Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Довгинцівського\~ районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія" [PERSON] плюс", третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу [PERSON] про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що з 25 квітня 2008 року між ним та ПАТ "Сведбанк" був укладений кредитний договір за № 0307/0408/88-091 на підставі якого банк надав позивачу кредит в іноземній валюті в розмірі 53000 доларів США, який останній зобовязався повернути до 24 квітня 2018 року частинами зі сплатою щомісячних відсотків, що встановлені кредитним договором, за користування грошовими коштами. Крім того, для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, між ПАТ "Сведбанк" та позивачем 25 квітня 2008 року був укладений договір іпотеки за № 3990, предметом якого є нерухоме майно, а саме 4-ох кімнатна квартира під № 125, що розташована в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, вул. Сахарова, будинок, 7. До кінця 2008 року позивач належним чином виконував покладені на нього обовязки, проте в кінці 2008 року початок 2009 року виникли обставини, які унеможливлювали у повному обсязі та належним чином сплачувати позивачем грошові кошти в рахунок погашення кредиту. Позивач продовжував сплачувати всі необхідні платежі, проте не в повному обсязі. Починаючи з січня 2009 року позивач неодноразово звертався до установи банку з приводу отримання реструктуризації кредиту, відсотків за його користування та заборгованості, яка виникла внаслідок не виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Врегулювання вказаного питання між позивачем та банком було закінчено рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ "Сведбанк" від 08.07.2009 року. 25.08.2010 року ухвалою Довгинцівуського районного суду судовий наказ від 08.07.2009 року про стягнення боргу з позивача було скасовано та повідомлено стягувачеві про можливість заявлення позовних вимог з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. Надалі ні ПАТ "Сведбанк", ні будь хто інший з позовом до суду з приводу стягнення вказаного боргу не звертався. Позивач надалі планує добровільно виконувати умови договору. Проте, ознайомившись з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дізнався про те, що 15.06.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила виконавчий напис № 22087739, за договором іпотеки № 0307/0408/88-091-Z-1 від 25.04.2008 року, на підставі якого звернула стягнення на предмет іпотеки, яким є нерухоме майно, а саме 4-ох кімнатна квартира під № 125, що розташована в Дніпропетровській області м. Кривий Ріг, вул. Сахарова, будинок, 7 на користь ТОВ "Факторингова Компанія" Вектор Плюс", код ЄДРПОУ 38004195. Позивач протягом всього терміну дії кредитного договору та договору іпотеки по день звернення до суду, не отримував жодної вимоги від відповідача про усунення порушень, зокрема про погашення заборгованості за основним зобовязанням передбаченим кредитним договором, відсотками чи штрафними санкціями, ні поштовим направленням ні під розписку ні в жоден інший спосіб передбачений законом, в тому числі за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. При таких обставинах, приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, попередньо не переконавшись та не отримавши від відповідача документів, які б підтвердили отримання позивачем вимоги про усунення порушень та зі спливом тридцяти денного строку з моменту отримання б позивачем такої вимоги, що свідчить про грубе порушення з боку приватного нотаріуса вимог передбачених ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" від 5 червня 2003 року та п.2.3 Глави 16 Наказу Міністерства Юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22 лютого 2012 року за № 296/5 (з подальшими змінами та доповненнями). Нотаріус мав право вчинити виконавчий напис включно після отримання від відповідача документів підтверджуючих отримання позивачем вимоги про усунення порушень кредитного договору. Оскільки таку вимогу позивач не отримував, приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки від 15 червня 2015 року за № 22087739. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилаючись на обставини, що викладені в позові просив суд позов задовільнити. Крім того, просив суд врахувати, що на момент вчинення виконавчого напису діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Представник відповідача [PERSON], проти позову заперечував, та посилаючись на недоведеність позивачем своїх позовних вимог просив суд в задоволені позову відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився надав повноваження своєму представнику. Третя особа Приватний нотаріус Київського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між громадянином [PERSON] Федерації [PERSON], [INFO], та Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" був укладений кредитний договір за № 0307/0408/88-091 на підставі якого банк надав позивачу 53000 доларів США, який останній зобовязався повернути до 24 квітня 2018 року частинами зі сплатою щомісячних відсотків, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом (а.с.14-15 копія договору). В забезпечення зобовязання за вказаним кредитним договором 25 квітня 2008 року між позивачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" був укладений іпотечний договір за № 0307/0408/88-091-Z-1, за умовами якого позивач передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк» належну йому на праві власності чотирикімнатну квартиру, розташовану на девятому поверсі девятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: м, Кривий Ріг, [ADDRESS]. ( а.с. 11-13- копія іпотечного договору). Як слідує з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 12.08.2015 року, 15.06.2015 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу м. Київ [PERSON] здійснено реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» [PERSON] плюс» на квартиру, що знаходиться за адресою: м, Кривий Ріг, [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності при цьому заначено іпотечний договір № 0307/0408/88-091-Z-1 від 25 квітня 2008 року, а підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 22087739 від 15.06.2015 року. В цій же інформації зазначено підставу виникнення обтяжень у обтяжувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» [PERSON] плюс» іпотечний договір № 0307/0408/88-091-Z-1 від 25 квітня 2008 року та Договір про відступлення прав за іпотечним договором номер:6970, виданий 28.11.2012 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с. 16- 18 інформація). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Тобто, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобовязання у тридцятиденний строк. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3березня 2004 року № 20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України. Частиною 2\~статті 59 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування . Таким чином, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В той же час, заявляючи вимоги про скасування виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки від 15.06.2015 року за № 22087739, позивач та його представник не довели суду належними та допустимим доказами (надавши їх суду, або звернувшись з заявою про їх забезпечення в порядку ст. 133-134 ЦПК України) того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» [PERSON] плюс» не надали приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON], документів згідно вищевказаного Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, що згідно із вищевказаним законодавством могло би бути підставою для висновку про відсутність безспірності заборгованості боржника. Крім того, посилання представника позивача в судоовому засіданні на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як на підставу заборони провадити звернення стягнення на іпотечне майно, суд вважає необгрунтованими, оскільки цим Законом забороняється на час його дії виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на стадії його виконання, а тому процедура видачі виконавчого напису нотаріусом про звернення стягнення на іпотечне майно на вказаний Закон не розповсюджується. Зважаючи на викладені обставини, та те що згідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» [PERSON] плюс» про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Outcome: dismissed