Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON]. За нею рахувався будинок за вищевказаною адресою. Після її смерті спадщину прийняла її донька - [PERSON], яка є матір'ю позивача. Однак [INFO] року померла [PERSON] Спадкоємцями її майна є її чоловік [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON] Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок, тому позивач звернувся з вказаним позовом. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Кмитівської сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяв про прийняття спадщини не подавала та не має наміру подавати, покладається на розсуд суду. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутність сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, до дня смерті була зареєстрована і проживала за адресою:[ADDRESS], згідно погосподарської книги №1 за 2002 рік. Разом з нею були зареєстровані і проживали: [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внук. Вищевказані особи разом з нею на день смерті [PERSON] та протягом шести місяців за цією ж адресою були зареєстровані і проживали (а.с.9). За [PERSON] рахується житловий будинок по [ADDRESS] та неприватизована земельна ділянка площею 0,72га згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок [NUMBER] за 2002 рік. Заборон та арештів на житловий будинок та земельну ділянку не накладено, що підтверджується копією довідки №602 від 12 липня 2016 року (а.с.10). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та внуком [PERSON] відповідно (а.с.11,13). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, до дня смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS], згідно погосподарської книги №2 особовий рахунок [NUMBER] за 2011 рік. Разом з нею за цією ж адресою були зареєстровані і проживали (протягом шести місяців з дня її смерті також): [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, що підтверджується копією довідки №601 від 12 липня 2016 року (а.с.15). Відповідно до довідки №287 від 30 серпня 2016 року 19 серпня 2016 року було проведено інвентаризацію житлового будинку за адресою: Коростишівський район, [ADDRESS]. Загальна інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями складає 34014 гривень. До будинку належать: літ. «Б» - сарай; літ. «В» - погріб; №1 - ворота; №2 - огорожа (а.с.16). Станом на 31 грудня 2012 року за вищевказаною адресою право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с.20) Відповідно до пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Постановою нотаріуса від 23 вересня 2016 року №688/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.21). Згідно із положеннями статей 182 та 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1216 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статей 1297, 1278 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як роз'яснено у пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом також встановлено, що право власності на вказаний будинок належним чином не оформлено. Позивач вправі вимагати визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно після смерті матері, яке остання успадкувала після смерті своєї матері, належним чином не оформила спадкові права та не зареєструвала право власності. Відповідачі з заявами про видачу свідоцтв про право власності не зверталися з часу смерті [PERSON] Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав передбачений законом і відповідає йому. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими суду доказами, тому, вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved