Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до Тисменицького районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - управління Держкомзему в Тисменицькому районі, державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів купівлі-продажу земельної ділянки та повернення земельних ділянок, а саме земельну ділянку серії ЯГ № 310178 площею 0.24 га, знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку серії ЯГ № 310176 площею 0.24 га, знаходиться за адресою: [ADDRESS], про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 310175 площею 0.24 га, знаходиться за адресою: [ADDRESS] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 310177 площею 0.24 га, знаходиться за адресою: [ADDRESS] та про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 833932 площею 0.96 га, знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнання недійсними договорів купівлі-продажу відповідних земельних ділянок та повернення їх Угринівській сільській раді. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що у державних актах на право власності на земельні ділянки, які видані громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначено, що дані акти видані на підставі рішення III позачергової сесії п'ятого скликання Угринівської сільської ради від 28.07.2006 року. Однак, згідно довідки Угринівської сільської ради № 406 від 28.03.2012 року у протоколі III сесії п'ятого скликання Угринівської сільської ради від 28.07.2006 року рішення про надання земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], площею 0.24 га кожна, в [ADDRESS] відсутні. У зв'язку з даними обставинами прокурор вважає набуття права власності на земельні ділянки відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] незаконним. Вважає за необхідне визнати недійсними державні акти на право власності на дані земельні ділянки серії ЯГ № 310178, ЯГ № 310176, ЯГ № 310175, ЯГ № 310177 від 11. 08. 2006 року, площею 0.24 га. кожна, розташованих в [ADDRESS], оскільки рішення, згідно якого зазначені земельні ділянки передані у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відсутні. Крім того, прокурор просив суд визнати недійсними договори купівлі-продажу даних земельних ділянок, укладених 17.10.2006 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.96 га, розташовану в [ADDRESS] від 03.04.2007 року серії ЯД № 833932, виданий [PERSON] , посилаючись на вимоги ч. 1 та 2 ст. 203, ст. 215 ЦК України. Так як, на думку прокурора, земельні ділянки вибули з власності Угринівської сільської ради поза волею депутатів Угринівської сільської ради, прокурор наполягав на поверненні відповідних земельних ділянок з незаконного володіння у власність громади Угринівської сільської ради. Представник Угринівської сільської ради позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві прокурора в інтересах держави в особі позивача - Угринівської сільської ради вважаючи, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі ще й з тих підстав, що вибуття спірних земельних ділянок відбулось поза волею власника землі, зіславшись на ст. 388 ч. 1 п.3 ЦК України та довідку сільського голови с.Угринів від 28.03.2012 року №406 й відсутність, як в протоколі 18-ї сесії Угринівської сільської ради від 28.10.2005 року, так і в протоколі 3-ї сесії названої ради від 28.07.2006 року відповідних рішень щодо надання вищезазначеним громадянам Угринівською сільською радою дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок, затвердження проектів землеустрою та передачу кожному з них (крім [PERSON]) земельних ділянок у власність. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в засіданні суду проти позову заперечував. Зазначив, що підстав для визнання недійсними спірних державних актів на право власності на земельні ділянки та договорів купівлі-продажу немає. Пояснив, що землю було надано його довірителям виключно з волі депутатів Угринівської сільської ради, оскільки питання щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в урочищі « Лази», затвердження цих проектів й передачі у власність земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у 2005 та 2006 роках вносилися на розгляд Угринівської сільської ради та, як наслідок, останньою були прийняті відповідні позитивні рішення. Дана обставина підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON]та [PERSON], які на той час були працівниками Угринівської сільської ради і їм достовірно відомі дійсні обставини справи, а також депутатами Угринівської сільської ради [PERSON] та [PERSON] Також представник відповідачів зазначив, що прийняття відповідних рішень на сесіях Угринівської сільської ради підтверджується й такими фактами, як погодження і підписання землевпорядником та сільським головою в особі територіальної громади с. Угринів планів земельних ділянок, актів встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), надання довідок про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, які містяться в проектах земельних ділянок його довірителів, без яких підписання державних актів на право власності на земельні ділянки було б неможливим. З огляду на вищевказане представник відповідачів підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу не вбачає. Крім того, Угринівська сільська рада не є стороною укладення зазначених договорів купівлі-продажу, а отже прокурор не вправі ставити питання про визнання недійсними даних договорів та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] Відповідні покази з цього приводу щодо не визнання позовних вимог дала і представник відповідача [PERSON] - [PERSON] Відповідач [PERSON], суду пояснив, що вказані земельні ділянки він знайшов по оголошеннях. Він зустрівся з їх власниками та їхніми представниками і домовились про ціну та в нотаріальній конторі у жовтні 2006 року з кожним із них були укладені відповідні договори купівлі- продажу цих земельних ділянок, не порушуючи при цьому нічиїх прав та законних інтересів. До укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок, про які йдеться, він ні з ким із працівників Угринівської сільської ради не спілкувався, так як не знав навіть де знаходиться сільська рада. Вважає себе добросовісним набувачем цих вказаних земельних ділянок і просить в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб, управління Держкомзему в Тисменицькому районі та державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялися. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2005 року на засіданні III сесії 5 скликання Угринівською сільською радою прийнято рішення про надання земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], площею 0.24 га кожна, в [ADDRESS]. 28.07.2006 року Угринівською сільською радою були прийняті рішення про затвердження проектів відведення земельних ділянок площею 0,24 га кожна для будівництва та обслуговування житлових будинків на масиві «Боднарчик» в урочищі «Лази» громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 11.08.2006 року громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,24 га кожна, за наступними серіями та номерами відповідно: ЯГ № 310178, ЯГ № 310176, ЯГ № 310175, ЯГ № 310177. Державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачі оформили в установленому законом порядку , а отже вони правомірно, на думку суду, набули права власності на земельні ділянки площею 0,24 га кожна за адресою [ADDRESS]. Такого висновку суд дійшов на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, які суд визнає достовірними, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, суд бере до уваги, а також вважає достовірними при ухваленні даного рішення покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], так як вони повністю співпадають з вищевказаними доказами й додатково підтверджують фактичне надання відповідачам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків за рахунок земель запасу Угринівської сільської ради. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з листопада 2003 року по липень 2007 року працювала землевпорядником Угринівської сільської ради та в.о. секретаря виконкому сільської ради, а у 2007 році пішла в декретну відпустку. У жовтні 2005 року на сесії Угринівської сільської ради розглядались заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо надання їм земельних ділянок і сесією названим громадянам було надано дозвіл на складання проектів відведення земельних ділянок для будівництва житлового будинку в [ADDRESS], а у липні 2006 року рішенням сесії сільської ради проекти відведення цих земельних ділянок були затверджені та ці земельні ділянки передані їм у власність. Про те, що це було саме так вона добре пам'ятає, так як сама на сесіях зачитувала заяви цих громадян, а потім друкувала ці рішення в трьох екземплярах, сільський голова їх підписував, два примірники рішень залишились в сільській раді, а один - отримував громадянин, стосовно якого прийнято рішення. Протоколи сесій вчасно не оформлялись. У 2006 році сесію вів секретар сільської ради [PERSON] Аналогічні покази з цього приводу дав суду і свідок [PERSON], колишній голова Угринівської сільської ради. Крім того, суду він зазначив також, що відсутність вищезазначених рішень сільської ради в протоколах сесій безпосередньо пов'язана із діями новообраної влади, яка скористалась тим, що протоколи сесій вчасно і належним чином не були оформлені, то вказані рішення вони навмисно із протоколів сесій забрали. Депутати Угринівської сільської ради [PERSON] та [PERSON], які були допитані судом в якості свідків, та секретар цієї ради, який працював на цій посаді з квітня 2006 року по листопад 2010 року, [PERSON] показали, що в липні 2006 року на сесії Угринівської сільської ради всім чотирьом відповідачам, зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по їхніх заявах були затверджені проекти відведення земельних ділянок, площею 0,24 га кожна, для будівництва та обслуговування житлових будинків в [ADDRESS] за рахунок земель запасу Угринівської сільської ради. Свідок [PERSON] крім цього в судовому засіданні зазначив, що протоколи в сільській раді формувалися не вчасно, а зі значним запізненням. Після звільнення з посади секретаря Угринівської сільської ради у 2011 році він особисто протягом 2-х місяців продовжував упорядковувати документацію сільської ради та зшивав зазначені протоколи, виконуючи роботу технічно та не звіряючи, чи всі рішення сільської ради є в наявності. Окрім того, суду пояснив, що рішення були роздруковані і зберігались в папках. Ці