Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.01.1994 року Інгулецьким державним гірничо-збагачувальним комбінатом, згідно з розпорядженням №299 від 15.03.1993 року, виданого на ім`я [PERSON] , та архівної довідки №176181, виданої 23.01.2020 Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації". В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що встановлення факту необхідно для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка є його матір`ю. Державним нотаріусом заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки наявні розбіжності в прізвищі, імені та по батькові спадкодавця і співвласника. За вказаних обставин, заявник позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернувся до суду з вищевказаною заявою. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.01.2020 заяву залишено без руху. Ухвалою від 16.02.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Заявник надіслав клопотання, в якому підтримав вимогу та їх обґрунтування, викладені в заяві, просив суд їх задовольнити, а судове засідання провести за його відутності. Заінтересовані особи, повідомлені про час та місце судового засідання у встановленому порядку, не з`явилися до суду, в письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності. Враховуючи, що учасники справи не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин. Згідно свідоцтва про народження батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] . (арк. с. 8). У свідоцтві про смерть матері заявника вказані прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] » (арк. с. 9). Паспорт громадянина України та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру видано на ім`я [PERSON] (арк. с. 10, 11). Згідно свідоцтва про шлюб, шлюб укладено міжм [PERSON] та [PERSON] (післяшлюбне прізвище [PERSON] ) (арк. с. 12). В паспорті батька заявника в графі "Сімейний стан" вказана дружина [PERSON] (арк. с. 13). Відповідно до довідок №117 від 08.12.2020 та №118 від 08.12.2020, виданих Виконавчим комітетом Карпівської сільської ради, померлий [PERSON] проживав і був зареєстрований до [INFO] (дня смерті), за адресою: [ADDRESS] , де на той час була зареєстрована його дружина - [PERSON] (арк. с. 15, 16). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом у спадковій справі №133/2014 рік, реєстраційний номер №1, спадкоємцем [PERSON] є її син [PERSON] (арк. с. 17). У свідоцтві про право власності на житло від 04.01.1994 року, виданого Органом приватизації ІнГЗКу, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної (сумісної) власності [PERSON] та членам її сім`ї, в тому числі [PERSON] , згідно з розпорядженням Інгулецького державного гірничо-збагачувального комбінату, №299 від 15.03.1993 року (арк. с. 22). Відповідно до довідки, №176181 від 23.01.2020 року виданій КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", станом на 31.12.2012 року право власності на частку квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на праві спільної сумісної власності в КП ДОР "Криворізьке БТІ" в реєстровій книзі № 6ПВШ-457-2257 та належить [PERSON] (арк. с. 26). Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, від 24.02.2020 року виданої державним нотаріусом Горбаченко О.В., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/7 (одну сьому) частину трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] , оскільки в свідоцтві про право власності на житло зазначено [PERSON] , а будь-яких відомостей або документів, що пояснювали б таку розбіжність у імені та прізвищі у спадкоємця відсутні (арк. с. 27). В експертному висновку №056/22398-а від 27.11.2020 року наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України наданому у відповідь на запит позивача, вказано, що український запис особового імені [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та російський запис [PERSON] (свідоцтво про одруження, запис ( [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (арк. с.28). Відповідно до листа №05/1444 від 11.03.2021 року, надісланого ПРАТ "ІНГЗК", повідомлено, що останнє не має можливості видати копію заяви на приватизацію [PERSON] , [INFO] , а також копію розпорядження Інгулецького державного гірничо-збагачувального комбінату №299 від 15.03.1993 року, на підставі якого видане Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , через те, що дані документи не було збережено (арк. с. 67). Згідно з листом №05/1444 від 11.03.2021 року, наданим ПРАТ "ІНГЗК", надати довідку про періоди роботи [PERSON] , [INFO] , немає можливості, оскільки в документах з кадрових питань, а саме в особових картках, розрахункових відомостях, по нарахуванню заробітної плати відомості про трудову діяльність відсутні (арк. с. 68). У відповідності з повідомленням №196/02-14 від 16.03.2021 року, наданим Широківською державної нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства Юстиції України, повідомлено, що після померлої [PERSON] , у нотаріальній конторі 12.06.2014 року заведено спадкову справу №133/2014 рік. Заява про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, подавалась позивачем, заяви про відмову від спадщини подавалися третіми особами, вказаними у справі. Заповіт від імені [PERSON] в Широківській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області не посвідчувався (арк. с. 78). ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Дослідивши докази, які надані заявником в обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; Згідно ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що заявник прийняв спадщину після смерті [PERSON] (хоча в свідоцтві про народження зазначено в графі мати - [PERSON] ), батько заявника та остання проживали за однією адресою до дня смерті батька, різниця в написанні імен « [PERSON] », « [PERSON] » незначна, і в даному випадку можна сказати, що це варіанти написання одного імені - [PERSON] . В усіх наданих документах прізвище та по батькові у [PERSON] /[PERSON] однакові, як і дата народження. Часто, що є загально відомим, жіночі імена, які первісно властиві чоловікам, тобто традиційно вважаються чоловічими, сприймаються як останні при оформленні документів в офіційних установах (має місце неуважність працівників). Квартира № 10 , за вищевказаною адресою, і після смерті [PERSON] є власністю [PERSON] , про реєстрацію якого в цій квартирі дані відсутні. Отже, [PERSON] та [PERSON] в зазначеному нижче Свідоцтві є однією особою, тобто [PERSON] . Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Свідоцтва на право власності на житло, виданого 04 січня 1994 року Інгулецьким державним гірничо-збагачувальним комбінатом, згідно з розпорядженням № 299 від 15 березня 1993 року, виданого в тому числі на ім`я [PERSON] , та архівної довідки №176181 виданої 23 січня 2020 року Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації". V. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з заяви у справах окремого провадження 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить з 01.01.2020 року 2 102 грн. Заявник не звільнений від сплати судового збору. Заявником при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 420,40 грн (арк. с. 21). Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки це не передбачено ЦПК України для такої категорії справ. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved