДАІ [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобіля марки "Mercedes-Benz E320", 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] Право власності на цей транспортний засіб за ним зареєстровано 10 вересня 2008 року на підставі біржової угоди від 04 вересня 2008 року. Виходячи з наведених вище, встановлених судом обставин, враховуючи, що зазначене спірне майно: садовий будинок та автомобіль, набуте в період перебування сторін у шлюбі, суд вважає, що дане майно є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON], тому кожному із них у цьому майні належить по ? частки. Доказів того, що спірне майно згідно вимогами із ст. 57 СК України є особистим майном відповідача за зустрічним позовом [PERSON], судом не здобуто. За змістом ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved