Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ "Євраз Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я, та просив стягнути з підприємства - відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 243 600 гривень, мотивуючи тим, що працював у відповідача в підземних умовах шахти підземним прохідником. При цьому, працюючи в підземних умовах шахти виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних підземних гірничих виробок буровими установками. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, що обумовлювало важку працю. Стаж його роботи складає: загальний - 25 років 2 місяці, за професією - 14 років 6 місяців. Відповідно до Наказу № 59-ос від 30.03.2010 року його звільнено по переводу в ТОВ «Криворіжшахтобуд». Рішенням Українського науково дослідного інституту промислової медицини в нього були виявлені та встановлені професійні захворювання : радикулопатія попереково-крижова JI5-C1 білатеральна, та шийна С5-С6. переважно справа, з помірними статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним і больовим синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФС першого-другого ст., остеоартрозу і періартрозу колінних суглобів ПФС першого ступеню, періартрозу ліктьових суглобів, ПФС першого ступеню з периферичним нейросудинним синдромом; хронічний пиловий бронхіт. ЛН першого ст. По факту професійного захворювання було проведено розслідування хронічного професійного захворювання, про що складено акт № 4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (по формі П-4) від 13 червня 2014 року. Висновком МСЕК від 29.07.2014 року йому встановлена втрата професійної працездатності в розмірі всього 45% з них : 35 % по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ. Втрата професійної працездатності йому встановлена з 14 липня 2014 року по 01 серпня 2015 року. Крім того, висновком МСЕК від 29 липня 2014 року його визнано інвалідом третьої групи. Згідно висновків МСЕК йому протипоказана праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження. Рекомендовано медикаментозне лікування, ВМП, санаторно-курортне лікування. Працюючи в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання. Зазначив, що втратив здоров'я, яке не можливо відновити, живе з постійним фізичним болем, тому відповідач повинен відшкодувати шкоду за причинені моральні страждання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, стягнувши на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди - 243600 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала в повному обсязі. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити оскільки вважає, що вимоги не мають законодавчого підґрунтя відсутній факт моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював на шахті ТОВ "Криворіжшахтобуд" підземним прохідником, має загальний стаж роботи 25 років 2 місяці, за професією - 14 років 6 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-7). Відповідно до Наказу № 59-ос від 30.03.2010 року позивача звільнено по переводу в ТОВ «Криворіжшахтобуд». Рішенням Українського науково дослідного інституту промислової медицини у позивача були виявлені та встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова JI5-C1 білатеральна, та шийна С5-С6. переважно справа, з помірними статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним і больовим синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФС першого-другого ст., остеоартрозу і періартрозу колінних суглобів ПФС першого ступеню, періартрозу ліктьових суглобів, ПФС першого ступеню з периферичним нейросудинним синдромом; хронічний пиловий бронхіт. ЛН першого ст. Висновком МСЕК від 29.07.2014 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі всього 45% з них : 35% по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ. Втрата професійної працездатності позивачу встановлена з 14 липня 2014 року по 01 серпня 2015 року. Крім того, висновком МСЕК від 29 липня 2014 року встановлена III група інвалідності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 13 червня 2014 року, встановлена причина професійного захворювання позивача, перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: умови праці підземного прохідника за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці в 2010 році); аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3 : з вмістом кристалічного кремнію діоксину у пилу від 10% до 70% - 6,4 при гранично допустимій до 2,0; важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) - 45 при гранично допустимій 30; робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30°/понад 30°, % зміни: 40,2/3,5 при гранично допустимій до 25/0; нахили корпуса (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 240 при гранично допустимих до 100. П. 19 Акту встановлено, що враховуючи мою тривалу роботу в умовах впливу шкідливих факторів впродовж 14 років 6 місяців, конкретних осіб підприємства, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо ( а.с.10,11). Відповідно до наданих медичних документів, виписних епікризів, позивач [PERSON] має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання, відчуває фізичний біль, який носить постійний характер, що несе незворотні зміни її здоров'я. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що вона переживає моральні страждання. Такі обставини носять суттєві зміни в життєвих стосунках, вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Суд вважає, що факт спричинення моральної шкоди позивачу [PERSON] доведено, оскільки після встановлення професійного захворювання, яке потягло втрату працездатності, позивачем понесені моральні страждання, пов'язані з професійним захворюванням, лікуванням, та неможливістю вести повноцінний спосіб життя. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст..237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Приймаючи до уваги рішення Конституційного суду від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 року - громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і відчуває значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 (з подальшими змінами), яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає в залежності від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалість, можливість відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Враховуючи, стан здоров'я позивача, процент втрати працездатності суд вважає, необхідним стягнути з відповідача ПАТ "Євраз Суха Балка" на користь позивача суму еквіваленту відсотку втрати працездатності з урахуванням мінімальної заробітної плати, а саме у сумі 30 000 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Outcome: partial