Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на частину домоволодіння та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. 27 лютого 2014 року [PERSON] звернувся з заявою про залишення його позовних вимог без розгляду. 27 лютого 2014 року [PERSON] уточнив позовні вимоги та в порядку ст. 31 ЦПК України виклав уточнену позовну заяву до [PERSON], [PERSON], треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2009 року по цивільній справі № 2-2909, яке набрало законної сили 23 лютого 2009 року, його батькові [PERSON] належить 1016 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке складається з жилого будинку літ. "А-1", літньої кухні літ. "В", літньої кухні літ. "Г", сараю літ. "Б", сараю літ. "Д", вбиральні літ. "Е", огорожі та споруд №№ 1, 2, 3. На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2010 року по цивільній справі № 2-310, яке набрало законної сили 26 травня 2011 року, його батькові [PERSON] було виділено в натурі квартиру № 2 у жилому будинку літ. "А-1" за адресою: [ADDRESS] з зазначеними у рішенні приміщеннями, загальною площею 71,2 кв.м, житловою площею 35,9 кв.м, погріб під літ. "А2-1", сарай літ. "Б" площею 24,6 кв.м, гараж літ. "Ж" площею 15,9 кв.м, зливна яма, ворота № 4, 12 частину мостіння І, 12 частину паркану № 2, крильце літ. "а1". Після смерті [INFO] його батька відкрилась спадщина у вигляді зазначеної вище частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що була виділена в натурі. Спадкоємцямим першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] в розумінні ст. 1261 ЦК України є дружина - відповідач [PERSON] (матір позивача), син - відповідач [PERSON] (брат позивача) та позивач [PERSON]. На виконання вимог ст. 1269 ЦК України було заведено спадкову справу № 2502013. Постановами Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10 червня 2013 року та 29 жовтня 2013 року позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] відповідно, у видачі свідоцтв про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON], а саме 58 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку з тим, що така нотаріальна дія буде суперечити закону. Таким чином, до теперішнього часу позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки йому було відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії, при чому відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після померлого на користь позивача [PERSON], та просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду заяву від 11 березня 2014 року про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та надав суду заяву від 11 березня 2014 року про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та надала суду заяву від 11 березня 2014 року про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2009 року по цивільній справі № 2-2909, яке набрало законної сили 23 лютого 2009 року, [PERSON] належить 1016 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке складається з жилого будинку літ. "А-1", літньої кухні літ. "В", літньої кухні літ. "Г", сараю літ. "Б", сараю літ. "Д", вбиральні літ. "Е", огорожі та споруд №№ 1, 2, 3 (а.с. 13-15). На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2010 року по цивільній справі № 2-310, яке набрало законної сили 26 травня 2011 року, [PERSON] було виділено в натурі квартиру № 2 у жилому будинку літ. "А-1" за адресою: [ADDRESS] з наступними приміщеннями: с приміщення "2-4" - житлова кімната площею 5,4 кв.м; с приміщення "2-5" - житлова кімната площею 6,9 кв.м; с приміщення "2-6" - житлова кімната площею 17,2 кв.м; с приміщення "2-7" - коридор площею 10,4 кв.м, в прибудові літ. "А1-1" наступні приміщення: с приміщення "2-2" - коридор площею 4,6 кв.м; с приміщення "2-3" - житлова кімната площею 6,4 кв.м, в прибудові літ. "А2-1" наступні приміщення: с приміщення "2-1" - коридор площею 7,3 кв.м; с приміщення "2-8" - кухня площею 8,2 кв.м; с приміщення "2-9" - ванна кімната площею 4,8 кв.м загальною площею 71,2 кв.м, житловою площею 35,9 кв.м, погріб під літ. "А2-1", сарай літ. "Б" площею 24,6 кв.м, гараж літ. "Ж" площею 15,9 кв.м, зливна яма, ворота № 4, 12 частину мостіння І, 12 частину паркану № 2, крильце літ. "а1" (а.с. 16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 листопада 2012 року, виданим Індустріальним відділом державної РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1399 (а.с. 6). У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцямим першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] є: - дружина - відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження від 13 березня 1959 року, виданого районним ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 324 (а.с. 7); - син - відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 26 березня 1960 року, виданого АНД районним ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 665 (а.с. 9); - син - позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 травня 1965 року, виданого АНД районним бюро ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 898 А.С. (а.с. 8). У відповідності до ст. 1269 ЦК України після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 2502013. Згідно постанови Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10 червня 2013 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON], а саме 58 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку з тим, що така нотаріальна дія буде суперечити закону, оскільки рішення суду в органах, що здійснюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на момент смерті спадкодавця зареєстровано не було (а.с. 39). Згідно постанови Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 29 жовтня 2013 року відповідачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON], а саме 58 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку з тим, що така нотаріальна дія буде суперечити закону, оскільки рішення суду в органах, що здійснюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на момент смерті спадкодавця зареєстровано не було (а.с. 40). Згідно заяв відповідачів [PERSON] та [PERSON] від 11 березня 2014 року останні відмовилися від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь позивача [PERSON] і претензій не мають. У відповідності до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07 лютого 2014 року незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на зазначене вище спадкове майно - частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яка була виділена в натурі, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON], оскільки оформити право на спадщину шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину за законом не має можливості у зв'язку з відмовою у вчиненні такої нотаріальної дії. У відповідності до ст. 88 ЦПК України щодо розподілу судових витрат суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 3 441,00 гривень необхідно стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON]. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 16, 1217, ч. 1, 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1274, ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року, ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень",

Outcome: approved