Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Орган опіки та піклування Хмільницької районної державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка перебуває на обліку в службі у справах дітей Хмільницької РДА, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, через ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина проживає в сім'ї своєї сестри [PERSON], яка виховує трьох малолітніх дітей. Коштів на утримання [PERSON] не вистачає. Батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а мати дитини [PERSON] померла. Враховуючи викладене орган опіки та піклування Хмільницької РДА просить відібрати [PERSON], [INFO], від батька [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав, та тимчасово передати дитину на утримання органу опіки та піклування Хмільницької РДА. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву у відповідності до якої просить розглянути справу за її відсутності, а також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву у відповідності до якої просить розглянути справу за його відсутності, а також вказав, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 3) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю - [PERSON], [INFO] Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (копія на а.с. 4) підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] року. Листом Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області № 1564/06-37/08/1 від 06.09.2017 року (копія на а.с. 11) повідомлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в даному управлінні та отримує пенсію по втраті годувальника на дитину [PERSON], [INFO] З відповідної характеристики на [PERSON] (копія на а.с. 8) встановлено, що останній за місцем проживання зарекомендував себе негативно. Не працює. Випиває. Рідні скаржаться на його поведінку. Притягувався до адміністративної відповідальності, але не реагує та не змінює поведінки. Вказане також підтверджується листом Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області № 10821/221/01-2017 від 12.03.2017 року (копія на а.с. 9). З відповідної характеристики на [PERSON] (копія на а.с. 10) встановлено, що остання проживає в сім'ї своєї сестри [PERSON], яка на даний час займається її вихованням. Мати дитини померла, а батько не бере участі у її вихованні. Дитина навчається у НВК "ЗШ І-ІІ ст." ДНЗ с.В.Острожок. Школу відвідує систематично. З відповідних актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї (копії на а.с. 6, 7) встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS] в сім'ї своєї сестри [PERSON], [INFO], яка виховує трьох малолітніх дітей. Матеріально-побутові умови проживання - задовільні. Розпорядженням Хмільницької РДА № 473 від 20.09.2017 року (а.с. 12) вирішено надати висновок про доцільність відібрання [PERSON], [INFO], від батька [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хмільницької РДА (а.с.13) відібрання [PERSON], [INFO], від батька [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав є доцільним і буде в інтересах дитини. Суд приймає до уваги даний висновок органу опіки та піклування, оскільки цей висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно із п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої доньки знайшов своє підтвердження, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 170 СК України є підставою для відібрання дитини від батька, що буде відповідати інтересам дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України. При цьому, суд також враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], [INFO], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подачі позову до суду, тобто з 25.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Враховуючи задоволення позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 1280 грн., з яких 640 грн. за позовну вимогу про відібрання дитини, та 640 грн. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved