Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач, ПАТ "Дельта Банк", звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути із [PERSON] [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь АТ "Дельта Банк" (р/р № 26254902159098, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 2303,58 (Дві тисячі триста три гривні 58 копійок) грн., стягнути з [PERSON] [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь АТ "Дельта Банк" (р/р 6499100199, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) судовий збір у розмірі 229,40 грн; Позовна заява вмотивована тим, що 21.02.2008 року Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк" (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта"), надалі за текстом - Позивач, та фізична особа - резидент України [PERSON] [INFO], надалі за текстом - Відповідач, уклали кредитний договір № 003-20930-210208, відповідно до якого відповідачем через картковий рахунок отримано позикові кошти у розмірі 500 гривень. Внаслідок неналежного виконання умов договорів, за боржником утворилась заборгованість на загальну суму 2303,58 грн., яка складається з тіла кредиту 526,74 грн., заборгованості за відсотками: 660,20 грн. та заборгованості за комісіями 787,50 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі, мотивуючи це тим, що він 21.03.2008р. уклав з ТОВ "Комерційний банк Дельта" договір № 003-20930-210208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, як зазначено у позовній заяві, за яким мені встановили ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 500 (п'ятсот) гривень. При оформленні вищезазначеного договору працівником Банку відповідачу працівниками банку було роз'яснено, що у разі використання картки - а саме зняття з неї грошових коштів, відповідач повинен щомісячно поповнювати її не менш ніж на 53 (п'ятдесят три) грн., аж до погашення заборгованості, тобто до відновлення суми кредитного ліміту у 500 (гривень), з урахуванням оплати вартості послуг,що надаються Банком та процентів за користування кредитними послугами, а Банк буде щомісячно у вигляді SMS-повідомлень повідомляти мене про стан мого карткового рахунку та залишок кредиту. З зазначеної платіжної (кредитної) картки відповідачем було знято та використано 495 (чотириста дев'яносто п'ять) грн., після чого відповідач щомісячно сплачував Банку платежі шляхом поповнення карткового рахунку Маючи намір розірвати укладений договір, 10.03.2009р. відповідач звернувся до відділення ПАТ "Дельта банк", попередньо поцікавившись, чому сплачені раніше мною гроші не потрапляють на мій картковий рахунок,на що мені відповіли,що вони пішли на нібито погашення відсотків та штрафні санкції, після чого він сплатив позивачу 500 (п'ятсот) грн. та з урахуванням раніше сплачених 353 (триста п'ятдесят трьох) грн., які пішли на сплату відсотків, усього відповідачем сплачено на користь відповідача 853 (вісімсот п'ятдесят три) грн., та написав заяву про розірвання договору №003-20930-210208 від 21.02.2008р., яку я віддав працівникам Банку. Дослідивши матеріали справи та зваживши пояснення відповідача, судом встановлено наступне. 21.02.2008 року між сторонами укладено договір № 003-20930-210208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до п.1.3 якого банк надає кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривень та на день укладання цього договору встановлює ліміт Кредитної лініїна Ріхунку в сумі 500 гривень, який може змінюватись банком самостійно в межах кредитної лінії не більше одного разу на місяць без укладання додаткових угод. Відповідно до анкети позичальника, [PERSON] отримав у користування картку "Visa Подарунок" із кредитним лімітом у 500 грн. і строком дії 12 місяців. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Держателя. Згідно п.2.3 зазначеного договору (а.с.6) держатель картки сплачує банку проценти за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в тарифному пакеті Visa Подарунок. За Тарифним пакетом "Подарунок" (далі -Тарифи), який є додатком №1 до Договору та узгоджений з відповідачем (а.с.6), встановлена процентна ставка за користування кредитною лінією - 29, 90% річних (п.п.1.1.1.), плата за обслуговування кредитного залишку - 2,99 % від суми використаних кредитних коштів (пункт 1.2). Розмір обов'язкового щомісячного погашення тіла кредиту - 7 % від суми використаних коштів. Розмір обов'язкового мінімального щомісячного платежу і його складові: частка обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів, комісії Пунктом 5.2 Договору сторони встановили строк дії договору - до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором, а пунктом 2.4 Договору визначили умови щомісячного повернення кредитних коштів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, тобто внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути весь борг частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного щомісячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116 цс 13) і є обов'язковою для застосування судами України. Відповідно до пояснень відповідача та матеріалів справи (позовна заява - а.с.1-3, розрахунок ціни позову - а.с. 15-16), відповідач 25.02.2008 року отримав 495 гривень та 02.04.2008 року отримав 35 гривень. Погашення відбувались шляхом внесення коштів Держателем на вказаний картковий рахунок, а саме 20.03.2008 року внесено 53 грн., 25.04.2008 року внесено 60 грн., 31.05.2008 року внесено 60 грн., 26.06.2008 року внесено 60 грн., 30.07.2008 року внесено 60 грн., 09.08.2008 року внесено 60 грн., 09.08.2008 року внесено 60 грн., 10.03.2009 року внесено 2009 гривень, про що свідчать надані копії банківських квитанцій (а.с. 32-35). Згідно розрахунку ціни позову (а.с. 15-16) ці суми були зараховані, однак із затримкою, крім останнього платежу. Крім того, відповідачем 10.03.2009 року було подано до банку заяву про розірвання договору №003-20930-210208 від 21.02.2008р. Отже, на момент подачі заяви до банку, відповідачем (держателем карти) за час користування, було сплачено загалом 853 гривні, що більше, ніж у півтора рази перевищує отриману позику. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов'язання, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд приймає до уваги те, що договір між сторонами був укладений 02.12.2007 року, останній платіж внесений 10.03.2009 року, тоді ж держателем карти подано заяву про розірвання договору, позов направлено до суду 16.12.2013 року, тобто вже з пропуском строку позовної давності позивачем. При цьому, позивачем не було подано до суду заяви про поновлення строку позовної давності до виниклих правовідносин. Таким чином, суд за заявою відповідача до виниклих правовідносин застосовує строк позовної давності, в зв'язку із чим у позові слід відмовити у повному обсязі, а судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed