Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

20 червня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом (а.с.3-4). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок прийняв у спадщину спадкоємець першої черги син померлої та відповідно батько позивача - [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час її смерті проживав разом із нею. [PERSON] , прийнявши у спадщину зазначений будинок, за життя не оформив своїх спадкових прав та [INFO] помер. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який звернувся до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак, постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на спадкове майно. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 70). Відповідач - представник Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю [PERSON] (а.с. 69), будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, просить розглянути справу без участі представника Лиманської міської ради, рішення ухвалити на розсуд суду про що суду надала відповідну заяву (а.с.68). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 286 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку загальною площею 40,7 кв.м., в тому числі житловою площею 22,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності від 05 лютого 1994 року, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-188 (а.с.14), та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 1994 року, виданого Краснолиманською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-189 (а.с. 15), що також підтверджується довідкою №326-2/0.76/КЛ від 13 серпня 2019 року, наданою КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ (а.с. 59). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно наданої позивачем копії сівдоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 грудня 1957 року, актовий запис № 271 (а.с. 12) [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , та згідно положень статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після її смерті. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довіки про склад сім"ї № 4305 від 09 серпня 2019 року, виданої адміністратором відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 58а), [PERSON] був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавицею [PERSON] по день її смерті за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується відповідним актом від 24 липня 2019 року (а.с. 44). Згідно інформації, наданої 17 серпня 2019 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семеновою І.М., спадкова справа щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася, із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до Лиманської державної нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 62). Отже, [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщинупісля смерті [PERSON] , яка складалася із житлового будинку, загальною площею 40,7 кв.м., в тому числі житловою площею 22,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак, за життя не оформив своїх спадкових прав та [INFO] помер, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 жовтня 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного триторіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 949 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна № 181/02, виготовленого КП "Бюро технічної інвентаризації", станом на 05 липня 2019 року становить 52647,00 гривень (а.с. 23-43). Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 січня 1973 року, актовий запис № 15 (а.с. 13), позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Згідно повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 17 серпня 2019 року, спадкова справа № 7/2019 після смерті [PERSON] заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від імені [PERSON] , поданої 15 січня 2019 року; з іншими заявами про прийняття спадщини обо відмову від її прийняття ніхто не звертався. (а.с. 62). Як єдиний спадкоємець позивач [PERSON] звернувся до Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області для оформлення своїх спадкових прав. Однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 18 червня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на вказаний будинок на ім"я померлого [PERSON] (а.с. 46). Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до довідки №326-2/0.76/КЛ від 13 серпня 2019 року, наданої КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ (а.с. 59), власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Оскільки документ, що підтверджує право власності померлого [PERSON] на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , відсутній, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися будинком, що входить до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки спірний будинок [ADDRESS] правомірно належав батькові позивача - [PERSON] . Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved