Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що вона з 1992 року по 2005 рік була членом колгоспу "ім.50-річчя Жовтня" с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області, який в подальшому було реорганізовано в сільськогосподарське підприємство Спілку селян с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області. На час виходу Указу Президента України від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" працювала в спілці селян с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області. Однак право на земельну частку (пай) не отримала. А тому звертається до суду. Представник позивачки [PERSON] до судового засідання подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі та без участі позивачки. Представник відповідача - Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 1992 року по 2005 рік була членом колгоспу "ім.50-річчя Жовтня" с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області, який в подальшому було реорганізовано в сільськогосподарське підприємство Спілку селян с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER], архівними витягами №№239, 240 від 05.02.2018 року, наданими Комунальною установою Дунаєвецької районної ради "Трудовий архів", з яких вбачається, що в книгах обліку трудового стажу та заробітної плати колгоспника зазначено, що [PERSON] дійсно працювала в колгоспі "ім. 50-річчя Жовтня" с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області. Таким чином, на час виходу Указу Президента України від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" позивачка працювалав спілці селян с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області,однак право на земельну частку (пай) не оформила. Відповідно до довідки Рудської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області №354 від 07.07.2017 року вбачається, що [PERSON] по Рудській сільській раді земельної частки не має. Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] видано спілці селян с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області 14 червня 1995 року, однак відповідно до повідомлення Головного управління Дежгеокадастру у Хмельницькій області від 21.07.2017 року №630/108-17 списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського колективу або товариства, що додається як додаток №1 1 до вищезгаданого Державного акту, відсутні. У Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Дунаєвецькою районною державною адміністрацією на території Рудської сільської ради прізвище "[PERSON]" відсутнє. Відповідно до листа Дунаєвецької районної державної адміністрації №Г-91/01 від 20.11.2017 року у відповідь на запит [PERSON] про видачу їй, як колишньому члену колгоспу, сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачці було повідомлено про неможливість видачі вказаного сертифіката у зв'язку з відсутністю відповідних бланків. Відповідно до довідки Рудської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області №124 від 05.12.2017 року на території Рудської сільської ради є наявні нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки, які можуть бути надані власникам сертифікатів на земельну частку (пай). Згідно із п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до положень п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таким чином, законодавством передбачено дві умови, що дають право на земельну частку (пай): це перебування членом колективного сільськогосподарського підприємства та включення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто, згідно Указу Президента на час виходу Указу Президента позивач був членом колгоспу та мала право на отримання земельної частки (паю), але помилково не була включена в списки громадян - членів КСП, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю та не отримала сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). На підставі Закону України "Про порядок виділення земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року №899-ІV одним із документів, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду. Потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, відмова у даному позові фактично позбавить [PERSON] права на земельну частку (пай), яка належить їй на законних підставах, хоча остання і не отримала відповідного сертифікату, і тим самим порушить зазначені вище положення Першого протоколу, що у правовій державі, якою згідно ст. 1 Конституції України являється Україна, є неприпустимим. А тому, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай).

Outcome: approved