Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

24.04.2019 до Решетилівського районного суду надійшла вказана вище позовна заява, у якій позивачка просить суд встановити факт спільного проживання її батька [PERSON] із його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини після смерті останньої, а також визнати за нею право власності, в порядку спадкування після померлого батька, на будинок по [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що вона є єдиною спадкоємицею після свого померлого батька [PERSON] , який прийняв спадщину. Її батько за життя успадкував вищевказаний житловий будинок після своєї померлої матері [PERSON] . Однак у зв`язку з тим, що за життя [PERSON] належним чином не оформив свої спадкові права, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей будинок. 13.05.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 01.07.2019 підготовче провадження закрито та справу призначити до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Позивачка надала суду копію свідоцтва про шлюб та копію паспорту, згідно яких з 14.09.2019 змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, до суду подав заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги визнає (а.с.43). Згідно ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 151, згідно копії свідоцтва про смерть. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що померла [PERSON] є його матір`ю. 20.10.2017 [PERSON] помер, що підтверджується відповідним актовим записом № 148 згідно копії свідоцтва про смерть. Згідно копії свідоцтва про народження, померлий [PERSON] , є батьком позивачки по справі (а.с.9). У зв`язку з укладенням шлюбу 14.09.2019, позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується актовим записом № 56 згідно копії свідоцтва про шлюб. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.07.2018 та довідки Решетилівської державної нотаріальної контори від 20.11.2017 вбачається, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу за № 304/2017. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є дочка померлого позивачка по справі. Заяви від інших спадкоємців та претензії від кредиторів не надходили. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] , якій належав вищевказаний будинок. Судом також встановлено, що за життя на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.1990 [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно розпорядження Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 24.12.2015, вулицю «Фрунзе» у селищі Решетилівка перейменовано на вулицю «Полтавську». Постановою Верховної Ради України № 2185-VIII від 07.11.2017 селище міського типу Решетилівка Решетилівського району Полтавської області віднесено до категорії міст районного значення. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний ) житловий будинок [ADDRESS] , який виготовлений станом на 11.04.2018 на замовлення позивачки, встановлено, що на території садибного (індивідуального) житлового будинку відсутнє самочинне будівництво. Домоволодіння складається з житлового будинку - «А-1»; літньої кухні - «Б», «б»; сараю -«В»; сараю - «в»; гаража «Д»; вбиральні «Г»; погребу «а-1»; огорожі - №1; трубопроводу «2». Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 30.07.2018, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з пунктами 2 та 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку (крім фактів прямо вказаних в ній) можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218\~ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Врахувавши вищевикладене, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, зважаючи на те, що позивачка прийняла спадщину після свого померлого батька [PERSON] , а він, у свою чергу, прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] , якій належав вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved