Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є батьком її повнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач її не утримує та не надає ніякої матеріальної допомоги. [PERSON] навчається на денному відділенні Харківського національного університету внутрішніх справ та потребує матеріальної допомоги. Термін закінчення доньки - червень 2018 року. Добровільно [PERSON] допомогу доньці не надає. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку на час навчання доньки, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов матері [PERSON] підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, сплачувати аліменти на утримання доньки на час її навчання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) згоден. Заслухавши сторони, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 31 січня 2013 року, яке набрало законної сили 12 лютого 2013 року (а.с. 6). З довідки Харківського національного університету внутрішніх справ від 27 липня 2015 року № 2/1490-к вбачається, що [PERSON] навчається на денному відділені 1 курсу університету за державним замовленням, термін навчання з 01 вересня 2014 року по червень включно 2018 року (а.с. 8, 22). З довідки виконкому Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 06 липня 2015 року № 357 вбачається, що [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON], позивачки у справі (а.с. 7). [PERSON] працює з 16 червня 2015 року в ТОВ "ЛЕВ-ГРУП" на посаді комірника, розмір щомісячної заробітної плати складає 1300 грн. (а.с. 23). Відповідач працює на посаді головного механіка у відокремленому підрозділі "Колійний ремонтно-механічний завод" державного підприємства "Південна залізниця", середній розмір заробітної плати складає 5889,13 грн., проживає в селі Штанівка Білопільського району з матір'ю-пенсіонеркою (а.с. 31). [PERSON] отримує стипендію, середній розмір якої складає 250, 25 грн. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Доказів про неможливість сплачувати аліменти на період навчання доньки відповідач [PERSON] суду не надав, проти позову не заперечував. Таким чином суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки заробітку на час її навчання підлягає задоволенню з урахуванням всіх чинників, наведених вище. В частині позовних вимог про стягнення аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму, то в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, так як мінімальний розмір аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку стосується лише неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved