Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в КСП "Перемога", згідно сертифіката серії МК №0039733, розміром 4,41 умовних кадастрових гектарів в частині 0,2841 га, (пасовище), 0,0417 га., (сад), 0,0176 га., (тутові), розташованих в межах території Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Протягом розгляду справи позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої він просив суд визнати за ним, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 19 жовтня 2010 року, право власності на: земельну ділянку площею 0,2851 га., розташовану на території Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за земельними угіддями - пасовище; земельну ділянку площею 0,0417 га., розташовану на території Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за земельними угіддями - сад; земельну ділянку площею 0,0176 га., розташовану на території Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за земельними угіддями - тутові, які були передані у приватну власність [PERSON], після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власнику земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП "Перемога", належної спадкодавцю на підставі сертифіката на права на земельну частку (пай) серії МК №0143347 виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією Миколаївської області 15 серпня 1996 року. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, не заперечували проти його задоволення. За положеннями ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 жовтня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-ФП №124290, виданого виконкомом Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 21 жовтня 2010 року(а.с.32). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 94/2011 до майна померлої 19 жовтня 2010 року [PERSON], заведеної в Кривоозерській державній нотаріальній конторі, (а.с.26-54) після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини у визначений законодавством строк подали позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON]Я.(а.с.27-30). Вказаним спадкоємцям Кривоозерською держнотконторою видані свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на частину майна спадкодавця, проте позивачу відмовлено в оформленні спадщини на спірні земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12). Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП "Перемога" с.Бурилове Кривоозерського району Миколаївської області, розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) мерії МК №0143347, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 15 серпня 1996 року (а.с.10). Відповідно до положень пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Рішенням Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 10 сесії 23 скликання від 11 травня 2000 року затверджено Проект організації земельних ділянок (паїв), про передачу в приватну власність громадянам земельних ділянок (паїв), встановлення їх меж в натурі (на місцевості) та складання державних актів на право приватної власності на землю, в тому числі [PERSON], якій із земельної частки (паю) виділено чотири земельних ділянки в натурі (на місцевості) по угіддях: рілля - 3,79 га., пасовища - 0,2851, сад - 0,0417 га., тутові - 0,0176 га. (а.с.18-19). Згідно даних довідки відділу у Кривоозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №269/114-18 від 29 жовтня 2018 року (а.с.11) та копії архівного державного акта на право приватної власності на землю серії І-МК №041352, виданого Бурилівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 03 квітня 2011 року (а.с.17), [PERSON] на підставі рішення Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 10 сесії 23 скликання від 11 травня 2000 року та сертифіката на право на земельну частку (пай) мерії МК №0143347, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 15 серпня 1996 року, видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-МК №041352 від 03 квітня 2011 року на земельну ділянку площею 3,79 га., за угіддями - рілля, розташовану в межах Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державні акти на земельні ділянки за угіддями рілля - 3,79 га., пасовища - 0,2851, сад - 0,0417 га., тутові - 0,0176 га, [PERSON] не отримала. Відповідно до положень Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року №1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, даний закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Відповідно до абзацу 2 пункту 17розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналіз наведених нормативних положень та досліджених судом доказів поданих позивачем на підтвердження своїх вимог свідчить про те, що спірні земельні ділянки за угіддями рілля - 3,79 га., пасовища - 0,2851, сад - 0,0417 га., тутові - 0,0176 га. на час смерті [PERSON] належали їй праві приватної власності. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Приймаючи до уваги, що відповідачі визнали позовні вимоги, просили їх задовольнити, існують об'єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав позивача у нотаріальному порядку, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved