Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В серпні 2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до інформаційно-аналітичного тижневику "Пульс: новини, факти, коментарі" про захист ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позову вказав, що 10 червня 2015 року у номері №23 (361) в інформаційно - аналітичному тижневику "Пульс: новини, факти, коментарі" на сторінці 5 було опубліковано статтю, автора [PERSON] під назвою " Криворожскую " Самопомощь" прибирает к рукам группировка Тайсона - советника экс-губернатора Днепропетровщины [PERSON]". У цій статті автор розмістив недостовірну інформацію, щодо [PERSON], що порочить його честь та гідність. У даній статті, викладено матеріал, що не відповідає дійсності, а саме мовою оригіналу " Политические проекты [PERSON] на Днепропетровщине терпят крах один за другим. В частности, в [PERSON] ставка экс -регионала [PERSON] ( в городе больше известного как криминальный авторитет Тайсон"), местного олигарха [PERSON], чьи структуры проходят по делу о многомиллионных кражах руды с предприятий города". Подана інформація є недостовірною та такою, що порушує право позивача на недоторканість ділової репутації. Вважає, що відповідач повинен надати докази, підтверджуючі факти вказані в статті, а в разі їх відсутності - спростувати недостовірну інформацію, шляхом опублікування в найближчому випуску друкованого засобу масової інформації. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком " Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Редакція зобов'язана в строк, що не перевищує одного місяця з дня надходження вимоги, опублікувати спростування і письмово повідомити заявника про строк і час публікації спростування, а також письмово повідомити заявника про строк і час публікації спростування у разі затримки або про відмову в його публікації, зазначивши підстави відмови. В зв'язку з поширення недостовірної інформації позивачу завдана моральна шкода, яка виражається у душевних стражданнях у зв'язку з приниженням честі, гідності та ділової репутації, які підривають його авторитет серед виборців та взагалі серед громади міста [PERSON]. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вважає, що відповідачем не надано суду доказів, про достовірність опублікованої в засобах масової інформації, відомостей викладених на сторінці 5 інформаційно - аналітичного тижневику " Пульс: новини, факти, коментарі" (випуск №23 ( 361) від 10 червня 2015 року), автора [PERSON] під назвою " Криворожскую "Самопомощь" прибирает к рукам группировка Тайсона - советника экс-губернатора Днепропетровщины [PERSON]". Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши та проаналізувавши обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу заочно. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, заперечення інформаційно-аналітичного тижневику "Пульс: новини, факти, коментарі" наданого суду 17.02.2016, суд вважає, що позов [PERSON] до інформаційно-аналітичного тижневику "Пульс: новини, факти, коментарі" про захист ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є публічною особою, депутатом Криворізької міської ради, приймав участь у місцевих виборах 2015 року. Згідно ст. 11 Закону України " Про місцеві вибори" друковані засоби масової інформації зобов'язані однаково і неупереджено ставитись до усіх суб'єктів виборчого процесу, кандидати мають рівні права, жодні органи державної влади не мають права втручатись і перешкоджати кандидатам в депутати у доступі до інформації, її поширенню і т.і. Згідно ст. 277 ЦК України, на яку посилається позивач, яка на правову підставу заявлених ним позовних вимог, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п. 24 Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію цього тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документу тощо). У судовому рішення також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднені. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до роз'яснень вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.25, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Відповідно до п. 19 вищезазначеної постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням або оціночним судженням. Згідно ст. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації, крім випадків, визначених законом, коли обмеження цього права необхідно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Друковані засоби масової інформації є вільними. Забороняється створення та фінансування державних органів, установ, організацій або посад для цензури масової інформації. Не допускається вимога попереднього погодження повідомлень і матеріалів, які поширюються друкованими засобами масової інформації, а також заборона поширення повідомлень і матеріалів з боку посадових осіб державних органів, підприємств, установ, організацій або об'єднань громадян, крім випадків, коли посадова особа є автором поширюваної інформації чи дала інтерв'ю. Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання умовно, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних факторів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що висловлювання, висловлені автором статті " Криворожскую " Самопомощь" прибирает к рукам группировка Тайсона - советника экс-губернатора Днепропетровщины [PERSON]"., що мала місце в інформаційно-аналітичному тижневику "Пульс: новини, факти, коментарі" в червні 2015 року, є судженнями автора, а не його твердженнями. Крім того у п.21 Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних особі вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особистості. суди повинні врахувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872 -му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя. \~ Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).\~ У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. \~ У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до інформаційно-аналітичного тижневику "Пульс: новини, факти, коментарі" про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформації та її спростування, відшкодування моральної шкоди, необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться за рахунок позивача.

Outcome: dismissed