Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на свою користь майнової та моральної шкоди, спричиненої незаконними діями. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали та просили суд їх повністю задовольнити. В обґрунтування заявленого суду повідомили наступне. Відповідач визнаний винним у вчиненні злочину проти позивача. Такими діями позивачеві спричинено шкоду, яку оцінено в розмірі 1 723 гривень, як майнову та 25 тисяч гривень, як моральну. Відповідач та його представник у судовому засіданні вимоги визнали частково, зазначивши, що мають бажання відшкодувати як майнову так і моральну шкоду, однак розмір зазначити не змогли. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував надані ними матеріали та показання свідків, допитаних за клопотанням представника відповідача, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Суд зауважує, що інших доказів суду не подавалось у порядку, передбаченому процесуальним законом. Так само, свідки, яких позивач мав намір допитати у суді, не були заявлені у спосіб, передбачений процесуальним законом і додатковий строк для підготовки ініціювання такого клопотання перед судом не заявлявся. Позивач є громадянкою України, отримувала код платника податків, має зареєстроване місце проживання та у зв`язку із розглядом даної справи понесла судові витрати у розмірі 2 908 гривень (908 гривень судового збору та 2 тисячі гривень витрат на правничу допомогу) (а.с.1, 5,12,13). Рішенням суду від 5 жовтня 2020 року відповідач був засуджений за вчинення злочину відносно позивача з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 125 КК України. Дане рішення суду набуло законної сили (а.с.98). Вироком у такій справі встановлено наступне. 13 вересня 2020 року близько 16 години, відповідач на ґрунті тривалих неприязних відносин спричинив позивачеві легкі тілесні ушкодження без та з короткочасним розладом здоров`я у вигляді садна в ділянці ліктьового суглобу, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, поверхневої забійної рани на переніссі, синців на повіках обох очей. У зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень позивач зверталась та фактично отримувала медичну допомогу та несла майнові витрати (а.с.6-11,15-16). Відповідач є громадянином України, постійно проживає на території Житомирського району Житомирської області, має на утриманні двох малолітніх дітей та позитивно характеризується за місце роботи (а.с.33-36,44-45). Свідки, допитані в суді, дали показання, якими негативно характеризували позивача, як односельця, оскільки остання постійно конфліктує, провокує на вчинення протиправних дій і т.п. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна" (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, а згідно п.5 даної Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що протиправними діями відповідача позивачеві завдано як майнових так і моральних збитків, що дають право на їх компенсацію. Однак, суд не погоджується з розміром заявлених вимог з огляду на наступне. Так, не усі витрати пов`язані з лікуванням позивача від спричинених позивачем тілесних ушкоджень, суд вважає, підтверджуються наданими копіями платіжних документів. Лише медичних послуг та медикаментів на суму 973,22 гривні, на переконання суду, підтверджено призначенням лікарів. Тим самим, суд погоджується з доводами відповідача та його представника у цій частині. Стосовно моральної шкоди. Заявлена сума у розмірі 25 тисяч гривень, суд вважає, вочевидь не відповідає розміру спричинених моральних страждань, фізичному болю у зв`язку із ушкодженням їх здоров`я відповідачем. Приймаючи рішення про зменшення розмірі компенсації за спричинену моральну шкоду, суд ураховує, характер правопорушення та вчинення протиправних дій з боку позивача, глибину душевних страждань, ступінь вини відповідача та його ставлення до цього, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, грошової компенсації в розмірі 2 тисяч гривень, суд вважає, буде достатньо для цього. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 908 гривень сплаченого судового збору та 2 тисячі гривень за витрати на правничу допомогу. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України і суд вважає, що вони належним чином мотивовані та документально підтверджені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial