Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги змінили, змінені підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що сторони уклали шлюб 29.08.1998 року. В період спільного подружнього життя сторони відкрили депозитні рахунки в ПАТ Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" і внесли грошові кошти на ім'я відповідачки, а саме: 22 000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 5000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 86 доларів США на особовий рахунок [NUMBER], 12094,27 доларів США на особовий рахунок [NUMBER], 10000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 10000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 30000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 10000,27 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 10000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 10000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 8000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 375,68 доларів США на особовий рахунок [NUMBER], 12000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 47262,60 грн. на особовий рахунок [NUMBER]. Додатково відповідачкою була внесена сума 2000 доларів США 30.10.2012 року на вклад „Копілка 12 місяців" від 15.03.2012 року, 47 262 грн. 60 коп. 26.10.2012 року на особовий рахунок [NUMBER] та 86 доларів США 30.08.2010 року на вклад „Копілка". Поскільки вказані грошові кошти є майном набутим за час шлюбу, тому їх всіх необхідно визнати спільною сумісною власністю подружжя. При розподілі майна подружжя просять визнати право власності за позивачем на 1/2 частину всіх перелічених грошових коштів на зазначених рахунках та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 124 185 грн. 12 коп. внесених в період шлюбу на рахунки ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК". Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні змінені вимоги позову не визнав, пояснивши, що позивач [PERSON] приховав від суду, що шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8.07.2013 року, а всі майнові питання сторони вирішили ще до його розірвання. Так дійсно відповідачка зняла всі грошові кошти на вказаних розрахункових рахунках і розрахувалась з боргами. Решту суми, яка залишилась, вони розділили порівну, при цьому позивач письмової розписки про відсутність майнових претензій не написав, а обмежився тільки клятвою на Біблії. Під час розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу [PERSON] заявив, що між сторонами не існує будь-яких майнових спорів, що було відображено в рішенні суду. Поскільки ще в період шлюбу відповідачка зняла всі грошові кошти з вказаних рахунків, сторони спільно розпорядились ними, і на час звернення до суду з даним позовом ніяких спільних коштів не існує, тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник 3-ої особи ПАТ Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" Огієнко А.А. просила винести рішення згідно чинного законодавства, пояснивши, що дійсно були відкриті банківські рахунки у 3-ї особи на ім'я відповідачки, однак на сьогоднішній день всі грошові кошти з них зняти, а розрахункові рахунки закриті, детальна інформація щодо конкретних дат закриття викладена у довідці банку. Заслухавши сторони, представника 3-ої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст.41 Конституції України та ч.1, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] 29.08.1998 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №814, про що вказано у ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.17). Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітнього та малолітнього дітей: синів - [PERSON], [INFO] (а.с.116) та [PERSON], [INFO] (а.с.117). Як передбачено ч.3, ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8.07.2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано (а.с.111-112). Вказані обставини не заперечували у судовому засіданні сторони по справі. У відповідності до п.1, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зазначає п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Як передбачено ч.3, ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В період шлюбу сторони відкрили депозитні рахунки в ПАТ Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" і внесли грошові кошти на ім'я відповідачки [PERSON], а саме: 22 000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 5000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 86 доларів США на особовий рахунок [NUMBER], 12094,27 доларів США на особовий рахунок [NUMBER], 10000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 10000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 30000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 10000,27 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 10000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 10000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 8000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 375,68 доларів США на особовий рахунок [NUMBER], 12000 грн. на особовий рахунок [NUMBER], 47262,60 грн. на особовий рахунок [NUMBER]. Додатково відповідачкою була внесена сума 2000 доларів США 30.10.2012 року на вклад „Копілка 12 місяців" від 15.03.2012 року, 47 262 грн. 60 коп. 26.10.2012 року на особовий рахунок [NUMBER] та 86 доларів США 30.08.2010 року на вклад „Копілка" (а.с.20-59). Як передбачає ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. На вимогу суду ПАТ Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" направив судові повідомлення від 24.09.2013 року про те, що розрахункові рахунки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] відкриті на ім'я [PERSON] не обслуговуються (а.с.76). В подальшому тією ж банківською установою була надана інформація про зняття [PERSON] всіх грошових коштів з вказаних рахунків в період з 3.06.2012 року по 26.10.2012 року включно та їх закриття (а.с.144-198). Таким чином, всі грошові кошти відповідачкою були зняті в період зареєстрованого шлюбу. Ствердження представника відповідачки про те, що після зняття грошових коштів і закриття всіх банківських рахунків сторони спільно розпорядились ними, суд приймає до уваги і покладає їх в основу рішення, поскільки вказані події відбувались у 2012 році і на день винесення судового рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8.07.2013 року про розірвання шлюбу між сторонами, будь-яких спірних питань майнового характеру між ними не виникало. Позивач зазначене судове рішення, включаючи і вказану частину, не оскаржував. Поскільки судом достеменно встановлено, що як на час подачі даного позову до суду, так і на час розгляду справи по суті у сторін відсутні грошові кошти, перелічені позивачем, або у третіх осіб, при цьому суд приходить до висновку, що сторони ще під час шлюбу розпорядились вказаним майном подружжя, тому на даний час відсутній склад майна, що підлягає поділу між подружжям, і за таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому і не підлягають задоволенню вимоги позову про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: dismissed