Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник позивача за первісним позовом - адвокат Харцизова Т.В., що діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Агродом" звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] , ТОВ "ЮТС-Агропродукт" та Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області в особі державного реєстратора Магурян Людмили Трохимівни про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, кадастрові номера яких 6523884500:04:001:0137, 6523884500:05:001:0028 та скасування рішення державного реєстратора Магурян Л.Т. № 46494356 від 16.04.2019 та № 46494645 від 16.04.2019 року про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок. Також прохала визнати недійсними договори оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6523884500:05:044:0020 № 2700112 від 1.04.2019 року, скасувати відповідне рішення державного реєстратора Магурян Л.Т. № 46494973 від 16.04.2019 року. В обґрунтування таких позовних вимог посилається на те, що 01.07.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Агродом» було укладено Договір оренди вищезазначених земельних ділянок, що розташовані на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, який зареєстрований 18.11.2009 року за № 040972501680 у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської філії державного підприємства «Центр ДЗК при державному комітеті України по земельних ресурсах», строком на 15 років. Дана земельна ділянка загальною площею належить [PERSON] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку. Також 1.10.2008 року між сторонами був укладений Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6523884500:05:044:0020. В 2008-2009 році реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки, у тому числі договорів оренди земельних ділянок, здійснювалась у Державному реєстрі земель державним підприємством «Центр державного земельного кадастру». Відповідно до ч. 4 ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяжень, що винило до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином на даний час Державний земельний кадастр функціонує паралельно із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Діяльність органів державної реєстрації речових прав з 01.01.2013 року регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якого передбачено право державного реєстратора запитувати від органів виконавчої влади відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Проте, ТОВ "Агродом" стало відомо з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що державним реєстратором Милівської сільської ради Магурян Л.Т., в порушення вимог законодавства було проведено реєстрацію речового права на оренду землі за вищезазначеними земельними ділянками за ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ". Державну реєстрацію проведено на підставі договорів оренди землі від 1.04.2019 року, укладених між [PERSON] та ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" строком до 30.11.2025 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер: № 46494356 від 16.04.2019 та № 46494645 від 16.04.2019 року та 16.04.2019 року було проведено реєстрацію речового права на оренду землі за земельними ділянками за ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" щодо земельної ділянки кадастровий № 6523884500:05:044:0020, реєстраційний номер 46494973 Оскільки на одну і ту саму земельну ділянку оформлені договори оренди, які підтверджують право оренди, і надають обом суб`єктам господарювання право приступати до обробки земельної ділянки та отримувати з неї врожай, ТОВ «Агродом» вважає, що укладені між [PERSON] та ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" Договори оренди землі від 1.04.2019 року та від 11.04.2019 року порушують його права та суперечать вимогам законодавства. [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~зустрічною позовною\~заявою позовною\~заявою,\~прохаючи визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ "Агродом" та [PERSON] . Ухвалою суду від 21.01.2020 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 26.03.2021 року прийнято до провадження заяву про зміну предмета позову у справі 659/1109/19 за позовом ТОВ "Агродом" до [PERSON] , ТОВ "ЮТС - Агропродукт", Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування рішення державного реєстратора та зустрічним позовом [PERSON] до ТОВ "Агродом", про усунення перешкод в користуванні [PERSON] земельними ділянками кадастровий номер 6523884500:04:001:0137 площею 0,5066 га, кадастровий номер 6523884500:05:001:0028 площею 2,0133 га, кадастровий номер 6523884500:05:044:0020 площею 2,0 га, повернути [PERSON] зазначені земельні ділянки та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 01.07.2009 року між [PERSON] та ТОВ "Агродом", який зареєстрований у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії ДП Центру ДКЗ про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.11.2009 року № 040972501680. Представник позивача за зустрічним позовом зазначив що належним спообом захисту його прав є саме зобов"язання відповідача повернути земельну ділянку, оскільки він не вияляв свою волю до вчинення правочину, спірний договір оренди землі не підписував. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з"явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Під час судового розгляду представник відповідача [PERSON] за первісним позовом - адвокат Андросюк І.С. проти вимог за первісним позовом заперечив, а позовні вимоги за зустрічним позовом щодо усунення перешкод в користуванні належними [PERSON] земельними ділянками підтримав, прохаючи такі вимоги задовольнити. Суд, вислухавши зазначеного представника, дослідивши письмові докази, приходить до висновку у відмові у задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову з огляду на наступне. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~відповідно до\~Державних актів\~на право\~приватної власності\~на землю\~є власником земельних ділянок кадастровий номер 6523884500:04:001:0137 площею 0,5066 га, кадастровий номер 6523884500:05:001:0028 площею 2,0133 га, кадастровий номер 6523884500:05:044:0020 площею 2,0 га, розташованих на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області Згідно з умовами договору оренди земельної ділянки від 1.07.2009 року площею 2,52 га та зареєстрованому у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.11.2009 року № 040972501680,та, відповідно [PERSON] надав, а ТОВ "Агродом" прийняло у строкове платне користування земельну ділянку на 15 років. (а.с. 12-16 т.1). Згідно висновку експерта № СЕ-19/122-21/730-ПЧ від 12.03.2021 року (а.с.28-49), підписи від імені [PERSON] у розділі "Реквізити сторін" у колонці з реквізитами "Орендодавець" у двох примірниках договору оренди землі від 1.07.2009 року та договору оренди землі від 1.10.2008 року щодо оренди земельних ділянок площею 2, 52 га та 2 га, виконані не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Частиною першою статті 215 ЦК України, статтями 229-233 ЦК України передбачено недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Якщо ж встановлено, що сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Таким чином, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. З огляду на зазначене, судом встановлено, що [PERSON] не підписував спірні договори оренди з ТОВ "Агродом", не погоджував їх умов, тобто, правочини є такими, що не вчинені. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України). Виникнення спірних правовідносин обумовлено наявністю між [PERSON] та ТОВ "Агродом" спору про право оренди на земельні ділянки, оскільки, на думку позивача за зустрічним позовом, земельні ділянки фактично не були передані в оренду, договори оренди підписано не власником, а іншою особою, тому він є неукладеним, а державна реєстрація зазначеих правочинів порушує його права на користування та розпорядження зазначеною власністю. Вказана вимога свідчить про приватноправовий характер спірних правовідносин, тому ця позовна вимога правильно заявлена в порядку цивільного судочинства та підлягає розгляду судом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Як встановлено судом, спірні договори оренди землі зареєстровані у Нижньосірогозькому відділенні Херсонської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах"18.11.2009 року та 30.12.2008 року. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Разом із тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача, як власника, на розпорядження власністю - земельними ділянками, які розташовані на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області. Таким чином, реєстрація права оренди ТОВ "Агродом" на вищевказані земельні ділянки, коли договори оренди [PERSON] фактично не підписував, тобто такі правочини є неукладеними, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи зустрічної позовної заяви про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договорів оренди, проведеної у Нижньосірогозькому районному реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах"18.11.2009 року та 30.12.2008 року. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18), від 19 серпня 2020 року у справі № 387/970/17 (провадження № 61-35152св18), від 19 серпня 2020 року у справі № 358/815/17 (провадження № 61-40620св18). Змінивши предмет позову, [PERSON] , зокрема, просив суд повернути йому земельні ділянки, зазначаючи, що його майно знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Таким чином, у цьому випадку, з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки (негаторний позов). Таким чином,\~позовні вимоги\~про повернення\~земельних ділянок загальною\~площею 7,27\~га із користування ТОВ "Агродом" [PERSON] , якому такі земельні ділянки належать на праві власності, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки договори оренди землі від 1.07.2009 року та 1.10.2008 року є неукладеними, тому саме із цих підстав підлягає скасуванню державна реєстрація договору оренди землі, проведена, відповідно 18.11.2009 року та 30.12.2008 року, та підлягають задоволенню позовні вимоги про повернення земельних ділянок. З викладених вище аргументів, підстави для задоволення первісного позову відсутні. Враховуючи викладене, на користь [PERSON] підлягає стягненню з ТОВ "Агродом" судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок, сплачений ним при подачі позову до суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved