Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє адвокат Микитчин П.С. звернулася в суд із позовом до Кліщівнянської сільської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. У позовній заяві зазначено, що [INFO] померла матір позивачки - [PERSON], яка була власником домоволодіння по [ADDRESS]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивачки. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном після смерті матері. На даний час бажає нотаріально оформити свої спадкові права, однак через те, що за життя матір не оформила право власності на будинковолодіння, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач, представник позивача позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, у судове засідання не прибули, направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без їхньої участі. Кліщівнянська сільська рада подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до вимог ст.43 ЦПК України, участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] в с. Кліщівна Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 05 березня 2001 р. виконавчим комітетом Кліщівнянської сільської ради. Відповідно до довідки № 259 виданої 09.08.2018 р. виконавчим комітетом Кліщівнянської сільської ради, останнім постійним місцем проживання [PERSON], яка померла [INFO] було [ADDRESS]. Станом на 01.07.1990 р. домоволодіння відносилося до категорії колгоспних дворів, де вона була зареєстрована одна. На день смерті [PERSON] проживала одна. Заповіт посвідчений у виконавчому комітеті Воронівської сільської ради від імені [PERSON] не змінений і не скасований. Згідно заповіту, посвідченого 06 квітня 1995 р. секретарем виконавчого комітету Воронівської сільської ради Савкою Г.І., [PERSON] все належне їй майно і все майно на яке вона матиме право на день смерті, заповіла своїй дочці [PERSON] Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Клід О.Я. 05 липня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на домоволодіння. Відповідно до довідки № 106 виданої 09.07.2018 р. Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації реєстрація права власності на домоволодіння по [ADDRESS] не проводилася. Станом на 02.07.2018 р. дане домоволодіння має наступні технічні характеристики: "А" житловий будинок загальною площею 94,8 м2, житловою площею 57,1 м2, "Б" літня кухня загальною площею 22,9 м2, "В" стайня-стодола загальною площею 44,2 м2. На вказані домоволодіння ТзОВ «Технічна інвентаризація та оцінка нерухомості» виготовлено технічний паспорт. Згідно висновку про вартість домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS], його ринкова вартість станом на 23.07.2018 р. становить 108000,00 грн. Стаття 1 протоколу до Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод"1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved