Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, [INFO] року помер батько позивача [PERSON], який проживав та був зареєстрована [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS]. Після смерті батька, спадщину, а саме ? частину житлового будинку фактично прийняла його дружина - мати позивача [PERSON], яка за життя була зареєстрована та проживала у даному будинку. [PERSON], померла [INFO] року, залишивши заповіт, який 04.01.2001 року посвідчено в Лопатинській сільській раді Оратівського району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №2, відповідно до якого все своє майно, що буде їй належати на момент смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідає позивачу - [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається: 2/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] під заставою та арештом не перебуває. Юридично оформити прийняття спадкового нерухомого майна позивач [PERSON] позбавлений можливості, оскільки технічна документація на житловий будинок виготовлена після смерті спадкодавців, а в технічному паспорті на житловий будинок батьки вказані як співвласники. Просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Справу розглянути без його участі. Представник відповідача Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області Барський І.І., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.01.1996 року [PERSON] помер [INFO] року в смт. Оратів Оратівського району Вінницької області. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.06.1974 року [PERSON] народився [INFO] року батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном його жінка - мати позивача [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала з спадкодавцем, перебувала у шлюбі, заяви про відмову від спадщини не подавала, однак за життя не встигла переоформити спадкове майно на своє ім'я. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2001 року [PERSON] померла [INFO] року в смт. Оратів Вінницької області. Згідно із заповітом від 04.01.2001 року, посвідченого секретарем Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованим в реєстрі за №2 [PERSON] заповідає все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповідає [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права власності на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS], 1/3 частину якого вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном після смерті чоловіка [PERSON] та 1/3 частина належного їй . Згідно витягу з реєстру прав власності [NUMBER] від 14.12.2012 року виданого Комунальним підприємством "Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частині кожному належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно витягу про державну реєстрацію [NUMBER] від 14.12.2012 року виданого Комунальним підприємством "Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частині кожному належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки №2010 від 03.11.2016 року виданої виконавчим комітетом Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області відповідно до записів погосподарської книги том VII за 1991-1995 року станом на 15.04.1991 року по [ADDRESS] відносився до складу колгоспного двору членами якого являлись: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які набули право приватної спільної часткової власності по 1/3 частині зазначених будівель кожен. Згідно технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] власниками в якому вказано [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частині кожному вбачається, що його виготовлено 24.09.2012 року Гайсинським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР (в ред. 1963 р.), та п.1.4. Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року, який набрав чинності 01.01.2004 року застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а до відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року застосовується законодавство чинне на час виникнення правовідносин, тобто Цивільний Кодекс УРСР (в ред. 1963 р.). Відповідно ст. 120 Цивільного Кодексу України (в ред. 1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON], спадкодавець [PERSON], спадкодавець [PERSON], відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме: кожен по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS], 1/3 частину якого вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном після смерті чоловіка [PERSON] та 1/3 частина належного їй . Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права власності на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS], 1/3 частину якого вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном після смерті чоловіка [PERSON] та 1/3 частина належного їй, однак за життя не встигла До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. На підставі ст. ст. 524-527, 524, 534, 548, 549, 550 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved