Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ НАСК "ОРАНТА" про стягнення страхового відшкодування та фінансових санкцій (пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних) за наслідками невиконання зобов"язання щодо виплати страхового відшкодування. Мотивуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2013 року на вул. С.Петровської, 8 в м. Києві о 10 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "Део", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], під її керуванням. Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля "Део", державний номерний знак [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ВАТ НАСК "ОРАНТА" згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 квітня 2013 року (поліс серії АЕ № 1248855), внаслідок чого було пошкоджено його автомобіль "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER]. Матеріальні збитки відповідачем були оцінені в сумі 13 502 грн. 15 коп., відшкодування яких вона до нині не отримала. Вважає, що внаслідок неналежного виконання чинного законодавства ВАТ НАСК "ОРАНТА" має сплатити їй: суму страхового відшкодування - 13 502 грн. 15 коп., пеню за весь час прострочення (з 13.02.2014 року по 29.09.2014 року) - 1 723 грн. 84 коп., інфляційних нарахувань за несвоєчасну виплату страхового відшкодування - 1 712 грн. 61 коп., три відсотки річних - 264 грн. 12 коп., що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідач ВАТ НАСК "ОРАНТА" в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.23). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові доводи та заперечення сторін, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 05 жовтня 2013 року на вул. С.Петровської, 8 в м. Києві о 10 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "Део", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача (а.с.6, 8). Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля "Део", державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2013 року про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 124 КпАП України із накладенням штрафу (а.с.6), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ВАТ НАСК "ОРАНТА" згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 квітня 2013 року (поліс серії АЕ № 1248855) (а.с.7), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], належний позивачу (а.с.25). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до пункту першого статті 22 Закону «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Матеріальні збитки, завдані автомобілю позивача, ВАТ НАСК "ОРАНТА" оцінені в сумі 13 502 грн. 15 коп., відшкодування яких позивач й до нині не отримав, проте визнані відповідачем (а.с.8). Згідно ст.37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. Позивач, як постраждалий, надав страховику винної в ДТП особи всі необхідні документи, які підтверджують факт настання страхового випадку, проте відповідачем не вчасно прийнято рішення про виплату страхового відшкодування без обґрунтованих підстав (а.с.8). Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Таким чином, підлягає стягненню з ВАТ НАСК "ОРАНТА" на користь позивача 13 502 грн. 15 коп. - страхового відшкодування. Проте, не всі вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Так, вимоги в частині стягнення фінансових санкцій (пені) за наслідками невиконання умов договору щодо виплати страхового відшкодування не можуть бути задоволені з тих підстав, що вони не засновані на вимогах чинного законодавства, оскільки положення п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулює правовідносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб"єктом цього договору, а тому правових підстав щодо стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" пені немає. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 вересня 2012 року. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Вимоги про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних також не підлягають задоволенню, виходячи із таких правових підстав. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, а саме потерпілим від протиправних дій страхувальника відповідача у справі й відповідачем не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст.ст. 526, 625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак й наслідки невиконання зобов»язань за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутні. За правилами ст. 5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Оскільки позивач не є суб"єктом договірних правовідносин з ВАТ НАСК "Оранта", а тому правових підстав щодо стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми немає. За відсутності між сторонами спору щодо визнання події страховим випадком, в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають. Так, ВАТ НАСК "Оранта" визнано подію, що відбулась 05 жовтня 2013 року, страховим випадком, й на підставі страхового акту страховиком нарахована сума страхового відшкодування - 13 502 грн. 15 коп. (а.с.9). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити й понесені позивачем судові витрати (судовий збір) в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 5, 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4,

Outcome: partial