Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У жовтня 2017р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 170162.89 грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 25.05.2011 р. за договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 15000.00 грн зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 27.60% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог з тих підстав, що строк закінчення кредитного договору був визначений з 19.09.2014 р., а тому з цього часу починається строк позовної давності. Позивач звернувся до суду в жовтні 2017 р., враховуючи, що від позивача до суду клопотань про продовження строку позовної давності не надходило, вважає, що строк позовної давності визначений законом тривалістю у три роки, скінчився, а тому в задоволенні позову просила відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 25.05.2011р. ПАТ КБ "Приват Банк" надав відповідачу [PERSON] кредит грошові кошти у розмірі 15000.00 грн зі сплатою за користування кредитом 27.60% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 31.08.2017р. становить 170162.89 грн та складається з наступного: 11945.25 грн. - заборгованість за кредитом; 145888.45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3750.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 8079.19 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1ст.259 ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1,5ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст.266 ЦК Українизі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою в жовтні 2017 року. Таким чином, позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності, який закінчився 19.09.2016 року та 19.09.2014 року. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" слід відмовити через сплив строку позовної давності.

Outcome: dismissed