Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

У січні 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за ними в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], у таких частках: за [PERSON] і [PERSON] на 5/12 часток за кожним у порядку спадкування за заповітом від 28 лютого 2008 року та [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/6 обов'язкову частку цього спадкового майна. В обґрунтування позову зазначали, що після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на вказаний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, спадщину після її смерті в установленому законом порядку вони прийняли, однак у видачі свідоцтв про на спадщину на спадщину за заповітом і за законом Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області їм відмовлено, мотивуючи тим, що право власності на спірне, спадкове, нерухоме майно спадкодавець на своє ім'я за життя не оформила. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач Жердівська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, у якій зазначала, що заперечень проти позову вона не має, просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. [INFO] у віці 65 років померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Із заповіту від 28 лютого 2008 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Жердівської сільської ради Броварського району Київської області Кононенко Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 150, вбачається, що [PERSON], яка проживала у [ADDRESS], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла в рівних частинах кожному [PERSON] та [PERSON]. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Із довідки № 673 від 29 вересня 2008 року, виданої Жердівською сільською радою Броварського району Київської області, видно, що на день смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею за адресою: [ADDRESS], проживали та були зареєстрованими: [PERSON] (чоловік), 1946 р. н., і [PERSON] (син), 1972 р. н.; [PERSON] (онук), 1982 р. н., проживав за цією адресою, але зареєстрованим не був. Із спадкової справи № 1012/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] видно, що 08 та 14 жовтня 2008 року у визначений законом шестимісячний строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці за заповітом [PERSON] і [PERSON] 22 липня 2016 року чоловік померлої [PERSON] звернувся до вказаної нотаріальної контори із заявою, у якій зазначав, що [INFO] померла його дружина [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,1954 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті дружини він прийняв, просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на обов'язкову частку у спадщині згідно із ст. 1241 ЦК України. Також вказував на те, що на видачу свідоцтва про право власності на ? частку спільного майна подружжя він не претендує, оскільки спадкове майно є особистою власністю померлої дружини. 22 липня 2016 року Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області після смерті [PERSON] видала свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] і [PERSON] кожному на 5/12 часток земельної ділянки площею 0,1954 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що належала померлій на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого їй 25 липня 1997 року, та свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на 1/6 частку даної земельної ділянки на підставі ст. 1241 ЦК України. Суд встановив, що на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належав також житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно із технічним паспортом на даний житловий будинок, виготовленим 27 листопада 2009 року Броварським міжміським бюро технічної інвентаризації, за зазначеною адресою знаходяться: житловий будинок, позначений на плані "А-1", загальною площею 131,0 м2, житловою площею 46,9 м2, із господарськими будівлями і спорудами: гараж - "Б", сарай - "В", сарай - "Г", вбиральня - "Д", колодязь - "К" та огорожа - "N". Факт належності померлій [PERSON] цього нерухомого майна підтверджується дослідженими в суді документами: свідоцтвом на забудову індивідуальної садиби за вказаною вище адресою, виданим 06 липня 1976 року [PERSON] виконавчим комітетом Броварської районної ради депутатів трудящих Київської області; договором на будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 21 липня 1976 року; рішенням виконкому Жердівської сільської ради депутатів трудящих від 30 червня 1976 року № 38 про дозвіл на будівництво [PERSON] нового будинку в селі Тарасівка Броварського району Київської області; актом відведення [PERSON] у натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку; актом державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 14 березня 1985 року, забудовником якого значиться [PERSON]; довідками Жердівської сільської ради Броварського району Київської області № 673 від 29 вересня 2008 року та № 437 від 21 березня 2016 року, відповідно до яких [PERSON] на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS], та їй згідно із даними книг погосподарського обліку належав житловий будинок за цією адресою, свідоцтво на право власності на який не оформлялось. Із листа Комунального підприємства Київської обласної ради "Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 93645 від 10 грудня 2009 року видно, що житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами за зазначеною адресою збудований у 1985 році. Листами за вих. № 3829/02-14 і № 3830/02-14 від 22 липня 2016 року у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом і за заповітом на спірний, спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами відповідно до належних позивачам часток Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області відмовлено, оскільки нотаріусу не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на це спірне нерухоме майно. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі [PERSON] і [PERSON] (спадкоємці за заповітом) та [PERSON] (спадкоємець обов'язкової частки за законом) прийняли спадщину після смерті [PERSON], якій на день смерті належав спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved