Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив визнати за ним право власності на садовий будинок № 2109, що розташований в обєднанні садових товариств масиву "Барашівський", садовому товаристві "Хлібороб" Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька. В судове засідання сторони не з'явились. Спрямованою до суду заявою позивач заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча його представник був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Третя особа у справі також до суду не зявилась та про причини своєї неявки у судове засідання не зявилась. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про день та час розгляду, та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 15 липня 2014 року помер батько позивача [PERSON] (а.с.5). За життя [PERSON] володів земельною ділянкою № 2109, загальною площею 0,0479 га, що розташована в обєднанні садових товариств масиву "Барашівський", садовому товаристві "Хлібороб" Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, і на яку після його смерті позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.6). Згідно довідки за № 127 від 23 вересня 2014 року та № 9 від 29 січня 2015 року, виданої правлінням ОСТ масиву "Барашівський" (а.с.13-14), на вищевказаній земельній ділянці є капітальна забудова, яка була в користуванні [PERSON] Постановою нотаріуса за № 62/02-31 від 26 січня 2015 року (а.с.15) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний у справі садовий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. За таких обставин, позивач вказує, що батько на належній йому і названій вище земельній ділянці за життя побудував садовий будинок, однак право власності на нього оформити не встиг, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином визнати право власності на належне йому спадкове майно не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам спадкового права. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) ( ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз вищезазначених норм права та обставин справи у своїй сукупності дає підстави суду дійти до висновку, що спадкодавець за життя був фактичним власником спірного садового будинку, однак належним чином документи на право власності ним оформленні не були, що позбавляє в даний час спадкоємця прийняти спадщину. Також, судом встановлено, що позивач має законне право на отримання у власність даного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем. Водночас, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом їх стягнення з відповідача. Судові витрати складаються із судового збору в розмірі 1\~134,94 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved