Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 2\~249,67 гривень заподіяної позивачу матеріальної шкоди. Вимоги обґрунтувала тим, що відповідач 27 лютого 2020 року на території КНП "Любомльське ТМО Любомльської районної ради" шляхом вільного доступу викрав з металевої стійки для велосипедів належний позивачу велосипед "Fisher" вартістю 2\~249,67 гривень. Винуватість у вчиненні відповідачем цього злочину та заподіяння позивачу матеріальної шкоди доведена вироком Любомльського районного суду від 24 червня 2020 року. Том у відповідності до ст.ст.1166, 1177 ЦК України він зобов`язаний відшкодувати цю шкоду. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 22 вересня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. З отриманої 17 листопада 2020 року від Державної установи "Маневицька виправна колонія № 42" розписки вбачається, що копію ухвали і примірник матеріалів позову відповідач отримав 06 жовтня 2020 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 13.05.2020 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №\~958, відповідач відзиву на позов не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до копії вироку Любомльського районного суду Волинської області від 24 червня 2020 року, який набрав законної сили 27 липня 2020 року, [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і йому призначене покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі. Зі змісту вироку вбачається, що [PERSON] о 12:10 годині 27 лютого 2020 року на території КНП "Любомльське ТМО Любомльської районної ради" по вулиці Брестській 70 в місті Любомль Волинської області шляхом вільного доступу повторно таємно викрав з металевої стійки для велосипедів належний [PERSON] велосипед "Fischer" вартістю 2 249,67 гривень. Цим вироком також стверджено факт невідшкодування [PERSON] заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди у вищевказаній сумі. В межах кримінального провадження [PERSON] в статусі потерпілої цивільного позову не заявляла. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено обставини, які в рамках даної цивільної справи доказуванню не підлягають, а саме заподіяння відповідачем внаслідок вчиненого злочину матеріальної шкоди позивачу в розмірі 2\~249,67 гривень. Загальні положення відшкодування шкоди визначені у ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. За змістом ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідач на спростовування фактів та обставин, які мають значення для розгляду справи, ні відзиву, ні жодних доказів суду не надав. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, через що підлягають повному задоволенню. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Заявлена представником позивача вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 800,00 гривень підтверджена документально, а саме договором про надання правничої допомоги № 048/20 від 04 серпня 2020 року, актом прийому-передачі виконаних робіт від 14 серпня 2020 року, квитанцією № 008 від 14 серпня 2020 року, та відповідачем неоспорена, тому у відповідності до положень ст.ст.137, 141 ЦПК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved