Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач 26.02.2021 року звернувся в суд з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у розмірі 5413,17 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.05.2008 року відповідач отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному договором. В подальшому відповідач та AT КБ «ПриватБанк» 29.03.2019 року підписали Додаткову угоду до договору № SAMDN51000021399288, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додатковій угоді. Строк повернення кредиту не пізніше 29.03.2019 року. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього, станом на 10.12.2020 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 360 877,79 грн., яка залишається не сплаченою відповідачем. Тому змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, що підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Тим самим відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає кредитний договір. Згідно укладеного Договору відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку розмір, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі визначеному договором. В подальшому відповідач та AT КБ «ПриватБанк» 29.03.2019 року підписали Додаткову угоду до договору № SAMDN51000021399288. Відповідно до укладеної Додаткової угоди Банк здійснює прощення ( анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнтові кредиту, а саме пені на суму 302040,73 грн. штрафу на суму 1100,57 грн. Згідно п .1.3 Додаткової угоди строк повернення кредиту до 25.09.2019 року. Відповідно до п.1.5 Угоди відповідач зобов`язався здійснити платіж на погашення заборгованості по договору у розмірі не менше 10697,91 грн., у строк не пізніше 29.03.2029 року. Згідно п. 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди не поширюються. Також, відповідно до п. 1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2 Угоди. При цьому, відповідач [PERSON] , підписуючи заяву про надання кредиту та додаткову угоду до Договору, засвідчив, що ознайомився та погодився з усіма умовами кредитування й відповідно на спростування вказаного суду належних та допустимих доказів не надав. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч. 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У зв`язку із тим, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, станом на 10.12.2020 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 360 877,79 грн., з яких: 22 234,04 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 338 643,75 грн. - заборгованість зі сплати пені. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved