Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, третя особа: служба у справах дітей Виноградівської РДА. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вона є бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] . Його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Однак, останні не піклуються про свою дитину, участі у її вихованні не приймають. Дитина знаходиться на її утриманні та вихованні. Коли дитині було 6 місяців її мати виїхала в м. Київ на постійне проживання. Батько дитини хоч і проживає з позивачем однак участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Відповідачі не виконують покладені законом на батьків обов`язків, не беруть педагогічної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Також ніяким чином не піклуються про сина, не проявляють заінтересованості в його подальшій долі, не цікавляться його успіхами, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечують необхідного медичного догляду. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є бабусею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини є відповідачі справи: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Однак, останні не піклуються про свою дитину, участі у її вихованні не приймають. Дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача, що стверджується довідками Фанчиківського дошкільного навчального закладу № 2 та Фанчиківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с.11,12). Відповідачі не виконують покладені законом на батьків обов`язків, не беруть педагогічної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Також не піклуються про сина, не проявляють заінтересованості в його подальшій долі, не цікавляться його успіхами, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечують необхідного медичного догляду. Відповідно висновку від 03.03.2020 року № 03-24/588 орган опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації вважає недоцільним позбавлення відповідачів батьківських прав (а.с.39-40). Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують обставини, які свідчать про те, що відповідачі ухиляються від виконання обов"язків по вихованню дитини, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення їх батьківських прав, у зв"язку з чим суд зазначених висновок відхиляє. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачі на протязі тривалого часу свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками та ухиляються від їх виконання по відношенню до свого сина, не цікавляться станом його здоров`я, навчанням та розвитком, участі у вихованні не приймають, у зв`язку з чим суд приймає рішення про задоволення позову. Враховуючи відсутність подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном малолітнього, відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, позов в частині призначення позивача опікуном задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. На підставі ч. 5 ст. 167 СК України суд приймає рішення про передачу дитини на виховання бабі - позивачу [PERSON] . За встановлених обставин, позов підлягає до частково задоволення.

Outcome: partial