Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Новооржицької селищної ради Полтавської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається із домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на нього. Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить і залишився після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно наданого листа просив справу розглядати у його відсутність, позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та розгляд справи відбувся на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.10.2018 року виконавчим комітетом Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №19./а.с.8/. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2019, виданої державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., в порядку заміщення державного нотаріуса Першої Лубенської державної нотаріальної контори, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] , відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу. Крім цього, з вказаної постанови вбачається, що на дане спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу №25/2019 на майно померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від сина спадкодавця [PERSON] . Інших заяв про прийняття/відмову в спадковій справі немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавались. Крім того в постанові вказано, що житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] належав померлому [INFO] [PERSON] , після якого спадщину прийняла його дружина [PERSON] , але не встигла переоформити своїх спадкових прав, померла [INFO] , після якої спадщину прийняв її син [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав, помер [INFO] . /а.с.10/. Згідно рішення № 56 Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 06.07.2004 року про встановлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] , його попередніми власниками були [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , в рівних частках. (а.с.16). Відповідно до довідок Тарандинцівської сільської ради №№ 834,835, 836 від 14.09.2020 останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] було [ADDRESS] . На час його смерті за цією адресою ніхто не проживає і не зареєстрований (а.с.11,12,13). П.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Ч.ч. 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. В матеріалах справи наявна Інформаційна довідка на житловий будинок [ADDRESS] , № 1694 від 16.10.2020, відповідно до якої житловий будинок під літерою «А-1» має загальну площу 61,6 кв м., житлову площу 47,2 кв м. При цьому, господарство включає: сарай - літню кухню «Б»; гараж - «В», гараж - «Г», погріб -«Д», вбиральню -душ «Е», бесідку - «Ж», огорожу №1, ворота № 2, огорожу №3, хвіртку №4. Дане житло не зареєстровано. (а.с.17). Згідно довідки КП «Лубенське МБТІ»№215 від 19.109.2020 року, станом на 29.12.2012 року нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстровано.( а.с.15). Таким чином, спадкодавець набув право власності на вище вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди до введення в дію наведених нормативно-правових актів, а саме за період з 1960-1984 роки, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved