Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення виконкому Лохвицької міської ради від 14 квітня 1989 року № 4 було надано дозвіл громадянам на будівництво гаражів за адресою: вул. Федоряки, 35, м. Лохвиця, Полтавської області, в тому числі і [PERSON]. За вказаною адресою [PERSON] побудувала гараж. Через деякий час [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на "Кіріченко". У вересні 2007 року між [PERSON] та [PERSON] в усній формі був укладений договір купівлі-продажу належного їй гаража, що розташований за адресою: вул. Федоряки, 23/5-35, м. Лохвиця. Починаючи з вересня 2007 року і по даний час позивач постійно, відкрито, безперервно користується вказаним гаражем. Але право власності на гараж ні за ким не зареєстровано. Враховуючи викладене, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на гараж, який розташований за адресою: м. Лохвиця, вул. Федоряки № 23/5-35, Лохвицького району Полтавської області. У судове засідання позивач не з"явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без її участі. Відповідач, Лохвицька міська рада Лохвицького району, в судове засідання не направила представника, подавши заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти позову не заперечують. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено,\~щозгідно рішення виконкому Лохвицької міської ради від 14 квітня 1989 року № 4 було надано дозвіл громадянам на будівництво гаражів за адресою: вул. Федоряки, 35, м. Лохвиця, Полтавської області, в тому числі і [PERSON], дане підтверджується архівним витягом № 01-29/53 від 22.03.2019 року з протоколу засідання виконкому Лохвицької міської ради народних депутатів від 14.04.1989 року № 4. За вказаною адресою [PERSON] побудувала гараж, що підтверджується технічним паспортом на гараж, виготовленим ПП "Бюро послуг та консультацій" станом на 07.03.2019 року. Через деякий час [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на "Кіріченко". У вересні 2007 року між [PERSON] та [PERSON] в усній формі був укладений договір купівлі-продажу належного їй гаража, що розташований за адресою: вул. Федоряки, 23/5-35, м. Лохвиця. Починаючи з вересня 2007 року і по даний час позивач постійно, відкрито, безперервно користується вказаним гаражем. Але право власності на гараж ні за ким не зареєстровано. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У розумінні цієї статті володілець має бути визнаний таким, що добросовісно заволодів нерухомим майном, якщо не буде доведено, що він, набуваючи майно у володіння, знав або повинен був знати про незаконність такого набуття, зокрема про те, що особа, у якої він придбав майно, не мала права його відчужувати: тобто якщо не спростовується факт його добросовісності як обов'язкової умови володіння з метою набуття права власності. Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред"явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв"язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник . У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З огляду на вказані обставини, а саме факт добросовісного і відкритого користування [PERSON] нерухомим майном за адресою: м. Лохвиця вул. Федоряки № 23/5-35, Лохвицького району Полтавської області, а також на те, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси осіб, є всі підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за [PERSON] на вказаний гараж, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved