Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказала, що [PERSON] була власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1934 року. У 1959 році вона змінила прізвище на [PERSON], про що зроблено відповідний запис у домовій книзі. [INFO] року [PERSON] померла, після смерті заповіла все своє майно [PERSON]. [PERSON] є рідним братом позивачки, який у встановлений законом термін звернувся до Першої Луганської Державної нотаріальної контори. Документи на підтвердження того, що [PERSON] був її рідним братом не зберіглися, але цей факт можуть підтвердити свідки, які тривалий час знають її родину. [INFO]. [PERSON] помер, до своєї смерті він не оформив право власності на спірний житловий будинок, заповіт не залишив. На час смерті [PERSON] позивачка постійно мешкала разом з ним та вважає себе такою, що прийняла спадщину, відкриту після смерті брата, у зв'язку з чим просить визнати за [PERSON] право власності на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції Луганської області зареєструвати за [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд встановити факт володіння [PERSON] на час її смерті - [INFO] року на праві приватної власності домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], оскільки право власності на домоволодіння не було перереєстровано на змінене прізвище [PERSON], встановити факт володіння [PERSON] на час його смерті - [INFO] року на праві приватної власності домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] року був рідним братом - [PERSON], встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, відкритої після смерті [PERSON], який помер [INFO] року домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] була власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом купівлі-продажу від 03.02.1934 року, висновком о реєстрації домоволодіння від 01.07.1949 року № 4, довідкою МКП БТІ м. Луганська (а.с. 89,90-91,93). Згідно рішення виконавчого комітету Кам'янобрідської районної ради народних депутатів № 197/4 від 10.11.1992 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було розділено, та за житловим будинком В-1 було закріплено земельну ділянку площею 259 кв.м. з присвоєнням номеру по [ADDRESS] та видано свідоцтво про право приватної власності на ім'я [PERSON] (а.с.92). У 1959 році [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], про що зроблено відповідний запис у домовій книзі (а.с.6-8). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.10), після смерті заповіла все своє майно [PERSON], що підтверджується заповітом від 23.06.1977 року (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.02.2006 р. (а.с.11). Згідно листа Першої Луганської Державної нотаріальної контори № 1430/02-14 від 11.12.2013р. після померлої [INFO] року [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом подав [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.59). Згідно листа Першої Луганської Державної нотаріальної контори № 1414/01-16 від 09.12.2013р. після померлого [INFO]. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини або відмови від неї до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.57). Відповідно до листа з відділу державної реєстрації актів цивільного стану Любарського районного управління юстиції у Житомирській області первинна реєстрація [PERSON] відсутня, у зв'язку тим, що книги реєстрації актових записів за 1938-1941р.р., 1944 р. - збереглись частково (а.с.63). Згідно запису акту про народження №? 773 від 25.08.1959 р. [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.65). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] р. (а.с.79). Згідно довідки голови квартального комітету [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], без реєстрації та доглядала свого брата [PERSON] до часу його смерті [INFO]. (а.с.80). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що родину [PERSON], які мешкають за адресою: [ADDRESS], вона знає з 1977 року. [PERSON] проживала у будинку разом з братом [PERSON] та їх матір'ю, також разом з ними жила бабуся, яку вони доглядали та згодом поховали. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] та є сусідкою позивачки. За адресою: [ADDRESS] мешкає [PERSON], раніше з нею мешкав її брат [PERSON] та їх мати. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] та є сусідкою позивачки. За адресою: [ADDRESS] мешкає [PERSON], раніше з нею мешкала мати та її брат [PERSON], який помер у 2006 році. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 1262 ЦК України, позивач є спадкоємцем другої черги. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1262 у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Ст. 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п'яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (ст.122 ЦПК) а також за заявою прокурора. При подачі однією особою заяв про встановлення декількох фактів, що мають юридичне значення, всі ці заяви відповідно до правил ст.144 ЦПК можуть бути об'єднані і розглянуті судом в одному провадженні. Інші вимоги не можуть розглядатись у провадженні про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим той факт, що [PERSON] на час її смерті - [INFO] року на праві приватної власності належало домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все майно, належне їй на час смерті, заповіла [PERSON], який після її смерті звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року) вважається таким, що прийняв спадщину, відкриту після смерті [PERSON], у зв'язку з чим, суд вважає можливим встановити факт володіння [PERSON] на час його смерті - [INFO] року на праві приватної власності домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає підтвердженим той факт, що фактично батьками позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], а позивачка [PERSON] та померлий [PERSON] є між собою рідними братом та сестрою. Дані факти також підтверджені вищезазначеними поясненнями свідків, які не викликають сумнівів у суду в їх достовірності, тому суд вважає можливим встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] року був рідним братом - [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України суд вважає також встановленим та доведеним факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], у порядку спадкування за законом, тому суд вважає за можливе визнати зазначений факт та визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved