Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] значиться власником житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 29 грудня 2000 року. Зауважує, що 29.12.2000 року між ними укладено договір купівлі-продажу зазначеного будинку, про що відповідач надала розписку від 14 вересня 1999 року, згідно з якою [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] отримала від позивача 500 доларів завдатку за хату, та на зворотній стороні розписки [PERSON] 29 грудня 2000 року зазначила, що отримала повністю гроші за хату. Зауважує, що відповідно до довіреності від 29 грудня 2000 року [PERSON] уповноважила її на оформлення всіх документів, які необхідні для відчуження житлового будинку, який належить відповідачу на підставі свідоцтва на спадщину за законом, що знаходиться в [ADDRESS] , яка була посвідчено державним нотаріусом м. Свалява та зареєстровано в реєстрі за №7928. Стверджує, що у зв`язку з виїздом після цього на заробітки в Чеську Республіку відповідні нотаріальні документи на відчуження вказаного майна нею не були оформлені в період терміну дії строку довіреності № 7928 від 29.12.2000 року. Зауважує, що з того часу як [PERSON] отримала від неї кошти, вони досягли усіх умов договору, та фактично вступила в управління та володіння житловим будинком, та з відповідачем з цього часу не спілкуються. Стверджує, що укладена довіреність та розписка фактично підтверджують договір купівлі-продажу житлового будинку, кошти нею за будинок виплачені в повному обсязі, однак не може належно оформити своє право власності на дане майно, та відповідач ухиляється від процедури належного посвідчення даного договору у нотаріуса. Зазначає, що виникла ситуація при якій, через бездіяльність попереднього власника щодо реєстрації припинення свого права власності на нерухоме майно, вона не може набути право власності на це майно та належним чином зареєструвати його, тому змушена звернутися до суду, та просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подала в канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, у відповідності до ч.ч.6, 7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Крім того інформація про стан розгляду справи та дату судових засідань розміщено на веб-сайті суду в мережі Інтернет, та шляхом опублікування оголошено про виклик на сайті суду. Представник Свалявської міської ради подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Свалявської міської ради за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи положення ст. ст. 274, 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку загального позовного провадження в заочному порядку, про заочний розгляд судом 18.05.2021 року поставлено ухвалу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про заочний розгляд справи судом 18.05.2021 року постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судових засідань. Дослідивши надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достатності, виходячи зі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить наступних висновків. Згідно із ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом, на підставі матеріалів справи, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом судового розгляду у цій праві є визнання договору дійсним та визнання права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 29.12.2000 року відповідач оформила спадщину на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області. КУП "Свалявське БТІ" зареєструвало за [PERSON] право власності на зазначений об`єкт нерухомості, про що свідчить реєстраційний напис від 11.01.2001 року. Відповідно до довіреності від 29.12.2000 року, нотаріально посвідченої державним нотаріусом Свалявської ДНК, відповідач уповноважила позивача на оформлення всіх документів, які необхідні для відчуження вищевказаного будинку. Згідно розписки від 14.09.1999 року [PERSON] , яка є позивачем у справі, сплатила [PERSON] грошові кошти за домовленістю сторін правочину, в сумі 500 доларів завдатку за вищевказаний об`єкт нерухомості. 29.12.2000 року (згідно розписки) [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти за житловий будинок в [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, [PERSON] отримала у власність вищевказаний житловий будинок за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як вбачається з матеріалів справи, при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків. Правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеним чинним законодавством України в 2000 році, усі вимоги сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. За наслідком судового розгляду судом в частині визнання договору купівлі-продажу житлового будинку суд доходить висновку, що всі істотні умови договору виконано та передано предмет договору покупцю [PERSON] . Проте спірний договір залишився не посвідчений нотаріально, а позивач втратила можливості посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна у зв`язку з проживанням відповідача на постійному місці проживання в Білоруській Республіці, а тому суд вбачає підстави для визнання правочину від 29.12.2000 року дійсним. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 328 ЦК України при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з технічним паспортом, інвентаризаційна справа № 15/2021 від 28.01.2021 року, житловий будинок який знаходиться за адресою [ADDRESS] складається з: житлового будинку - «А»; літньої кухні - «Б»; гаражу - "В"; погребу - "Г"; сараю - «Д»; вбиральні - "Е";, колодязю - "І"; огорожі - «1,2». Відповідно до довідки виданої КУП «Свалявське БТІ» від 02.02.2021 року №27, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області, в цінах 2021 року становить: 76600 (сімдесят шість тисяч шістсот) гривень. [PERSON] , як сторона правочину, у повному обсязі виконала умови укладеного 29.12.2000 року договору купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області,здійснила оплату за придбане майно грошовими коштами, які [PERSON] одержала в повному обсязі Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, враховуючи, що на теперішній час позивач [PERSON] не може розпоряджатись належним їй житловим будинком, заявлені [PERSON] позовні вимоги відповідачем не оспорені, належних і допустимих доказів проти заявлених позивачем позовних вимог відповідачем не надано та в судовому порядку не доведено, тому суд доходить висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району) Закарпатської областіі складається з житлового будинку - «А»; літньої кухні - «Б»; гаражу - "В"; погребу - "Г"; сараю - «Д»; вбиральні - "Е";, колодязю - "І"; огорожі - «1,2». Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, з`ясувавши по справі обставини, враховуючи, що сторонами, передбачених законом обмежень для укладання договору купівлі-продажу спірного будинку в наявності не було, ніяких заперечень щодо суттєвих умов договору та претензій майнового чи матеріального характеру сторони один до одного не мали, та протягом тривалого періоду часу один до одного не пред`являли, тому заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України - суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6,13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved