Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк Інвестбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Андронова Олега Борисовича про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21 квітня 2010 року між ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» та ним, [PERSON] , було укладено договір про відкриття рахунку у цінних паперах №З-2/Д/2010, а 11.02.2014 року - укладено додатковий договір до нього, відповідно до яких Брокер в якості депозитарної установи, на підставі відповідної ліцензії, зобов`язався надавати послуги щодо відкриття та обслуговування рахунку у цінних паперах, ведення на ньому обліку цінних паперів, що належать позивачу, а також, зокрема проведення депозитарних операцій за рахунок у цінних паперах на підставі розпоряджень позивача та в інший, передбачений законодавством спосіб і надавати інші супутні послуги. 27 березня 2012 року між брокером та позивачем було укладено договір про брокерське обслуговування №БО-08/2012, за яким брокер зобов`язався від свого імені та за рахунок клієнта (позивача) в обумовлений сторонами договору термін за винагороду укладати в інтересах клієнта правочини щодо купівлі або продажу цінних паперів, що визначаються у відповідних замовленнях, які надавав позивач. Вказував, що у період до листопада 2016 року ним було здійснено ряд операцій із цінними паперами на фондовому ринку, внаслідок яких у позивача утворився додатній гривневий залишок у розмірі 300 592,00 грн.. Посилався на те, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 15 грудня 2016 року № 490-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 15 грудня 2016 року № 2856 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Інвестбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк» (далі - ПАТ «КБ «Інвестбанк») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 16 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Інвестбанк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Красюка І.І. на один місяць з 16 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4775 від 19.10.2017 змінено уповноважену особу Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Інвестбанк» із Красюка І.І. на Андронова О.Б. із 23.10.2017 року. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 11 січня 2017 року № 17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 12 січня 2017 року № 86, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». 23 січня 2017 року він, [PERSON] , самостійно звернувся до відповідача з заявою на вивід грошових коштів, у задоволенні якої йому було відмовлено листом №223 від 30.01.2017 року, хоча його грошові кошти були виявлені відповідачем у ході проведення інвентаризації активів і зобов`язань брокера, про що відповідач повідомив позивачу у письмовій відповіді на запит №580 від 18.06.2017 року. Посилався на те, що його кошти, хоч і обліковувались на рахунку ПАТ «КБ «Інвестбанк» у ПАТ «Розрахунковий Центр», однак не належали банку та не могли входити до ліквідаційної маси банку, оскільки він, [PERSON] , не є ні вкладником, ні кредитором ПАТ «КБ «Інвестбанк». Отже, вважає, що до його вимоги як клієнта брокера не може бути застосована процедура їх повернення згідно порядку, визначеному ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тому, посилаючись на протиправну бездіяльність відповідача щодо неповернення йому коштів, на те, що він позбавлений законного права вільно користуватись і розпоряджатись своїми коштами, він вимушений звернутись до суду з дійсним позовом. Згідно уточненого позову від 01.07.2019 року просив повернути йому грошові кошти у розмірі 300 960,00 грн., які станом на 16.12.2016 року, надійшли на його користь від продажу йому цінних паперів до ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» як до брокера на підставі договору про відкриття рахунку у цінних паперах №З-2/Д/2010 від 21.04.2010 року, договору про внесення змін та доповнень до нього від 11.02.2014 року та договору на брокерське обслуговування №БО-08/2012 від 27.03.2012 року; стягнути на його користь інфляційні витрати у розмірі 75 142, 21 грн. та 3% річних у розмірі 18 552, 37 грн. (а.с.57-64). Ухвалою суду від 11.03.2019 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовчому засіданні на 13.05.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін та з урахуванням клопотання позивача від 13.05.2019 року підготовче засідання 13.05.2019 року було відкладено на 01.07.2019 року. Ухвалою суду від 01.07.2019 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 09.10.2019 року. Судове засідання 09.10.2019 року було відкладено на 21.11.2019 року для повторного належного сповіщення відповідача. Ухвалою суду від 27.11.2019 року уточнений позов [PERSON] від 09.10.2019 року було залишено без розгляду. У судове засідання 21.11.2019 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи містяться заяви позивача, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив та заяв по суті справи суду не надав. За викладених обставин, зважаючи на строки розгляду даної справи (з червні 2018 року), належне сповіщення сторін, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 02.12.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї докази, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що 21 квітня 2010 року між ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» (зберігач) та позивачем, [PERSON] (депонент), було укладено договір про відкриття рахунку у цінних паперах №З-2/Д/2010, згідно якого депонент доручає, а зберігач зобов`язується надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, зберігання належних Депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком, отримання доходів за цінними паперами на викладених нижче умовах відповідно до Положення про депозитарну діяльність, затв. рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.10.2006 року №999, регламенту професійної діяльності зберігача, внутрішнього положення зберігача, чинного законодавства України та на підставі розпоряджень Депонента. Строк дії договору був визначений сторонами до 21 квітня 2011 року. 21 квітня 2010 року між сторонами було укладено додатковий договір до договору про відкриття рахунку у цінних паперах, відповідно до п.1.1 якого сторони визначили, що предметом договору є проведення депозитарних операцій на рахунку в цінних паперах Депонента при здійсненні Зберігачем розрахунків за наслідками виконання угод про цінних паперах Депонента, що укладені на користь Депонента на організаторах торгівлі та виконуються з попереднім резервуванням цінних паперів та грошових коштів Депонента перед укладанням угод, а також надання послуг щодо проведення розрахунків за такими угодами з грошовим урегулюванням за принципом «поставка цінних паперів проти оплати». 27 березня 2012 року між ПАТ «КБ «Інвестабанком» як брокером та позивачем як клієнтом було укладено договір про брокерське обслуговування №БО-08/2012, за яким брокер зобов`язався від свого імені та за рахунок клієнта (позивача) в обумовлений сторонами договору термін за винагороду укладати в інтересах клієнта правочини щодо купівлі або продажу цінних паперів, що визначаються у відповідних замовленнях, які надавав позивач. 11.02.2014 року між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень до Договору про відкриття рахунку у цінних паперах №З-2/Д/2010 від 21.04.2010 року, відповідно до яких Брокер в якості депозитарної установи, на підставі відповідної ліцензії, зобов`язався надавати послуги щодо відкриття та обслуговування рахунку у цінних паперах, ведення на ньому обліку цінних паперів, що належать позивачу, а також, зокрема проведення депозитарних операцій за рахунок у цінних паперах на підставі розпоряджень позивача та в інший, передбачений законодавством спосіб і надавати інші супутні послуги. Згідно п.2.1.11 вказаного Договору, сторони оговорили, що доходи не є доходами Депозитарної установи. Грошові кошти, які відповідно до законодавства надходять на рахунки Депозитарної установи з метою їх подальшого переказу Депоненту, не є власністю Депозитарної установи. У відповідності до п.2.1.14 вказаного Договору, протягом 3х робочих днів із дати початку Депозитарною установою процедури припинення провадження професійної діяльності на фондовому ринку - депозитарної діяльності депозитарної установи, відповідно до вимог нормативно-правового акта щодо припинення депозитарної діяльності депозитарної установи, повідомити Депонента рекомендованим листом щодо необхідності закриття рахунку протягом 60 календарних днів із дати початку процедури. Згідно п.2.3.6 договору, депонент зобов`язаний протягом 60 днів з дати початку депозитарною установою процедури припинення провадження професійної діяльності на фондовому ринку - депозитарної діяльності депозитарної установи, відповідно до вимог нормативно-правового акта щодо припинення депозитарної діяльності депозитарної установи, здійснити необхідні дії щодо закриття рахунку. Згідно п.8.2, сторони визначили, що договір діє до 31 грудня 2014 року, а згідно п.10.2 - укладення цього договору не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами до Депозитарної установи. На підставі постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2016 року № 490-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 15 грудня 2016 року № 2856 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Інвестбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк» (далі - ПАТ «КБ «Інвестбанк») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 16 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Інвестбанк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Красюка І.І. на один місяць з 16 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4775 від 19.10.2017 змінено уповноважену особу Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Інвестбанк» із Красюка І.І. на Андронова О.Б. із 23.10.2017 року. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 11 січня 2017 року № 17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 12 січня 2017 року № 86, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». 23 січня 2017 року позивач, [PERSON] , самостійно звернувся до відповідача з заявою на вивід грошових коштів, у задоволенні якої йому було відмовлено листом №223 від 30.01.2017 року, та повідомлено про необхідність до банку кредиторської вимоги встановленого зразка, яка буде виконана у порядку черговості згідно ч.1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 02.02.2017 року на виконання вимог Уповноваженої особи на ліквідацію позивач подав до ПАТ «КБ «Інвестбанк» кредиторську вимогу встановленого зразка, яка була прийнята та зареєстрована за вх.. №0202/19 від 02.02.2017 року. 24.04.2017 року рішенням виконавчої дирекції Фонду було прийнято рішення про затвердження реєстру вимог кредиторів ПАТ «КБ «Інвестбанк», в переліку яких позивач відсутній, останній також відсутній і в переліку вкладників, які мають право на гарантоване відшкодування суми вкладу відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У зв`язку з викладеними обставинами позивач 01.06.2017 року знову звернувся до відповідача із запитом про надання інформації руху коштів станом на 16.12.2016 року, рахунку, на якому дані кошти обліковуються, а також щодо наявності будь-яких рішень з приводу грошових коштів. Згідно листа вих.. №580 від 18.06.2017 року, позивачу повідомлено, що на момент введення 16.12.2016 року в ПАТ «КБ «Інвестбанк» тимчасової адміністрації належні позивачу кошти знаходились в ПАТ «Розрахунковий центр» та з початком 13.01.2017 року в банку ліквідаційної процедури здійснено перерахування грошових коштів із ПАТ «Розрахунковий центр» на транзитний рахунок банку. Також зазначено, що подана позивачем кредиторська вимога не задоволена у зв`язку з прийняттям рішення підготувати пакет документів щодо можливості внесення змін до переліку вкладників ПАТ «КБ «Інвестбанк». Пакет документів був наданий на розгляду Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом банку від 24.03.2017 року за вих.. №403. Станом на 01.06.2017 року будь-які рішення стосовно грошових коштів позивача у ПАТ «КБ «Інвестбанк» відсутні. 12.07.2017 року та 03.11.2017 року позивач з приводу повернення кошті звертався із заявами до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ворушиліну К.М . та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Андронова О.Б.. Згідно відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Андронова О.Б. від 20.11.2017 року, на момент введення 16.12.2016 року в ПАТ «КБ «Інвестбанк» тимчасової адміністрації сума належних позивачу грошових коштів від продажу цінних паперів складала 300 592,00 грн. та обліковувалась в банку на балансовому рахунку 1502. Також повідомлено, що право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мають тільки вкладники ПАТ «КБ «Інвестбанк». Таким чином, сума від продажу цінних паперів не відшкодовуються Фондом у зв`язку з тим, що відсутні правові підстави вважати ці кошти вкладом. Між тим із відповідними діями ліквідатора позивач не погоджується, посилався на те, що його кошти, хоч і обліковувались на рахунку ПАТ «КБ «Інвестбанк» у ПАТ «Розрахунковий Центр», однак не належали банку та не могли входити до ліквідаційної маси банку, оскільки він, [PERSON] , не є ні вкладником, ні кредитором ПАТ «КБ «Інвестбанк». Отже, вважає, що до його вимоги як клієнта брокера не може бути застосована процедура їх повернення згідно порядку, визначеному ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Статтею 3 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" передбачено, що бездокументарним цінним папером є обліковий запис на рахунку в цінних паперах у системі депозитарного обліку цінних паперів. Права на цінний папір та права за цінним папером, що існують в бездокументарній формі, належать власникові рахунка в цінних паперах, відкритого в депозитарній установі, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові. Відповідно до статті 4 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером), крім випадків, установлених законом або правочином. Обмеження прав на цінні папери або прав за цінними паперами може бути встановлено тільки у випадках і в порядку, що передбачені законом. Як унормовано ст. 4 Закону України "Про депозитарну систему України" система депозитарного обліку цінних паперів (далі - система депозитарного обліку) - сукупність інформації, записів про емісійні цінні папери (вид із зазначенням типу, номінальна вартість і кількість, реєстр кодів цінних паперів (міжнародних ідентифікаційних номерів цінних паперів), обмеження обігу тощо) на рахунках у цінних паперах власників таких рахунків; інформації про емітентів; про власників цінних паперів, які мають права за цінними паперами та права на цінні папери; про обмеження прав на цінні папери та прав за цінними паперами; про осіб, уповноважених власниками цінних паперів (управителів, заставодержателів, інших осіб, наділених відповідними правами щодо цінних паперів); про номінальних утримувачів; інші дані, що дають змогу ідентифікувати емісійні цінні папери і зазначених осіб; інша передбачена законодавством інформація. У відповідності до ст. 5 вказаного Закону, рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи) або Національному банку України відповідно до законодавства. Рахунок у цінних паперах депонента відкривається Національним банком України при провадженні ним депозитарної діяльності депозитарної установи на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах особам, визначеним Національним банком України за погодженням з Комісією відповідно до закону. Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому Комісією порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав. Депозитарна установа на власному рахунку у цінних паперах в установленому Комісією порядку (Національний банк України - у порядку, встановленому ним за погодженням з Комісією) веде облік цінних паперів, що належать їй на праві власності, а також облік прав на ці цінні папери та обмеження таких прав. Депоненту, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, належать у сукупності всі права на цінні папери та права за цінними паперами, що обліковуються на рахунку у цінних паперах депонента. Кількість прав на цінні папери та прав за цінними паперами на рахунку у цінних паперах депонента має бути цілим невід`ємним числом. Власник цінних паперів, співвласники цінних паперів можуть передати власні повноваження щодо відкриття рахунка у цінних паперах іншій особі, уповноваженій діяти від його (їх) імені на підставі визначеного законодавством правочину. Депозитарна установа в процесі відкриття рахунка в цінних паперах депонента присвоює власникові цінних паперів код власника цінного паперу в порядку, встановленому Центральним депозитарієм за погодженням з Комісією. Відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України" документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах. Положення про провадження депозитарної діяльності, яке затверджене рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 № 735 (далі - Положення), визначає, зокрема, порядок провадження депозитарної діяльності депозитарними установами з надання послуг із зберігання та обліку цінних паперів, обліку та обслуговування набуття, припинення та переходу прав на цінні папери і прав за цінними паперами, а також обмежень прав на цінні папери на рахунках у цінних паперах, вимоги до порядку відкриття та ведення рахунків у цінних паперах, порядку проведення операцій на рахунках у цінних паперах та їх видів, порядку внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника та інші вимоги. Пунктом 2 розділу І Положення визначено, що депозитарна операція - сукупність дій Центрального депозитарію, депозитарної установи, Розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках (далі - Розрахунковий центр) або клірингової установи у разі провадження ними депозитарної діяльності депозитарної установи щодо здійснення ними депозитарної діяльності відповідно до законодавства України; депозитарна установа - юридична особа, що утворюється та функціонує у формі акціонерного товариства або товариства з обмеженою відповідальністю і яка в установленому порядку отримала ліцензію на провадження депозитарної діяльності депозитарної установи, Розрахунковий центр або клірингова установа - при провадженні ними депозитарної діяльності депозитарної установи; При цьому, ініціатор депозитарної операції - особа, за розпорядженням чи іншою вимогою якої в системі депозитарного обліку Центрального депозитарію, депозитарної установи виконуються депозитарні операції. Ініціатором депозитарної операції можуть бути депонент, клієнт, керуючий рахунком у цінних паперах, Центральний депозитарій, депозитарна установа, державні органи у межах їх повноважень, а також інші суб`єкти у випадках, визначених законом. У відповідності до Положення, керуючий рахунком у цінних паперах (далі - керуючий рахунком) - статус, якого в депозитарній установі набуває особа, якій депонентом надані повноваження щодо управління його рахунком у цінних паперах, або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у випадках та порядку, встановлених законодавством, або в Центральному депозитарії - юридична особа, якій емітентом надані повноваження щодо управління його рахунком у цінних паперах, або суб`єкт управління об`єктами державної власності/комунальної власності, який відповідно до законодавства України виконує функції з управління цінними паперами, що є об`єктами державної власності/комунальної власності, обсяг повноважень керуючого-рахунком встановлюється відповідним правочином або відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із п.10 глави 1 розділу V Положення, на підставах, визначених законодавством, власник цінних паперів може передати власні повноваження з розпорядження цінними паперами, що обліковуються на його рахунку в цінних паперах, повноваження щодо здійснення прав, що випливають з цінних паперів, керуючому рахунком. Між тим у відповідності до ч.3 ст. 18 Закону України "Про депозитарну систему України", депозитарній установі заборонено розпоряджатися цінними паперами, права на які обліковуються на рахунку депонента, номінального утримувача, або вчиняти будь-які інші дії з такими цінними паперами, крім дій, що вчиняються за дорученням депонента, номінального утримувача, або в інших випадках, передбачених законом. Укладення договору про обслуговування рахунка в цінних паперах депонента не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами до депозитарної установи. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. У відповідності до ч.5 ст. 45 вищевказаного Закону України, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Ч.2 ст. 49 Закону встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. У відповідності з положеннями ч.6 ст. 49 вказаного Закону, фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду. У відповідності до ст. 50 вказаного Закону, з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно, що є об`єктом довірчої власності, інше майно у випадках, прямо передбачених законом, а також банкноти і монети, передані Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними, ліцензія, гудвіл. Після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. У свою чергу, згідно ч.5 вказаної статті, майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору. Отже, виключення, встановлені ч. 5 статті 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на правові відносини, між позивачем та відповідачем, оскільки дані грошові кошти розміщувалися на банківському рахунку не на умовах депозиту. У Положенні про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року N 2 також визначено, що майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору. Отже, суд погоджується з доводами позивача, що він не може бути віднесений до категорії «вкладників» та відносно нього не застосовуються положення ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Андронова О.Б. від 20.11.2017 року, на момент введення 16.12.2016 року в ПАТ «КБ «Інвестбанк» тимчасової адміністрації сума належних позивачу грошових коштів від продажу цінних паперів складала 300 592,00 грн. та обліковувалась в банку на балансовому рахунку 1502. Доказів щодо знаходження у користуванні відповідача іншої суми, а саме у розмірі 300 960, 00 грн. 80 коп., вказаної згідно уточненого позову від 13.05.2019 року з боку позивача не надано. Викладені обставини не спростовані відповідачем. Отже, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача кошти за договором про відкриття рахунку у цінних паперах №З-2/Д/2010 від 21.04.2010 року, договору про внесення змін та доповнень до нього від 11.02.2014 року та договору на брокерське обслуговування №БО-08/2012 від 27.03.2012 року, у розмірі 300 592, 00 грн.. В частині вимог щодо стягнення коштів у сумі 368,80 грн. суд відмовляє. Також, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання Боргові періоди (750 днів який визначає позивач): Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку 300592, 00 грн.24.01.201712.02.2019 Розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів [Кількість днів] Вказаний відсоток: 3% на рік Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуРозрахункова ставка (% у рік)Пеня 24.01.201713.04.201780300 592.0031 976.50 14.04.201725.05.201742300 592.0031 037.66 26.05.201726.10.2017154300 592.0033 804.75 27.10.201714.12.201749300 592.0031 210.60 15.12.201725.01.201842300 592.0031 037.66 26.01.201801.03.201835300 592.003864.72 02.03.201812.07.2018133300 592.0033 285.92 13.07.201806.09.201856300 592.0031 383.55 07.09.201812.02.2019159300 592.0033 928.28 Всього: 18 529.64 Отже, 3 річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 18 529.64 грн., отже суд стягує саме дану суму коштів. Розрахунок інфляційних збитків Боргові періоди: Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку 300592, 00грн.24.01.201712.02.2019 Розраховується за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції Лютий 2017 - Січень 2019101 101.8 100.9 101.3 101.6 100.2 99.9 102 101.2 100.9 101 101.5 100.9 101.1 100.8 100 100 100 101.9 101.7 101.4 100.8 101125.54300 592.00377 363.2076 771.20 Всього: 76 771.20 Інфляційні збитки за вказані періоди складають 76 771.20 грн.. Між тим, згідно розрахунку позивача, останні просив стягнути на його користь інфляційні витрати у розмірі 75 142, 21 грн., отже виходячи із положень ст. 13 ЦПК України в цій частині суд задовольняє вимоги позивача. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] .. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial