Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Звертаючись до суду, позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог в уточненій позовній заяві зазначив, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. За час життя батько позивача був власником квартири [ADDRESS]. З метою реалізації своїх спадкових прав, відповідно до положень чинного законодавства (положення Книги 6 Цивільного Кодексу України) у визначений законом строк позивач подав заяву до державної нотаріальної контори, в якій висловив намір про прийняття спадщини у вигляді зазначеної квартири або її відповідної частки. Після спливу 6-місячного строку після смерті батька, позивач через свого представника звернувся до державного нотаріуса з наміром оформити право власності на квартиру або її частину в порядку спадкування. Позивачу було роз'яснено, що для цього йому необхідно подати певні документи, а саме документ, який підтверджує право власності, домову книжку, технічний паспорт на квартиру, оригінал свідоцтва про смерть, провести експертну оцінку квартири. Всі оригінали документів, які необхідно подати до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав знаходяться у відповідача [PERSON], яка також є спадкоємицею після смерті батька позивача та фактичною користувачкою цієї квартири в теперішній час. Представник позивача звернувся до неї з проханням надати перелічені вище документи для подання до нотаріальної контори та надати можливість експерту здійснити огляд квартири для визначення її ринкової вартості. Але [PERSON] категорично відмовляє в наданні зазначених документів. Вона також не погоджується спільно та одночасно оформити їхні спільні спадкові права. Своєю поведінкою - ненадання необхідних документів та недопущення до квартири експерта - відповідачка створює перешкоди в реалізації спадкових прав позивача. Її поведінка не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права позивача. На підставі викладеного позивач в уточненій позовній заяві (ар.с.72-74) просив суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в реалізації його спадкових прав та надати його представнику - [PERSON] оригінали документу, який підтверджує право власності, домову книжку, технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] для подання до державної нотаріальної контори та надати можливість експерту здійснити огляд та фотографування квартири з метою визначення її дійсної ринкової ціни; судові витрати покласти на відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить судовий розгляд проводити за участі його представника - [PERSON] (ар.с.12). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача у повному обсязі і надав суду пояснення, які повністю співпадають з доводами, викладеними в позовній заяві. Додатково пояснив, що виготовлення дублікатів документів, оригінали яких позивач просить зобов'язати відповідачку передати йому займає певний час, тому вони обрали вказаний у позові спосіб захисту прав. Крім того, без доступу експерта до квартири безпосередньо не можна зробити експерту оцінку, а потрапити в квартиру без згоди відповідачки не має можливості. Про те, чи звертався позивач особисто до [PERSON] йому нічого не відомо. Безпосередньо він сам (представник) звертався до [PERSON] один раз. Під час першого спілкування з відповідачкою вона йому просто відповіла, що зараз зайнята, так як знаходиться на роботі. Але коли він їй згодом зателефонував, вона йому сказала, що розмовляти з ним не має наміру. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнавала у повному обсязі. Суду пояснила, що позивач навіть ні разу до неї не звертався для того, щоб вирішити будь-які питання з приводу спадкування після свого батька. В останнє судове засідання відповідачка не з'явилась, просила справу розглядати за її відсутності та за участю її представника [PERSON] Зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі. Суду пояснила, що позивачем не доведено суду факт здійснення перешкод з боку відповідачки в отриманні ним спадщини. Позивач не зазначає, яким чином він звертався до відповідачки, яким чином вона йому відмовила, а у отже позивач зовсім не підтвердив наявність будь-яких перешкод. Вважає, що позовні вимоги позивача цілком не мотивовані, адже позивач у позовній заяві взагалі не вказує, чому він зазначає [PERSON] відповідачем по даній справі, чому він вирішив, що документи знаходяться саме у [PERSON], чи існує взагалі можливість пред'явлення позовних вимог до [PERSON], ким вона доводиться спадкодавцю, нічого про це у позовній заяві не зазначено. Таким чином повністю відсутні будь-які докази щодо наявності спору між позивачем та відповідачкою, відсутні також і будь-які докази про належність квартири [ADDRESS] в м.Стаханові спадкодавцю. Позивач не зазначає про те, чи звертався він до КП «Стахановське бюро технічної інвентаризації», до реєстраційної служби Стахановського МУЮ з приводу встановленні факту належності спірної квартири спадкодавцю і чи йому було відмовлено в наданні такої інформації, а отже взагалі є невідомим чи належить спірна квартира спадкодавцю або ні. Що стосується свідоцтва про смерть, то позивач його вже отримав, копію якого долучив до своєї позовної заяви. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України, так як ні одно з положень ст.16 ЦК України не дає можливості звертатися до суду з подібними вимогами, бо в позовній заяві позивач фактично просить передати оригінали документів третій зовсім сторонній особі. Більш за те, ст.1297 ЦК України не передбачає обов'язок передачі документів на спадкове майно від одного спадкоємця до іншого. Окрім цього, позивач не надав суду відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у тому вигляді, як це передбачено діючим законодавством. Взагалі, якщо існує спір про спадщину, він вирішується зовсім іншим шляхом. У даному ж випадку позовна заява позивача фактично являється не позовною заявою, а заявою про забезпечення доказів. На підставі зазначеного просила у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (ар.с.6). Факт того, що померлий [INFO] року [PERSON], був батьком позивача, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, де у графі "батько" зазначений - [PERSON] (ар.с.15). Відповідно до повідомлення Стахановської державної нотаріальної контори за вих.№ 1654/02-14 від 14.11.2013 року вбачається, що позивач звертався до Стахановської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], але його не отримав у зв'язку з відсутності правовстановлюючого документу на житло (ар.с.14). Вирішуючи позов у межах заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. При чому, відповідно до ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органів Державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Із заявлених позивачем вимог випливає, що позивач просить суд зобов'язати відповідачку передати правовстановлюючі документи, домову книжку та технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] його представнику [PERSON] Відповідно до ст.66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до глави 10 п.4.14 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за №282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 46. Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Виходячи із зазначених положень саме нотаріус має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тому відповідно до положень вказаної норми закону наявний обов'язок спадкоємця подати нотаріусу документи щодо нерухомого майна. Таким чином обраний позивачем спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України, так як ні одно з положень ст.16 ЦК України не дає можливості звертатися до суду з подібними вимогами, бо в позовній заяві позивач фактично просить передати оригінали документів третій зовсім сторонній особі. Більш за те, ст.1297 ЦК України не передбачає обов'язок передачі документів на спадкове майно від одного спадкоємця до іншого. Також суд звертає увагу на те, що з доданої до позовної заяви довіреності від 23.09.2013 року (ар.с.7) не вбачається, що позивач уповноважив [PERSON] звернутися до відповідача [PERSON] та отримати у неї будь-які документи. Що стосується свідоцтва про смерть, то позивач його вже отримав, копію якого долучив до своєї позовної заяви. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку позивачем не надано суду ніяких доказів стосовно того, що відповідачка чинить будь-які перешкоди йому в реалізації його прав на отримання спадщини. Представник позивача у судовому засіданні сам пояснив, що він не знає звертався чи ні позивач особисто до відповідачки з приводу отримання документів, йому це не відомо Таким чином позивачем не доведено суду факту здійснення перешкод з боку відповідача в отриманні ним спадщини. Окрім цього позивач у позовній заяві взагалі не вказує, чому він зазначає [PERSON] відповідачем по даній справі, чому він вирішив, що документи знаходяться саме у [PERSON] і чим це підтверджується, а отже позивач не довів чи існує взагалі можливість пред'явлення позовних вимог до [PERSON], ким вона доводиться спадкодавцю. Окрім цього позивач не надав суду будь-яких доказів про належність квартири [ADDRESS] спадкодавцю. Позивач не зазначив про те, чи звертався він до КП «Стахановське бюро технічної інвентаризації», до реєстраційної служби Стахановського МУЮ з приводу встановленні факту належності спірної квартири спадкодавцю і чи йому було відмовлено в наданні такої інформації, а отже взагалі є невідомим чи належить спірна квартира спадкодавцю або ні. Ніяких клопотань до суду з приводу витребування таких доказів позивач не заявляв. Також слід зазначити, що в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 визначено, що лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.3 глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 вказано, що у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначаються… у тому числі причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Разом з цим позивачем не надано суду постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у тому вигляді, як це передбачено діючим законодавством. Як зазначено в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed