Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. Позовна заява обґрунтована тим, що 18 січня 2018 року помер чоловік позивача [PERSON] У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернулася із відповідною заявою до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори, інших спадкоємців після смерті її чоловіка немає. Донька померлого [PERSON] із заявою до нотаріальної контори не зверталась. До спадкового майна, яке залишилось після смерті чоловіка належить квартира [ADDRESS], в якій позивач проживала разом зі своїм чоловіком та була в ній зареєстрована. На вказану квартиру мається технічний паспорт із відміткою про те, що вказана квартира зареєстрована Мелітопольською районною державною адміністрацією на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності. У померлого також було свідоцтво про право власності на житло. Однак, як зясував нотаріус у процесі оформлення спадщини, право власності на вказану квартиру не було зареєстровано у КП «МБТІ», у звязку з чим нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.08.2018 року. Також на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 12.01.2018 року у справі №320/6755/17 чоловікові позивача [PERSON] було визначено додатковий строк два місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 21 лютого 2016 року. Дана спадщина складалась з квартири [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.09.1993 року. Рішення суду набрало законної сили 13.02.2018 року, однак чоловік позивача помер 18.01.2018 року. Після смерті [PERSON] її син чоловік позивачки, був єдиним спадкоємцем першої черги. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Вказане рішення суду було подано позивачем як спадкоємцем [PERSON], однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що її чоловік не встиг зареєструвати за собою право власності на вищезазначену квартиру після смерті своєї матері. Позивач у судове засідання не зявилася, але від її представника адвоката [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача Фруктовської сільської ради Мелітопольського району - у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням розгляди справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд,\~вивчивши матеріали\~справи та\~всебічно проаналізувавши\~обставини в\~їх сукупності,\~давши оцінку\~зібраним у\~справі доказам,\~виходячи зі\~свого внутрішнього\~переконання,\~яке ґрунтується\~ на\~повному,\~обєктивному та\~всебічному зясуванні\~обставин справи,\~прийшов до\~висновку,\~що заява\~підлягає \~ задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 січня 2018 року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.28). Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира №15 за адресою: селище Фруктове, вул. Молодіжна, буд.11, дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.12). Чоловік позивачки сплатив за приватизацію квартири грошові кошти, що підтверджується квитанцією від 19.11.1993 року, копія якої додана до матеріалів справи (а.с.13). На зазначену квартиру також мається технічний паспорт із відміткою про те, що вказана квартира зареєстрована Мелітопольською районною державною адміністрацією на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного технічного паспорту (а.с.10-11). У вказаній квартирі позивач разом зі своїм чоловіком проживали та були там зареєстровані з 03.02.1997 року, що підтверджується відмітками про зареєстроване місцем проживання у паспортах громадянина України позивачки та її чоловіка (а.с.6-7). Згідно з довідкою Фруктовської сільської ради № 918 від 15.08.2018 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав з 25.10.1992 року по день смерті 17.01.2018 року за адресою: селище Фруктове, [ADDRESS]. Разом з померлим на день смерті у вказаній квартирі була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] (а.с.9). У передбачений законом строк позивач звернулась із відповідною заявою до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить додана до матеріалів справи копія спадкової справи (а.с.61-77). Однак постановою державного нотаріуса Мелітопольської районної державної нотаріальної контори від 03.08.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, оскільки право власності на вказану квартиру не було зареєстровано в КП «ММБТІ», що підтверджується довідкою від 16.08.2018 року за № 2091 (а.с.17-18). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаної квартири її померлому чоловіку, а відтак її вимоги щодо визнання за нею права власності на вказану квартиру у порядку спадкування після смерті чоловіка є цілком законними та обґрунтованими. Щодо вимог позивачки про визнання за нею права власності у порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] суд виходить з наступного. 12 лютого 2016 року померла мати чоловіка позивачки - [PERSON] (а.с.23). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.20). Відповідно до змісту довідки, виданої секретарем виконкому Фруктовської сільської ради від 11.09.2017 року за № 1404, [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала з 03.01.1996 року по день смерті 12.02.2016 року за адресою: селище Фруктове, [ADDRESS]. Разом з померлою на день смерті ніхто не зареєстрований і не проживав (а.с.25). На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 12 січня 2018 року у справі № 320/6755/17 чоловіку позивачки - [PERSON] було визначено додатковий строк два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], яка померла 21 лютого 2016 року (а.с.21-22). Як вбачається з матеріалів справи зазначене рішення суду набрало законної сили 13.02.2018 року, однак чоловік позивачки помер 18.01.2018 року, не встигнувши переоформити на себе спадщину, що залишилась після смерті його матері [PERSON] Як вбачається з відповіді Мелітопольської районної державної нотаріальної контори від 15.12.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 12 лютого 2016 року, не заводилась (а.с.61). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.5 вказаної статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір за дві вимоги майнового характеру у сумі 704,80 грн. за кожну вимогу, що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, як кожний окремо, так і всі в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги [PERSON] є цілком законними, обґрунтованими, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved