Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

03.10.2019 р. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.10.2016 року на 112 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , власник ПІІ "ВІП РЕНТ" під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 21110, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт скоєння ДТП підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду та постановою про закриття кримінального провадження від 19.11.2018 року. Транспортний засіб «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП відповідно до Генерального Договору №28-0199-2700/16-АVІS від 07 грудня 2015 року та додатку №1 до нього був застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група". 07.10.2016 р. ПрАТ "СК "Українська страхова група" отримало заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору страхування, на підставі звіту №0311 від 07.11.2016 та звіту №0311-1 від 10.11.2016 року, страхового акту №ДККА-53195 ПрАТ "СК "Українська страхова група" виплатила 175253,11 страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21110, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП не була застрахована в жодній страховій організації, що є порушенням чинного законодавства, тому на відповідача покладається обов`язок відшкодувати шкоду в повному обсязі. Виплативши потерпілій стороні на основі договору добровільного страхування страхове відшкодування до Позивача в порядку ст. 993 ЦК України перейшло право вимоги до винної особи. Ухвалою суду 18.10.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 26.11.2019 р. до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Зеленого Ю.В., в якому вказано, що відповідач вимоги не визнає в повному обсязі. У відзиві зазначено, що 05.10.2016 року у момент ДТП [PERSON] знаходився в автомобілі ВАЗ, але не за кермом. У результаті ДТП він отримав травми голови, самотужки пішов до річки Золотоношки змити кров та в цей час втратив свідомість. Певний час знаходився біля річки без свідомості, після чого був знайдений невідомими людьми, які надали йому першу медичну допомогу та відвезли в лікарню. 05.10.2016 року в лікарні йому було проведено обстеження, а вже з 06.10.2016 р. по 13.10.2016 року він знаходився на лікуванні з діагнозом струс головного мозку, забій м`яких тканин голови. [PERSON] жодного разу не викликався до правоохоронних органів, на нього не складали протокол про адміністративне правопорушення з даного приводу. Постановою про закриття кримінального провадження від 19.11.2018 року визначено було матеріали направити до Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області для прийняття рішення щодо притягнення винних до адміністративної відповідальності. [PERSON] не запрошували на огляд пошкодженого автомобіля «Шкода» при визначенні збитків. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але скерував до суду 22.02.2021 р. заяву про розгляд справи за відсутності позивача за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Зелений Ю.В. у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні повністю. Адвокат зазначив, що [PERSON] не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по факту ДТП, що мало місце на 112 км а/д Бориспіль-Запоріжжя 05.10.2016 р. Його вина не встановлена. Жодним документом не стверджено, що саме [PERSON] завдав шкоду, яку позивач має намір з нього стягнути. [PERSON] у момент ДТП транспортним засобом не керував. Працівниками поліції не встановлено, хто саме був за кермом авто. Оскільки відсутня вина [PERSON] у завданій шкоді, то відсутні і підстави для стягнення завданої шкоди саме з нього. Вислухавши доводи представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. З копії довідки про ДТП від 09.06.2017 р. №5758/65-2017 та відповіді від НПУ вбачається, що 05.10.2016 р. на а/д Н-08 на 112 км мало місце ДТП за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , водієм якого був [PERSON] та авто «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , який належить ПІІ «ВІП-РЕНТ», водієм якого була [PERSON] . У розділі 4 даної довідки зазначено, що ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] п.12.1 ПДР. З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що по факту даного ДТП були внесені відомості до ЄРДР за №12016250150001334 від 06.10.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Дане кримінальне провадження було закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Матеріали було постановлено направити до Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області для прийняття рішення щодо притягнення винних до адміністративної відповідальності. З копії Генерального Договору №28-0199-2700/16-АVІS від 07 грудня 2015 року та копії додатку №1 до нього судом встановлено, що транспортний засіб «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , власником якого являється ПІІ «ВІП-РЕНТ», на момент ДТП був застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група". ПІІ «ВІП-РЕНТ» 07.10.2016 р. зверталося до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Звітом №0311 від 07.11.2016 р. про оцінку вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] зроблено висновок, що вартість відновлювального ремонту складає 212866,34 грн. Додатками до звіту є: протокол огляду транспортного засобу, ремонтна калькуляція. Відповідно до Звіту №0311-1 від 10.11.2016 р. про оцінку працездатних складових частин автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , вартість працездатних складових частин автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 35346,89 грн. Додатком до звіту є ремонтна калькуляція. 22.11.2016 р. ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №ДКК-53195, з яких вбачається, що розмір страхового відшкодування в результаті ДТП становить 175253,11 грн. ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" здійснила 23.11.2016 р. сплату ПІІ «ВІП-РЕНТ» страхового відшкодування в сумі 175253,11 грн., що стверджено платіжним дорученням №21794 від 23.11.2016 р. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, абзацом 1 пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Це означає, що у справах, що стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обов`язок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення. Абзацом 4 пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також визначено, що «відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне порушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода, та чи сталася вона з вини відповідача. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзаці 3 пункту 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1: частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зобов`язання з заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду. Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. За клопотанням представника відповідача були витребувані матеріали кримінального провадження по факту вказаного ДТП. Судом було досліджено матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12016250150001334 від 06.10.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та встановлено, що вони містять відомості про те, що мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] та «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , але не містять відомостей, що сталася вона з вини відповідача. Ні в матеріалах кримінального провадження, ні в постанові про закриття кримінального провадження не встановлено, що до ДТП міг бути причетний [PERSON] . Відповідно до листа начальника Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 22.11.2021 р. № 11794/65/01-2021 адміністративні матеріали на [PERSON] по факту ДТП, що мало місце 05.10.2016 р. не складалися. Суд відхиляє доводи представник позивача, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП доведена довідкою про дорожньо-транспортну пригоду та постановою про закриття кримінального провадження. Довідка про ДТП не є рішенням суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесене вирішення питання про наявність або відсутність складу адміністративного чи кримінального правопорушення. У постанові про закриття кримінального провадження прізвище водія [PERSON] взагалі не зазначено. Даною постановою встановлено, що автомобілем «Шкода Фабія» керувала [PERSON] , а водій «ВАЗ» зник з місця пригоди. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем не доведено, що в результаті ДТП настала цивільно-правова відповідальність [PERSON] та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки суд у задоволенні позовних вимог відмовляє, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed