Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, в обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до сертифіката про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Юр'ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 11.02.1997 року, вона отримала право на виділення в натурі із земель колективної власності КСП "Колос" земельної ділянки площею 8,40 в умовних кадастрових гектарах. В зв'язку з тим, що позивачка тимчасово перебувала за межами України, для оформлення документів та отримання на підставі вказаного сертифіката державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на своє ім'я, остання [INFO] року надала [PERSON] довіреність на вчинення відповідних дій строком на 3 роки. Остання повідомила позивачку, що протягом дії довіреності жодних дій від імені [PERSON] не вчиняла. В липні 2015 року позивачка звернулась до відповідного органу управління земельними ресурсами для отримання державного акта на право власності на земельну ділянку. Однак, дізналась, що не зможе оформити право власності на земельну ділянку, оскільки на підставі сертифіката серії [NUMBER] за рішенням Шандрівської сільської ради № 96 від 05.06.2001 року державний акт виданий на ім'я [PERSON] За викладених вище обставин, позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 7,383 га, розташовану на території Шандрівської сільської ради району Дніпропетровської області, серія [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення сесії Шандрівської сільської ради району Дніпропетровської області № 96 від 05.06.2001 року "Про відведення в натурі земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів про право приватної власності на землю". Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача Шандрівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача Відділу Держгеокадастру в Юр'ївському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні 09 червня 2016 року проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивачки обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що 11.02.1997 року Юр'ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області [PERSON] видано сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Колос", розміром 8,40 в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 11 лютого 1997 року за № 0346 (а.с. 9). На час одержання позивачкою сертифіката правове регулювання паювання земель колективної власності здійснювалось за нормами Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII (далі - Земельний кодекс 1990 р.). Так, згідно зі ст. 5 цього Кодексу кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства в разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості) в розмірі середньої земельної частки. Також передбачалось, що право на земельну частку могло передаватися у спадщину і продаватися. Указом Президента України від 10 листопада 1994 р. № 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" встановлено, що кожному члену КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. За положеннями даного Указу право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, обміну, успадкування, застави. У разі виходу із зазначених підприємств, їх члени мають право на отримання земельної ділянки в натурі. Відповідно до п.п. 1, 2, 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Указ) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. За положенням п. 6 даного Указу у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. За змістом вищенаведених норм права сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий у встановленому порядку районною державною адміністрацією, є документом, який посвідчує право членів колективного сільськогосподарського підприємства на земельну частку (пай) без виділення такої земельної ділянки в натурі. Зазначене речове право могло відчужуватись та входити до складу спадщини. У разі виходу з колективних підприємств їх члени мали право на виділення земельної частки (паю) в натурі та одержання державного акта на право приватної власності на землю взамін належного їм сертифіката на земельну частку (пай). [INFO] року позивачка надала [PERSON] довіреність строком на 3 роки, до 13.07.2004 року (а.с. 11), відповідно до якої доручила останній на власний розсуд розпоряджатись належним їй на підставі вказаного сертифіката правом на земельну частку (пай). 13.07.2015 року позивачка звернулась до Відділу Держземагенства в Юр'ївському районі Дніпропетровської ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області з питанням щодо оформлення державного акта на право приватної власності на землю взамін належного їй сертифіката на земельну частку (пай). Проте, листом № 31424-0.3-2768/2-15 від 17.07.2015 року [PERSON] повідомлено, що відповідно до рішення Шандрівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області "Про відведення в натурі земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю" № 96 від 05.06.2001 року [PERSON] виділено в натурі земельну ділянку, надано право оформити та отримати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку взамін сертифіката, виданого на ім'я позивачки (а.с. 12). За положеннями ст.ст. 6, 9, 17 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції на час прийняття Шандрівською сільською радою рішення № 96 від 05.06.2001 року) передача земельних ділянок у власність громадян проводилась місцевими Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, шляхом прийняття рішення. З копії рішення Шандрівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області № 96 від 05.06.2001 року, наявного в матеріалах справи, встановлено, що [PERSON] дійсно надано право на отримання в натурі земельної ділянки та державного акта на земельну ділянку (пай) № 303 площею 7,383 га (а.с. 52-54). Згідно з Актом передачі та прийому земельної частки (паю) № 303 від 07.06.2001 року на підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування відповідачці як власнику сертифіката серії [NUMBER] передано в приватну власність вказану земельну ділянку із земель колишнього КСП «Колос» (а.с.55). 20.03.2003 року Шандрівською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області відповідачці взамін зазначеного сертифіката видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6558 (а.с. 80). Таким чином, [PERSON] відповідно до рішення Шандрівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області № 96 від 05.06.2001 року, на підставі сретифіката про право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Колос", виданого на ім'я [PERSON], отримала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,383 га, розташовану на території Шандрівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області та оформила на своє ім'я державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку. Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів того, що [PERSON] здійснила відчуження належного їй на підставі сертифікату права на земельну частку (пай) [PERSON] До того ж, за інформацією Юр'ївської районної державної адміністрації від 14.07.2016 року [PERSON] в списках на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Колос", не значиться (а.с. 82). Згідно з п. 17 розділу 10 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (в редакції на час отримання відповідачкою спірного державного акта на право власності на земельну ділянку) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, право на виділення в натурі земельної ділянки та отримання державного акта на право приватної власності на неї мають виключно власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), тому рішення Шандрівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області № 96 від 05.06.2001 року в частині надання [PERSON] права отримати в натурі земельну ділянку та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку взамін сертифіката, виданого на ім'я позивачки, є неправомірним та таким, що порушило законні права [PERSON] Водночас, суд зазначає, що вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. За таких обставин, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,383 га, розташовану на території Шандрівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, серії [NUMBER], виданий Шандрівською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області [PERSON] взамін сертифіката про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], є недійсним та підлягає скасуванню. Крім того, суд враховує, що про порушення своїх прав позивачка дізналась 17.07.2015 року, вказані обставини нею доведено, доказів протилежного відповідачами суду не наданого, тому строк позовної давності для звернення з даним позовом не сплив. З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved