Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

29 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому вказала, що [INFO] року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з частки жилої квартири, земельної ділянки, що належить померлому на підставі державного акту, серії ХР№123241, виданого на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації №72 від 26.02.2004 року, площею 2,97 га., розташованої на території Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва та права на земельну частку (пай), на підставі сертифікату серія ХР №0178481, виданого на ім'я [PERSON], Зміївською райдержадміністрацією 23 грудня 1997 року, зареєстрованого 23 грудня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів за №48 у розмірі 0,36 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Спадкоємцями на майно померлого є позивач та відповідач [PERSON] - син померлого, який у встановленому порядку відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] Позивач своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 жовтня 2013 року №339 їй було відмовлено в посвідченні та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Оскільки в позасудовому порядку позивач не має змоги оформити свої спадкові права, просила визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON] на зазначені вище земельні ділянки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Зміївському районі Харківської області Рибалко О.О. у судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення в яких не заперечував проти визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Представник третьої особи Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи - Зміївської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. В поясненнях поданих на позов [PERSON] підтвердили інформацію про видачу на ім'я [PERSON] сертифікату серії ХР №0178481. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 06 липня 2012 року, [PERSON] помер [INFO] року. /а.с. 8/ Факт родинних відносин між [PERSON] та спадкодавцем, підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.11.1992 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 05.02.2013 року. /а.с.10,14,15/ Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР №123241, на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації №72 від 26.02.2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,97 га., розташованої на території Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /а.с.11/ Згідно копії сертифікату серії ХР №0178481 на право на земельну частку (пай), листа Держземагенства у Зміївському районі Харківської області від 30.10.2013 року, [PERSON] є власником права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серія ХР №0178481, виданого на його ім'я Зміївською райдержадміністрацією 23 грудня 1997 року, зареєстрованого 23 грудня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів за №48, у розмірі 0,36 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю), станом на 01.01.2013 року становить 1277 грн. /а.с.12,43/ Згідно Витягу з документації із землеустрою про вартість сільськогосподарських угідь, наданого відділом Держземагенства у Зміївському районі Харківської області від 30 жовтня 2013 року №01-15/3869, грошова оцінка земельної ділянки площею 2,97 га.,- рілля станом на 01.01.2013 року складає 66655 грн. /а.с.13/ Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Харківської області [PERSON], спадкоємицею зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] року є його донька - [PERSON] у тому числі з урахуванням ? частки спадкового майна від якої відмовився син померлого - [PERSON] на її користь. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з : ? частки квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 38,7 кв.м, загальною площею 67,5 кв.м., кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи, обладнаної лоджією. Вищевказана ? частка квартира належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28 грудня 1995 року, посвідченого радгоспом "Шебелинський" і виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 02 листопада 1995 року за номером 204, зареєстрованого в Зміївському малому державному підприємстві технічної інвентаризації і записаного у реєстрову книгу №1-35/7. Оцінка спадкового майна відповідно до довідки Комунального підприємства "Зміївське бюро технічної інвентаризації" за № 1849 від 17 червня 2013 року, станом на [INFO] року (день смерті) складала 39808 грн. /а.с.9/ Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником ? частки квартири за вищезазначеною адресою. /а.с.10/ Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 жовтня 2013 року №339, [PERSON] в посвідченні та видачі Свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки було відмовлено. /а.с.17/ Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Цивільним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 1270 передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до статті 79 ЦК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно п. 5 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та п. 12 "Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", затверджених наказом № 11 Держкомзему України від 20.02.1996 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Видача втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських рад), які здійснювали їх видачу. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну ділянку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку /пай/. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку Отже, судом встановлено, що померлий [INFO] року [PERSON], за життя на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації №72 від 26.02.2004 року, був власником земельної ділянки 2,97 га., розташованої на території Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того на ім'я [PERSON], видано сертифікат серії ХР №0178481 на право на земельну частку (пай) у розмірі 0,36 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Спадкоємицею за законом на майно померлого є його донька, яка звернулась до нотаріальної контори у встановлений законом термін з заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дій їй було відмовлено у оформленні спадкових прав на земельну ділянку в зв'язку з наявними закресленнями та додрукуваннями у державному акті, вказані недоліки позивач позбавлена усунути в позасудовому порядку. З аналізу доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що той факт, що померлий [INFO] року [PERSON] у законному порядку та за встановленою процедурою набув право власності на земельну ділянку площею, 2,97 га., розташованої на території Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області та право на земельну частку (пай) у розмірі 0,36 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), не викликає сумніву та крім того підтверджується зібраними доказами, а відповідно й позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованим та відповідають вимогам закону, на підставі чого суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення у повному обсязі. Крім того, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, відповідно до яких, у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved