Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернувся у суд з позовною заявою до відповідача, в якій просить встановити порядок його спілкування з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2010 року. Від вказаного шлюбу 12.10.2011 року у сторін народилася донька [PERSON] . 20 червня 2013 року шлюб подружжя було розірвано . Починаючи з 2013 року позивач позбавлений можливості спілкування з дитиною, оскільки [PERSON] чинить перешкоди у спілкування батька з донькою. Позивач повністю позбавлений можливості бачити з дитиною, за місцем проживння дитини його ніхто не пускає, в дитячому садочку, який відвідує малолітня також відмовляють у наданні можливості спілкування з дитиною. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки він любить свою доньку, бажає приймати участь у її житті, бажає надавати матеріальну та моральну підтримку, просить визначити режим його побачень з донькою наступним чином: першу та третю п"ятницю, суботу та неділю, починаючи з 16.00 годин п"ятниці до 18.00 годин неділі без присутності матері в місці проживання батька або в межах міста Києва на розсуд батька;щосереди з 17.30 годин до 20.30 годин без присутності матері в місці проживання батька або в межах міста Києва на розсуд батька; щорічно в день народження дитини 12 жовтня з 16.00 годин до 18.00 годин.; щорічно проведення спільно з батьком 14 днів під час літніх місяців та 14 днів під час зимових місяців, з можливістб виїзду за межі постійного місця проживання доньки та повідомленням [PERSON] не менше ніж за місяць про дату початку за закінчення цього терміну. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги за вищевикладеними вимогами та просять вимоги задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні категорично заперечили проти задоволення позовних вимог позивача та вказала, що відповідач не проти надавати можливість побачення батька з дитиною, проте виключно в її присутності. Представник третьої особи: Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з"явилися . Судом про дату судового розгляду справи повідомлені належним чином . Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2010 року.Шлюб було зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Цетром розвитку сім"ї та було зроблено актовий запис № 3795 (а.с.8) [INFO] народилася [PERSON], батьками якої згідно Свідоцтва про народження , [NUMBER] (а.с.10) є сторони по справі. Вказаний шлюб Рішенням Голосіївського районного суду м. Києв від 01.03.2013 року було розірвано (а.с.11). Крім того у відповідності до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2013 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання своєї доньки (а.с.13) .У відповідності до Довідки від 27.05.2017 року № 2995 та від 02.06.2017року № 41383795 Відділу ДВС Києво-Святошинського УЮ про те, що станом на 27.05.2017 року та станом на 02.06.2017 року заборгованість згідно виконавчого листа № 752/8612/13-ц про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходів щомісячно на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] - відсутня.. Після розірвання шлюбу сторони почали проживати окремо . В даний час відповідачка з донькою проживає окремо від позивача у справі. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов"язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов"зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Згідно вимог ст.15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки, які поживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини . У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Дані положення законодавство повністю знайшли відображення і положеннями Конвенції ООН " Про права дитини" від 20 листопада 1989 року. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Висновку від 19.10.2016 року Голосіївської РДА в м. Києві (а.с.46) проведено обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON]. Вказаним обстеженням встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] для перебування малолітньої дитини умови створені. За матеріалами справи [PERSON] працює в ТОВ "Укратоменерго" та отримує заробітну плату. Має позитивні характеристики . Судом достовірно встановлено, що протягом тривалого часу, [PERSON] намагається вирішити та врегулювати питання налагодження стосунків з малолітньою донькою та встановлення регламенту зустрічей з нею. Про що стверджують його звернення до Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві від 16.06.2016 року (а.с.15); витягом з Протколу № 11 засідання комісії з питань захисту прав дитини Голосіївської РДА в м. Києві від 15.05.2016 року (а.с.16) При цьому слід відмітити, що згідно Рішення Апеляційного суду м. Києва від 15.06.2017 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївська РДА в м. Києві про позбавлення батьківських прав. Всі вказані обставини в сукупності свідчать про бажання батька - [PERSON] приймати участь у житті малолітньої доньки, піклуватися про неї, надавати допомогу . Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батьк мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих,які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України "Про охорону дитинства" . За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як вбачається з Висновку Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві від 19.10.2016 року (а.с.46), діючи виключно в інтересах дитини визначено способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO] : - кожної середи з 17.30 годин до 20.00годин в присутності матері; -першої та третьої суботи, другої та четвертої недії місяця з 12.00 годи до 16.00 годин в присутності матері дитини . Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України позов про усунення перешкод у вихованні дитини є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин справи, що мають істотне значення. За таких підстав, враховуючи, що позивач має рівні права на участь у вихованні малолітньої дитини, його прагнення та бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її житті, однак враховуючи складні обставини, які склалися між батьками дитини, стан здоров»я дитини, її вік, стать, суд вважає можливим задовольнити позов частково та визначити наступний порядок спілкування [PERSON] з дитиною, який був прийнятий,

Outcome: partial