рішення були ще в 2010 році, він їх особисто бачив, так як в той час оформлялись документи по школі. За таких обставин твердження прокурора про те, що дані рішення Угринівською сільською радою не приймались, а також, що дані земельні ділянки вибули з власності Угринівської сільської ради поза волею депутатів Угринівської сільської ради, суд до уваги не бере, оскільки матеріали справи свідчать про зворотнє. Довідка Угринівської сільської ради № 406 від 28.03.2012 року, на думку суду, не є достовірним доказом в даній справі, оскільки інформація, викладена в ній суперечить дійсним обставинам справи та вищеназваним доказам, які суд визнав достовірними. Крім цього зміст довідки насправді відображає тільки факт відсутності у протоколі сесії рішення про надання земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], площею 0.24 га кожна, в [ADDRESS] на паперовому носії, а не сам факт дійсного надання цих ділянок чи вибуття їх без волі депутатів, як зазначив в судовому засіданні прокурор. Таким чином, сам по собі факт відсутності паперового носія рішення Угринівської сільської ради не може слугувати підставою для визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки відповідачів, що отримані ними у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач не довів тих обставин, на які посилався в позовній заяві, будь-яких інших доказів на підтвердження своєї позиції суду не представив. Отже, доводи прокурора не ґрунтуються на матеріалах справи, навпаки в процесі розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали земельні ділянки на законних підставах та правомірно виготовили державні акти на право власності на ці ж земельні ділянки. При цьому суд виходить з вимог ст. 125 Земельного кодексу України, у відповідності якій право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Крім того, відповідно до п. "б" ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Також слід вказати, що із п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вбачається, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 Земельного кодексу України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. 17.10.2006 року між кожним з відповідачів та [PERSON] укладено договори купівлі-продажу зазначених земельних ділянок, площею 0.24 га кожна, в [ADDRESS]. 03.04.2007 року на підставі вищезазначених договорів купівлі-продажу [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 833932 площею 0.96 га. в [ADDRESS]. Суд дійшов висновку і про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 833932 площею 0.96 га. в [ADDRESS], виданого [PERSON] Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Суд вважає, що підстави для визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок укладених між відповідачами та [PERSON], а також акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 833932 відсутні, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів про те, що зміст вищезазначених правочинів відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК порушує положення як законів, так і інших нормативно-правових актів, прийнятих на основі Конституції України. Не надано також доказів про те, що сторони договорів купівлі-продажу не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, що, в свою чергу, могло б перешкодити настанню правових наслідків цих договорів, в тому числі призвести до визнання їх недійсними. Не встановлено таких обставин і судом в процесі розгляду даної справи. Отже, в судовому засіданні позивач не навів жодного порушення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, тому його твердження про те, що оспорювані договори купівлі-продажу вчинено з порушенням вимог ст.. 203 ЦК України суд розцінює як голослівні та нічим не підтверджені. Із встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що [PERSON] є добросовісним набувачем та належним власником земельної ділянки, площею 0.96 га. в [ADDRESS]. Докази, які б спростовували або оспорювали даний факт прокурор не навів. При цьому суд бере до уваги, що вимога про повернення земельної ділянки загальною площею 0.96 га. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 833932 заявлена не стороною вказаного правочину та не власником земельної ділянки, що є предметом спору. Згідно з вимогами ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст.. 215-235), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст..330-338). Відповідно до вимог ст.387 ЦК України право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, належить власнику майна. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 цього Кодексу, які дають право витребувати майно від добросовісного набувача. Оскільки судом встановлено, що земельні ділянки передано правомірному володільцю [PERSON] з волі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на момент укладення договорів купівлі-продажу мали право відчужувати належні їм на праві власності земельні ділянки, то суд вважає, що позовні вимоги заступника прокурора Івано-Франківської області є безпідставними і недоведеними, та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 203, 215, 216, 387 ЦК України, ст.ст. 12, 125 ЗК України, п. 8 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" та

Outcome: dismissed