Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який з 1959 року по 1993 рік працював у колгоспі ім.Дзержинського. У 1992 році колгосп ім.Дзержинського було перейменовано на колективне сільськогосподарське підприємство «Новосілківське». У 1999 році КСП «Новосілківське» було реформоване в сільськогосподарський виробничий кооператив «Горинь». Стверджує, що [PERSON] , як член КСП «Новосілківське», мав право на земельну частку (пай), однак, з невідомих причин, при розпаюванні вказаного господарства [PERSON] у списках його членів не значиться, а тому сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався. Вона своєчасно прийняла спадщину після смерті свого чоловіка як спадкоємець першої черги за законом. Просить суд визнати за нею право на спадкове майно за законом, а саме: на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві "Новосілківське" Здолбунівського району Рівненської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В заяві на ім`я суду представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за відсутності позивача та без його участі та задовольнити позов. Голова Новосілківської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області Мельник С.С. подала до суду заяву, в якій заперечує щодо надання позивачу земельної частки (паю), оскільки вільні земельні ділянки на території сільської ради відсутні. Просить розглянути справу без участі представника сільської ради. Директор товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарський виробничий кооператив "Горинь" Титечко О.П. подав до суду заяву, в якій зазначає, що ТОВ "СВК "Горинь" було зареєстроване у 2014 році та не має жодного відношення до правовідносин, які виникли між [PERSON] , [PERSON] та СВК "Горинь". Вважає, що належним відповідачем по справі є СВК "Горинь", яке зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Представник Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області Давидчук Н.В. подала до суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту видачі Державного акту про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Спадщина відкривається на майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності або його частку в спільному майні. Оскільки на момент видачі 04 грудня 1995 року Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ № 00021 коллективному сільськогосподарському підприємству «Новосілківське», [PERSON] помер, то відповідно він не міг набути право на відповідну частку земельної ділянки. Просить розглянути справу за її відсутності. Начальник Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області Мигаль Р. В. подав відзив, у якому позов не визнає. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що Державний акт на право колективної власності на землю серії РВ №00021, виданий КСП «Новосілківське» 04 грудня 1995 року, тобто після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] . Тому чоловік позивача не міг бути включений в списки громадян -членів, які мали право на земельну частку (пай) КСП «Новосілківське». Дії підприємства щодо невключення [PERSON] до списку громадян - членів КСП «Новосілківське», які мають право на земельний пай, не оскаржувались та, відповідно, питання про видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у спадкодавця права власності на земельну частку (пай) за його життя, не вирішувалося. За таких обставин, підстави для визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування відсутні. Враховуючи наведене просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 31 вересня 1958 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 09 листопада 1993 року, виданим Новосілківською сільською радою Здолбунівського району Рівненській області. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24 березня 1993 року, видане Новосілківською сільською радою Здолбунівського району Рівненській області. Згідно роз`яснень, які містяться у пунктах 1, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Статтею 524 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зі спадкової справи № 338/2002, заведеної 20.07.2002р. Здолбунівською державною нотаріальною конторю Рівненській області, вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла дружина спадкодавця [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 липня 2002 року на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Син спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Згідно довідки, виданої СВК «Горинь», [PERSON] працював у колгоспі з березня 1959 року по травень 1974 року та з липня 1976 року по 23 березня 1993 року. У відповідності до довідки № 01/07, виданої 07 серпня 2015 року СВК «Горинь», колгосп ім.Дзержинського перейменовано на КСП «Новосілківське» на підставі рішення загальних зборів членів колгоспу ім.Дзержинського від 08 лютого 1992 року. Рішенням загальних зборів КСП «Новосілківський" від 10.02.1999 року КСП «Новосілківський» реорганізовано в сільськогосподарський виробничий кооператив «Горинь», який з 29.12.1999 року набув права юридичної особи, що стверджується довідкою № 01/14, виданою СВК «Горинь» 14 серпня 2015 року. Як вбачається з довідки №29-17-0.25-95/109, виданої 11 липня 2018 року відділом у Здолбунівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Державний акт на право колективної власності на землю серії РВ № 00021 видано КСП «Новосілківське» Новосілківської сільської радиЗдолбунівського району Рівненської області 04 грудня 1995 року. [PERSON] не був включений до списку осіб на отримання земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства «Новосілківське». Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Виходячи зі змісту ст.ст.22, 23 ЗК України (в редакції від 22.06.1993) та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час передачі у колективну власність землі; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю. Судом встановлено, що на час передачі 04 грудня 1995 року в колективну власність землі [PERSON] не був членом КСП «Новосілківське», оскільки помер [INFO] , в зв`язку з чим не був включений до списку осіб на отримання земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства «Новосілківське». Сертифікат про право на земельну частку (пай) [PERSON] як члену колгоспу не видавався. Таким чином, питання про виділення [PERSON] земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у нього права власності на земельну частку (пай), за його життя не вирішувалося. За таких обставин, підстави для визнання за [PERSON] права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування відсутні, оскільки [PERSON] , як спадкодавець, такого права за життя не набув. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення заявлених позовних вимог відсутні підстави для відшкодування судових витрат згідно з положеннями ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed