Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а саме просить суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та\~ [PERSON], який був зареєстрований 19.07.1997 року Виконавчим комітетом Сергіївської селищної Ради Білгород-Дністровської міськради Одеській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №27, та видано свідоцтво про одруження серії І-ЖД №071325; стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - дочки, [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON], [INFO] на користь держави судовий збір в розмірі 647,00 грн.; стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] кошти за надання правової допомоги у розмірі 3000,00 грн. Позивач обґрунтувала позов тим, що з 19.07.1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають дочку, [PERSON], [INFO]. Однак дитина проживає з позивачем і перебуває на повному її утриманні, в звязку з тим, що з відповідачем понад шести місяців припинені шлюбні відносини. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої спільно дитини. Відповідач офіційно працевлаштований, працює начальником охорони Чорноморського морського рибного порту. В звязку із скрутним матеріальним становищем [PERSON] була змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Частиною 2 ст.197 ЦПК України передбачено, що в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.07.1997 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Сергіївської селищної Ради Білгород-Дністровської міськради Одеській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №27, та видано свідоцтво про одруження серії І-ЖД №071325. Від шлюбу подружжя мають малолітню дитину дочку, [PERSON], [INFO] року, про що свідчить (копія) свідоцтво про народження серії 1-ЖД №127821, зареєстроване Відділом РАЦС по м.Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №28. В позовній заяві позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем\~ не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сімю, будь-які відносини між сторонами припинені з 2014 року та шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ ст. 112 СК України суд\~ постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З позовної заяви вбачається, що позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої спільної малолітньої дитини дочки, [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, в звязку з чим суд приходить до наступного. Ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 02.03.2017 року. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, починаючи з дати подання позову, тобто з 02.03.2017 року та до досягнення нею повноліття в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - дочки, [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] з приводу стягнення з відповідача на її користь коштів, в якості відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Позивачем до суду не подано квитанції про перерахування коштів в розмірі 3000,00 гривень за надану правову допомогу та розрахунок таких витрат, що підтверджує реальні витрати позивачем, а також відомості про кількість годин витрачених адвокатом позивача на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням суду, відсутність договору. Крім того, під час судового розгляду справи адвокат не брав участі у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, вбачається, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, то вони підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial