Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

20.05.2014р. ТДВ "СК "Кредо" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 35 498 грн. 68коп., визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] (а.с. № 2 ). В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві представник позивача, який діє на підставі довіреності - Кунцур О.В. (довіреність від 15.12.2011р. - а.с. № 19) зазначив, що 22.12.2012р. у с. Василівка Дніпропетровської області відбулась ДТП за участю автомобілю "Аudi 80", д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті якої загинув [PERSON] Між ТДВ "СК "Кредо" та власником даного автомобіля - [PERSON] 12.07.2012р. укладено договір №АВ7648596 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тітка загиблого [PERSON] - [PERSON] звернулася до ТДВ "СК "Кредо" 28.12.2012р. із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю її племіннику. На підставі складеного страхового акту № ОСГПО-534 від 19.06.2013р. їй виплачено (із урахуванням франшизи) страхове відшкодування в сумі 35 498грн.68коп., що дорівнює розміру шкоди. Дану суму позивач бажає стягнути із відповідача на підставі п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки останній перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується довідкою ДАІ про ДТП від 22.12.2012р. Зазначає, що ухвалою Васильківського райсуду Дніпропетровської області від 30.05.2013р. встановлено вину відповідача у ДТП, а також те, що в момент ДТП він перебував в стані алкогольного сп'яніння. Вважає, що для виникнення права страховика на пред'явлення регресного позов не потрібен вирок суду у кримінальному провадженні, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, а достатньо лише довідки про ДТП. Вважає, що довідкою повністю підтверджується факт керування у стані алкогольного сп'яніння, оскільки вона видана на підставі Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.09.2009р. № 400/666. Відомості про обставини ДТП вносяться у Єдину центральну базу даних відповідно вимог Положення про Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС, затвердженого наказом МВС від 27.10.2011р. № 808, Порядку обліку дорожньо-транспортних пригод, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2005р. № 538, Порядку збирання та передачі інформації для автоматизованої системи обліку та аналізу дорожньо-транспортних пригод, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.12.2005р. № 1242 та Порядку видачі довідки про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженого Наказом МВС України від 04.07.2011р. № 389. Тому просить позов задовольнити. Представник позивача - Кшуташвілі В.О.(діє за дорученням від 09.10.2014р.-а.с. № 110) в судове засідання 26.03.2015р. надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, а справу просила розглядати без її участі та без фіксування технічними засобами (а.с.№ 109). Відповідач та його представник - адвокат Осипов С.О. (діє на підставі угоди від 17.09.2014р. -а.с. № 52), проти позовних вимог заперечували. Надали суду письмові заперечення на позов від 22.09.2014р.(а.с.№ 45-47), в яких відзначено, що ухвала Васильківського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2013р.,якою скасовано постанову слідчого СВ Васильківського РВ про закриття кримінального провадження, де містяться посилання на стан його алкогольного сп'яніння, не є достовірним доказом керування автомобілем у нетверезому стані, не доводить вину [PERSON] у ДТП. Остаточне рішення про визнання його винуватим, яке підтверджує керування автомобілем у стані сп'яніння відсутнє. Тому просили відмовити у позові. Представник відповідача - Осипов С.О. (діє за угодою від 17.09.2014р. - а.с. № 52, 53) в судове засідання 26.03.2015р. також надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та без фіксування технічними засобами(а.с. № 111). Третя особа - [PERSON] в судові засідання неодноразово не з,являлася, про дату та час розгляду справи повідомлялася згідно вимог ЦПК України за адресою, наданою АДП ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 68), між тим суду неодноразово поверталися конверти з позначками "за закінченням терміну зберігання" (а.с. № 55, 75, 105). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності усіх сторін по справі на підставі ст. 169 ЦПК України, а з урахуванням того, що відповідач надав суду свої письмові заперечення проти позовних вимог (а.с. № 45-47), винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що між ДТВ "СК "Кредо" та [PERSON] 12.07.2012р. укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АВ/7648596 строком дії з 12.07.2012р. по 11.07.2013р. (а.с. 4). Позивачем долучена до матеріалів справи довідка ВДАІ Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 9130104 від 22.12.2012р. про ДТП (а.с. № 4зв.), з якої вбачається, що [INFO] о 0 год. 40 хв. по вул. Партизанській, у с. Василівка Дніпропетровської області відбулась ДТП за участю забезпеченого договором страхування автомобілю Аudi 80, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON], в результаті якої помер на місці [PERSON]. В довідці вказано, що ДТП трапилося внаслідок перебування [PERSON] у нетверезому стані (стані сп'яніння). Тітка загиблого - [PERSON] звернулася до ТДВ "СК "Кредо" 28.12.2012р. із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю її племіннику (а.с. № 8). На підставі складеного страхового акту № ОСГПО-534 від 19.06.2013р. (а.с. № 14), їй виплачено (із урахуванням франшизи) страхове відшкодування в сумі 35 498 грн.68коп., яке дорівнює розміру шкоди, що підтверджується платіжним дорученням від 20.06.2013р. та меморіальним ордером від 21.06.2013р. (а.с. № 15). Як вбачається з ухвали слідчого судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2013р., якою скасовано постанову слідчого СВ Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30.03.2013р. про закриття кримінального провадження та зобов'язано слідчого приступити до провадження у справі. У скарзі [PERSON] (мати загиблого) посилалася на те, що постанову слідчого про закриття кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, вважає незаконною, винесеною передчасно, без проведення необхідних слідчих дій (встановлення кола потерпілих, надання експерту для проведення автотехнічної експертизи недостовірних відомостей, без свідчень інспекторів ДАІ, медичних працівників, очевидців того, що [PERSON] вживав в кафе алкогольні напої перед виїздом на місце ДТП). Як вбачається зі змісту даної ухвали, суд скасував постанову слідчого з підстав неповноти досудового слідства та порушення прав [PERSON] як потерпілої. Сам факт наявності чи відсутності алкогольного сп'яніння у [PERSON] не був предметом дослідження в ході розгляду даної скарги. Позивач та його представник вважали, що вказаною ухвалою встановлено як вину відповідача у ДТП, так і те, що він перебував в стані алкогольного сп'яніння і для відшкодування страхової виплати в порядку регресу ухвали та довідки ДАІ достатньо, а також те, що не потрібен вирок суду у кримінальному провадженні чи постанова у справі про адміністративне правопорушення. Проте з таким твердженням суд не погоджується, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У п.п. 38.1.1. п. 38.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Предметом доказування в даній справі є відсутність чи наявність факту алкогольного сп'яніння [PERSON], оскільки від даного факту залежить право позивача на відшкодування шкоди в порядку стягнення за регресним позовом. Суд зазначає, що Інструкція про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.09.2009р. № 400/666, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.10.2009р. за № 931/16947 визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Згідно із п. 1.3. даної Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно із п.п. 2.1., 2.4. Інструкції у разі наявності ознак сп'яніння, уповноважена особа Державтоінспекції МВС проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку) та з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Відповідно до п. 2.6. Інструкції огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. А відповідно до п. 2.7. Інструкції, вже само встановлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, проведеного з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Згідно із п.п. 2.8., 2.9., 2.10. Інструкції з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і забезпечення достовірності результатів огляду водії повинні направлятися на огляд в заклади охорони здоров'я. Уповноважена особа Державтоінспекції забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу. Результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу зазначаються у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення. Пунктами 3.4., 3.12., 3.13. Інструкції визначено, що метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в особи. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров. Згідно із п.п. 3.15., 3.16. Інструкції за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння видається на підставі акта медичного огляду. З наведених норм випливає, що інспектор ДАІ проводить первинний огляд особи на стан алкогольного сп'яніння за наявними зовнішніми ознаками алкогольного сп'яніння, а встановлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду із використанням спеціальних технічних засобів, а також шляхом дослідження біологічних зразків у закладі охорони здоров'я, що забезпечує достовірність результатів. Про результати огляду складається акт медичного огляду, який є єдиним достовірним допустимим доказом стану алкогольного сп'яніння особи. Втім, із наданої довідки неможливо встановити чи здійснювався огляд у присутності свідків, за допомогою спеціальних технічних засобів, чи доставлявся водій [PERSON] на огляд до медичного закладу з метою встановлення достовірності стану алкогольного сп'яніння, чи дійсно він перебував у стані алкогольного сп'яніння, а не токсичного, наркотичного, яким чином виявлено даний стан (дослідження слини, сечі, крові). Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливість встановити, яким чином виявлено стан сп'яніння. До того ж, суд звертає увагу, що огляд особи згідно із п. 2.6. Інструкції проводитися у присутності двох свідків. А зі змісту ухвали судді слідчого вбачається, що відсутність свідків обставин ДТП є однією з підстав скасування постанови про закриття кримінального провадження внаслідок неповноти слідства. Отже, суд критично оцінює думку позивача (його представника) про те, що занесення до Єдиної центральної бази даних інформації про ДТП із зазначенням обставини про перебування особи у стані алкогольного сп'яніння, є достовірним доказом дійсного, фактичного перебування у стані алкогольного сп'яніння. Дане суперечить нормам законодавчих актів, які мають вищу силу. Так, згідно із п.п. 4 та 6 Порядку обліку дорожньо-транспортних пригод, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2005р. № 538, відомості про ДТП вносяться підрозділами Державтоінспекції до єдиної централізованої бази даних із зазначенням обставин пригоди, даних про транспортні засоби, загиблих і потерпілих. Загальнодержавний облік ДТП ведеться Державтоінспекцією на підставі, зокрема, повідомлень про пригоду, що надходять в усній чи письмовій формі, реєструються в чергових частинах ОВС або підрозділів Державтоінспекції; первинного обліку підрозділів Державтоінспекції після надходження інформації про пригоду шляхом заповнення картки обліку ДТП в електронному вигляді на підставі зібраних і перевірених матеріалів в установленому МВС порядку. Наказом МВС України від 04.07.2011р. № 389, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.07.2011р. за N 927/19665, затверджений Порядок видачі довідки про дорожньо-транспортну пригоду, який розроблений відповідно до вимог Законів України "Про доступ до публічної інформації", "Про захист персональних даних", "Про інформацію", "Про страхування", "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2005р. № 538 "Про затвердження Порядку обліку дорожньо-транспортних пригод". Згідно із п. 1.2. Порядку довідка про ДТП - це документ, який містить відповідну інформацію про оформлену за участю працівників Державтоінспекції МВС ДТП та її учасників. Розділом II, ІІІ Порядку передбачені підстави та осіб, яким видається довідка - страховикам, МТСБУ на підставі їх письмового запиту, а також працівниками підрозділів Державтоінспекції МВС в межах їх території обслуговування. Згідно із п. 3.6. Порядку за достовірність даних довідок про ДТП, відповідають працівники підрозділу Державтоінспекції МВС та їх начальники. Пунктом 33-1.2. ст. 33 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика або МТСБУ отримати у підрозділу МВС України таку довідку про ДТП. Отже, аналізуючи дані норми, суд приходить до висновку, що хоч довідка про ДТП і містить відомості про стан алкогольного сп'яніння, але ці відомості формуються на підставі первинного огляду особи інспектором Державтоінспекції і є перш за все відомостями про оформлену ДТП за участю працівників Державтоінспекції та її учасників. Довідка не може містити достовірні, доведені у встановленому законом порядку дані про перебування водія у стані алкогольного сп'яніння. Даний факт може бути підтверджений лише актом медичного огляду або висновком судово-медичної експертизи, призначеної з підстав та у порядку, встановленому КПК України, Законом України "Про судову експертизу" та згідно Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995р. № 6, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.07.1995р. за № 254/790. Суд, виходить з того, що згідно із ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст. 65 КК України встановлено, що на призначення покарання впливають обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Відповідно до вимог п. 13) ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжують покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Дана обставина є обов'язковою для суду при призначенні покарання, оскільки вона суттєво може впливати на суворість покарання. Тому, згідно із ч. 1 ст. 9 нині діючого КПК України, дана обставина у кримінальному провадженні підлягає обов'язковому доказуванню. Такі докази визнаються у кримінальному провадженні належними (ст. 85 КПК України ), тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню. Отже, як за вимогами цивільного судочинства, так і за вимогами кримінального, доказування (особливо обвинувачення) не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 373 КПК України). Суд не вправі мотивувати своє рішення доказами, які не мають інформації про предмет доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом в межах розгляду заяви представника позивача про забезпечення доказів від 20.10.2014р. (а.с. № 56-65), станом на 11.11.2014р. кримінальне провадження № 12012040420000117 від 22.12.2012р. (№ 12013040420001146 від 26.12.2013р. за фактом ДТП за участю [PERSON] та [PERSON] до суду не передано, у провадженні проводиться досудове розслідування СВ Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. № 71, 80). Нових даних щодо руху цього кримінального провадження інший представник позивача станом на день вирішення дійсної справи в суді 26.03.2015р. суду не надала, клопотань про забезпечення доказів не заявила. З вказаних підстав суд критично відноситься до відомостей, що містяться у довідці ДАІ про стан алкогольного сп'яніння [PERSON], і не може прийняти її до уваги як достовірний, беззаперечний та єдино можливий доказ перебування відповідача у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що ці дані до довідки вносяться з Єдиної центральної бази даних, а не навпаки, з довідки до бази даних. Інших доказів перебування [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння позивач не надав, тому, не довів наявності у нього права на стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, передбаченого п.п. 38.1.1. п. 38.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що є наслідком відмови у позові. Обговорюючи питання про судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги ті обставини, що у задоволені позовних вимог позивачу відмовлено, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат по цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed