Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

06 червня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташований в с. Флорино Бершадського району Вінницької області вул. Кутузова,70; земельну ділянку площею 2,6774 га , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області ; земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, що розташована в с. Флорино Бершадського району Вінницької області вул. Кутузова,70. Позивач є сином померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом та заповітом на майно померлої матері. Відповідачі також є спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої [PERSON], однак від спадкового майна відмовилися. Позивач спадщину після смерті матері прийняв, звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та на частину спадкового майна (земельні ділянки) отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Кутузова,70 в с. Флорино Бершадського району Вінницької області у зв"язку з відсутністю правовстановлючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 06.06.2015 року, право власності на 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований в с. Флорино Бершадського району Вінницької області вул. Кутузова,70. Позивач надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Відповідачі, до початку розгляду справи по суті, надали до суду письмові заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що дана позовна заява надійшла до суду 01.02.2018 року, ухвалою від 06.02.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 19.03.2018 року. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що 06.06.2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 320250. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно- 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по вул. Кутузова,70 в с. Флорино Бершадського району Вінницької області та дві земельні ділянки. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] та спадкоємцем за заповітом на майно померлої матері, відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом на майно [PERSON] , однак від прийняття спадщини відмовилися, що підтверджується їх заявами. Позивач спадщину після смерті матері прийняв та на частину спадкового майна (земельні ділянки) отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НВС 140783 від 23.02.2016 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НМХ 414826 від 25.11.2017 року. Однак приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Кутузова,70 в с. Флорино Бершадського району Вінницької області, у зв"язку з відсутністю правловстановлюючого документа на вказане спадкове майно, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.11.2017 року № 02-31/343. Згідно довідки, виданої Флоринською сільською радою Бершадського району Вінницької області №1768 від 10.11.2017 року, житловий будинок розташований в с. Флорино по вул. Кутузова, 70 Бершадського району Вінницької області відносився до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 року до складу двору входили [PERSON] -голова двору та [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 1ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи, що згідно довідки, виданої Флоринською сільською радою Бершадського району Вінницької області №1768 від 10.11.2017 року, станом на 15.04.1991 роки до складу двору входили [PERSON] та [PERSON] , а тому вказаний будинок належав їм в рівних частинах по 1/2 частки . Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не оформила право власності на належну їй частку вказаного житлового будинку і правовстановлюючий документ відсутній позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадкового майна, як спадкоємець за заповітом після смерті матері. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред'являлись. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved