Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернуласяся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, третьою особою виступає Державний нотаріус П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваленко Наталя Василівна, в якому просила визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.03.2018 року до участі у справу було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. 01.06.2018 року через канцелярію суду від [PERSON] надійшла заява про залучення її до справи у якості третьої особи з самостійними позовними вимогами та прийняти до розгляду її позовну заяву до [PERSON], треті особи: П'ята миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Якушева Олена Іванівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2018 року було прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON], де третіми особами виступають: П'ята миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Якушева Олена Іванівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом до спільного розгляду з позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради про, де третіми особами виступають Державний нотаріус П'ятої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваленко Наталя Василівна та [PERSON] та залучено [PERSON] як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги у цивільній справі [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, де третіми особами виступають Державний нотаріус П'ятої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваленко Наталя Василівна. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2018 року було задоволено клопотання позивача [PERSON] про заміну первісного відповідача - Миколаївську міську раду - на належного відповідача - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що [INFO] року помер її батько - [PERSON] (актовий запис про смерть № 286 зроблений 04.04.2017 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області) та вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька. Факт родинних відносин підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Корабельним районним відділом РАГСу м. Миколаєва 23.10.1985 року. У 2007 році вона змінила прізвище «[PERSON]» на [PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області від 18.08.2007 року. Вважає, що спадкове майно після померлого [PERSON] складається із житлового будинку за адресою: [ADDRESS] який він успадкував за заповітом після смерті [PERSON] (батька спадкодавця), на слідуючих підставах: 02.02.1968 року відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого Жовтневою державною нотаріальною конторою за Р № 218, [PERSON] став власником домоволодіння [ADDRESS]. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] є діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.06.1984 року і по день смерті. [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті залишив заповіт від 21.12.1999 року, посвідчений приватним нотаріусом Дубровою Т.І. За заповітом [PERSON] заповів будинок та інше майно своєму синові [PERSON]. Зазначає, що прийняла спадщину після померлого [PERSON], оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області та подала заяву про прийняття спадщини. Посилаючись на те, що коли вона звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову у зв'язку із тим, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого на житловий будинок та не підтверджено факт прийняття спадщини [PERSON] Посилаючись на зазначене, просила суд визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Третя особа з самостійними позовними вимогами [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] року в м. Миколаєві помер її батько [PERSON], [INFO], який був зареєстрований і фактично проживав за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року в м. Миколаєві померла її мати [PERSON], [INFO], яка також була зареєстрована і фактично проживала за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року в м. Миколаєві помер її рідний брат [PERSON], [INFO], який був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS]. Вона, уроджена [PERSON], народилася [INFO] року. 09.10.1971 року вона зареєструвала шлюб у Корабельному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції з [PERSON], актовий запис № 324 та після реєстрації даного шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON]. 21.12.1999 року [PERSON], залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дубрової Т.І., реєстровий № 380 від 21.12.1999 року, відповідно до якого належну йому частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в [ADDRESS], а також всі інше майно, яке йому буде належати за законом на день його смерті, він заповідав своєму синові [PERSON]. 22.07.2000 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дубрової Т.І., реєстровий № 840 від 22.07.2000 року, відповідно до якого належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в [ADDRESS], а також всі інше майно, яке їй буде належати за законом на день її смерті, вона заповіла своїй дочці [PERSON]. Зазначає, що прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її матері шляхом подачі в установленому законом порядку заяви від 18.05.2017 року про прийняття спадщини приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Якушевій О.І. Посилаючись на те, що, на момент смерті її матері, останній фактично належало 11 / 18 частин житлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], в тому числі: 1/2 - частка (від житлового будинку) в спільному майні подружжя в порядку ст. ст. 22, 28 КпШС УРСР і 1/9 (від житлового будинку) - обов'язкова частка в порядку ст. 535 ЦК УРСР (тобто 1/2 + 1/9 = 11/18), просить суд визнати за нею право власності на зазначену частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері. Сторони та їх представники направили на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено що, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі, який був зареєстрований 04.08.1946 року виконавчим комітетом Велікомечетнянского сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу вони мали двох дітей - [PERSON], [INFO], якій після реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище [PERSON], та [PERSON], [INFO]. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.02.1968 року державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Гусаренко І.М., реєстровий № 218, зареєстрованого 21.02.1968 року в Миколаївському МБТІ, реєстровий № 1807, придбали цілий житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Покупцем за даним договором купівлі-продажу нерухомого майна зазначений [PERSON]. 21.12.1999 року [PERSON], залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дубрової Т.І., реєстровий № 380 від 21.12.1999 року, відповідно до якого належну йому частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в [ADDRESS], а також всі інше майно, яке йому буде належати за законом на день його смерті, він заповідав своєму синові [PERSON]. 22.07.2000 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дубрової Т.І., реєстровий № 840 від 22.07.2000 року, відповідно до якого належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в [ADDRESS], а також всі інше майно, яке їй буде належати за законом на день її смерті, вона заповіла своїй дочці [PERSON]. [INFO] року в м. Миколаєві помер [PERSON], [INFO], який був зареєстрований і фактично проживав за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року в м. Миколаєві померла [PERSON], [INFO], яка також була зареєстрована і фактично проживала за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року в м. Миколаєві помер [PERSON], [INFO], який був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 4 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29.12.1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР «, ст. 22 КпШС УРСР від 20.06.1969 року, який діяв до 01.01.2004 року, майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користуються рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного Заробітку. Відповідно до вимог ст. 28 КпШС УРСР в разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від початку рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або заслуговують на увагу інтереси одного з подружжя. З огляду на зміст вищевказаних норм матеріального права, оскільки спірний житловий будинок був придбаний в період подружнього життя [PERSON] і [PERSON], отже, даний об'єкт нерухомого майна є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому кожному з них належить по ? частка житлового будинку. З копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.02.1968 року, посвідченого Жовтневої державною нотаріальною конторою Миколаївської області, реєстровий № 218, з копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого за станом на 20.09.2017 року, виданого на ім'я замовника технічної інвентаризації [PERSON], та з копії довідки Миколаївського МБТІ № 2-1204 від 20.09.2017 року випливає, що згідно обліку зазначеного бюро технічної інвентаризації (станом на 28.12.2012г.) право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.02.1968 року Жовтневої державною нотаріальною конторою, реєстровий № 218 (стару адреса житлового будинку: вулиця Рибна, №39), на даній земельній ділянці збудовані такі будівлі та споруди: житловий будинок літ. "А" загальною площею - 71,70 кв. м, житловою площею - 60,90 кв. м, літня кухня літ. "Б", літня кухня літ. "В", сарай літ. "Е", котельня літ. "Ж", вбиральня літ. "3", душ літ. "И", спорудження № 3, І, огорожі № 1, № 2. [PERSON] фактично був користувачем земельної ділянки [ADDRESS] площею - 950,00 кв. м, з них: під будинком, господарськими будівлями - 183,10; під двором - 262,90; під садом - 504,00. Згідно з копіями довідок КП ДЕЗ «Океан» м. Миколаєва № 1348/1, №1348/2, №1348/3 від 20.04.2017 року та копії виписки з будинкової книги на будинок [ADDRESS] [PERSON], був прописаний (зареєстрований) в зазначеному будинку з 12.06.1967 року, знятий з реєстраційного обліку 14.08.2001 року в зв'язку зі смертю, [PERSON], була прописана (зареєстрована) в будинку з 12.06.1967 року та знята з реєстраційного обліку 04.04.2017 року у зв'язку зі смертю, [PERSON], був прописаний (зареєстрований) в спадковому будинку з 18.07.1984 року, знятий з реєстраційного обліку 19.04.2017 року в зв'язку зі смертю. Таким чином, на момент смерті [PERSON], який помер [INFO] року, в зазначеному домоволодінні були зареєстровані (прописані): [PERSON] (дружина) і [PERSON] (син спадкодавця), на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, в будинку був зареєстрований (прописаний) [PERSON] (син). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі і щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, в даному конкретному випадку необхідно керуватися нормами ЦК УРСР редакції 1963 року, щодо спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та нормами ЦК України в редакції 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року, щодо спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, та [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно ст. 526 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, місце знаходження майна або його основної частини. З вимог ст. 524 ЦК УРСР слідує, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, тоді та оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. ст. 534, 541 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку) одній або кільком особам, як входять, так і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчена. З вимог ст. 535 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], випливає, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновлювачі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкуванні за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку. Згідно ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції ЦК 1963 року діями, що свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, є: фактичний вступ заявника в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців від дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього терміну в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про його прийнятті. З повідомлення 5 Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 111 / 01-09 від 09.02.2018 року випливає, що згідно з даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO], не виявлено. Таким чином, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, спадщину прийняли, фактично вступивши в управління і володіння його син [PERSON] (в порядку спадкування за заповітом - ст. 534 ЦК УРСР) та його дружина [PERSON], яка прийняла обов'язкову частку у спадщині в порядку - ст. 535 ЦК УРСР. [PERSON], прийняла спадщину, що відкрилося після смерті матері [PERSON], шляхом подачі в установленому законом порядку заяви від 18.05.2017 року про прийняття спадщини приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Якушевій О.І., що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47765039 від 18.05.2017 року. Відповідно до частини 1 статті 1 223 ЦК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. З вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України випливає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] на момент смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, було 75 років. Отже, на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, їй фактично належало 11/18 частин житлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], в тому числі: 1/2 - частка (від житлового будинку) в спільному майні подружжя в порядку ст. ст. 22, 28 КпШС УРСР і 1/9 (від житлового будинку) - обов'язкова частка в порядку ст. 535 ЦК УРСР (тобто 1/2 + 1/9 = 11/18). Таким чином, суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на 7/18 часин житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], а за [PERSON] визнати право власності на 11/18 часин житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial