Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

17 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в м. Білгород-Дністровський Одеської області помер батько позивачки - [PERSON], після смерті якого залишилась земельна ділянка площею 5,40 га, розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 30 червня 1999 року на ім'я [PERSON]. Зазначену земельну ділянку позивачка має право успадкувати в порядку першої черги за законом. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Державного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Колісника Д.Ю. із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку. Про втрату Державного акту серії [NUMBER] на ім'я спадкодавця була опублікована об'ява в газеті "Татарбунарський вісник" за №42 від 04.11.2017 року. При зверненні до Татарбунарського відділу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, позивачці повідомили, що [PERSON] дійсно видавався Державний акт, але копію надати не можливо, оскільки органи місцевого самоврядування не передали на зберігання другі примірники Державних актів. Зазначені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.18 ). Представник Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.16 ). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.10.1975 року (а.с.4) [PERSON] є батьком позивачки - [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2015 року (а.с.5) [PERSON] помер [INFO] в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Згідно інформаційної довідки № 828/121-17 від 29.09.2017 року, виданої Татарбунарським відділом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визначення нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а.с.6), вартість земельної ділянки площею 5,4002 га (ріллі), що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 5 сесії XXIII скликання Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 26.03.1999 року № 5- XXIII, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 30.06.1999 року за № 307, що розташована (за межами населеного пункту) Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, з урахуванням коефіцієнтів індексації, станом на 01.01.2017 року складає 220247 грн. 81 коп. Згідно інформаційної довідки № 827/121-17 від 29.09.2017 року, виданої Татарбунарським відділом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо надання [PERSON] копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] для подальшого його успадкування відмовлено з причини відсутності в архіві других примірників Державних актів на право приватної власності на землю(а.с. 7). З листа нотаріуса за № 1238/02-14 від 28.09.2017 року ( а.с.8 ) слідує, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого - [PERSON] (спадкова справа №241/2015), з причини відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Як вбачається з копії спадкової справи № 241/2015 від 28.07.2015 року (а.с.24-52) після смерті спадкодавця [PERSON], його донька [PERSON] подала заяву Державному нотаріусу Коліснику Д.Ю. про прийняття спадщини (а.с. 26). Також в матеріалах спадкової справи наявні: - копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.33) позивачки, яка після одруження отримала прізвище чоловіка "[PERSON]", але згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.49) серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 13.04.2012 року, шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано та [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище «[PERSON]»; - довідка Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області за № 624 від 01.07. 2017 року (а.с.28), якою підтверджується, що [PERSON] - [INFO], на момент смерті, яка настала [INFO], був зареєстрований в [INFO]. На момент смерті разом з ним за цією адресою був зареєстрований, прожив та до складу сім'ї входив син - [PERSON] - [INFO] - заява, надана Державному нотаріусу Коліснику Д.Ю. від 28.07.2015 року (а.с.34), якою [PERSON] відмовляється від належної йому частини спадкового майна, яка залишилася після смерті його батька, [PERSON], на користь спадкоємця першої черги, дочки спадкодавця - [PERSON]; - копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.1982 року (а.с.37), згідно якої [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]; - копія Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30.06.1999 року (а.с.50-52), яким підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,40 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із інформаційної довідки №41062320 зі Спадкового реєстру від 28.07.2015 року (а.с. 45) вбачається, що заповіти та спадкові договори щодо [PERSON] [INFO] відсутні, згідно інформаційної довідки №50415871 зі Спадкового реєстру від 26.12.2017 року (а.с. 54) вбачається, що заповіт № 8251387 скасовано за заявою 51018197 від 13.04.2011 року [PERSON] Із інформаційної довідки №41062287 зі Спадкового реєстру від 28.07.2015 року (а.с. 46) вбачається, що державним нотаріусом Колісником Д.Ю. після смерті спадкодавця [PERSON] відкрита спадкова справа; із інформаційної довідки №50415857 зі Спадкового реєстру від 26.12.2017 року (а.с. 53) вбачається, що спадкова справа № 241/2015 є чинна та знаходиться під № 57743867 у Спадковому реєстрі. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Із роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " слідує, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві". Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку. Судом з достовірністю встановлено, що позивачка [PERSON] разом із своїм братом [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх батька [PERSON], однак [PERSON] відмовився від належної йому частини спадщини на користь позивачки, в установлений законом строк надавши до нотаріуса відповідну заяву (а.с.34). Разом з тим, позивачка отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору позбавлена можливості, з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно-земельну ділянку(а.с.8). Про втрату Державного акту серії [NUMBER] на ім'я спадкодавця була опублікована об'ява в газеті "Татарбунарський вісник" за №42 від 04.11.2017 року (а.с.55). Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту (а.с.50-52), інформаційна довідка про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.6), позивачка в установлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадку (а.с.26), суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 5,40 га, розташовану на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30.06.1999 року, що належала [PERSON], померлому [INFO].

Outcome: approved