Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

16 лютого 2016 року, у відповідності до поштового відправлення, ПАТ КБ "Приват Банк" через свого представника за довіреністю звернулись до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № CNXRFB01841095 від 15.09.2008 року в сумі 11931,69 грн, зазначивши, що відповідно до укладеного кредитного договору Банк надає позичальнику кредит в сумі 1078,46 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а Позичальник зобов"язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. В судове засідання представник позивача повторно не з»явився, про причини неявки суд не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи не надали. В матеріалах справи мається заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача. У зв»язку з чим суд вирішив можливим проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на закінчення строку позовної давності, пояснивши, що сплачував борг частинами як то зазначено в заяві - анкеті та 31 березня 2010 року здійснив останній платіж і вважав, що не має заборгованості перед банком. Про виниклий борг йому нічого невідомо. Коли він почав отримувати заробітну плату та перебував в зоні АТО в 2014 році ПАТ КБ «Приват Банк» без будь-яких пояснень та договорів перерахував з його карткового рахунку суми 1213 грн та 1405 грн. З наданих документів на даний час він з»ясував, що ці суми пішли на погашення пені. Кошти він на руки не отримував, а здійснив купівлю мобільного телефону у кредит. Заслухавши відповідача, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 15 вересня 2008 року між ЗАТ КБ „Приват Банк" та [PERSON] укладено договір № CNXRFB01841095, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит в розмірі 1078,46 грн з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а той в свою чергу - повернути кредит щомісячними платежами, сплатити відсотки за користування кредитом, винагороди, комісії, інші платежі, передбачені Умов до договору. З поданого позову та наданого розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] перед банком станом на 18 січня 2016 року становить 11931,69 грн, з яких: 78,30 грн - заборгованість за кредитом, 10809,02 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 544,37 грн -штраф (процентна складова). Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит, сплатити проценти. Погашення заборгованості має здійснюватись щомісячними платежами у сумі 127 грн 97 коп., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється у три роки. За положеннями ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). У відповідності до заяви-анкети позичальника кінцева дата погашення кредиту 15.09.2009. Кредит сплачувався частинами та остання частина кредиту позичальником була сплачена 31 березня 2010 року і саме з цієї дати у банку виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення залишку заборгованості за кредитом та інших платежів, в тому числі і санкцій за несвоєчасне погашення заборгованості. Однак ПАТ КБ «Приват Банк» звернулись до суду тільки 16 лютого 2016 року. Крім того, для стягнення пені та штрафів встановлено спеціальний строк позовної давності тривалістю в один рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» 19.05.2014 та 11.06.2014 як стверджує позивач безпідставно здійснив перерахування коштів з його карткового рахунку, не повідомивши про це відповідача та про наявну у нього заборгованість, зарахувавши вказані кошти на погашення пені. Судом не приймаються до уваги надані позивачем умови, де передбачено збільшення строку позовної давності до 5 років, оскільки в останніх відсутня дата складання та підпис відповідача про ознайомлення з текстом цих умов, а також інформація, що ці умови стосуються саме споживчого кредиту наданого [PERSON]. Верховний суд України в правовій позиції у справі за № 6-1926цс15 від 04 листопада 2015 року, посилаючись на ст.259 ЦК України вказав, що домовленість сторін про збільшення строку позовної давності має бути викладена в письмовій формі, а Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) , що не мають підпису позичальника не можуть вважатись домовленістю сторін про збільшення строку позовної давності на п»ять років. Вищенаведене свідчить про те, що при зверненні до суду ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № CNXRFB01841095 від 15.09.2008 року сплинув строк позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитним договором № CNXRFB01841095 від 15.09.2008 року в сумі 11931,69 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed