Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Біляївська районна державна адміністрація Одеської області в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд позбавити останню батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також позивач просить суд стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], на утримання її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 500 гривень щомісяця шляхом перерахування на розрахунковий рахунок дитини ([NUMBER]) у відділені Державного ощадного банку України. Свої вимоги позивач мотивує тим, що малолітній [PERSON], [INFO], залишився без батьківського піклування. В лютому місяці 2012 року співробітниками відділу кримінальної міліції у справах дітей Хмельницького РВ міста Одеса знайдено дитину на території занедбаної станції технічного обслуговування, за адресою: вул. Промислова, 36-А, м. Одеса, та доставлено до КУ "Притулок № 1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради". Зі слів малолітнього [PERSON] стало відомо, що він вже тривалий час знаходився без батьківського піклування. Раніше проживав разом з матір'ю [PERSON] (точного прізвища матері та батька дитина не пам'ятала) в с. Великий Дальник Біляївського району, але згодом мати, маючи намір поїхати до Республіки Молдова, залишила його. Батько [PERSON] мешкав окремо, у с. Хлібодарське Біляївського району. Враховуючи те, що останнє відоме місцем проживання батьків - територія Біляївського району, малолітнього влаштовано до районного дитячого притулку «Надія» служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації, в якому він перебував з 09 листопада 2012 року по 21 квітня 2014 року, у зв'язку з реорганізацією притулку „Надія", на даний час малолітній знаходиться в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації. Мати дитини, [PERSON], [INFO], залишила дитину та виїхала до Республіки Молдова, на території України не зареєстрована, що підтверджується інформацією відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області. Останнє відоме місце проживання матері на території України: [ADDRESS] Згідно інформації відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, батько дитини, [PERSON], [INFO], зареєстрований у Красноокнянському районі Одеської області, на даний час його місце проживання не відомо. За час перебування малолітнього [PERSON] в притулку «Надія» та центрі соціально-психологічної реабілітації, батьки жодного разу не відвідували дитину, не цікавилися станом здоров'я та не виявили бажання повернути дитину на виховання в сім'ю. Службою у справах дітей Красноокнянської районної державної адміністрації (за місцем реєстрації батька) порушено питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак матеріали справи містять її заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.40). Прокурор Кирилін Є.Ю. позов підтримав та просив суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Відповідач до судового засідання повторно не з'явилась, хоча була судом повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, повідомлення про причини неявки від неї не надходило, а тому за згодою позивача, врахувавши думку прокурора та представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Врахувавши позицію представника позивача, прокурора, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, суд вважає, що слід задовольнити позов з огляду на таке. Як встановлено у судовому засіданні, матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] є відповідачка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 21.11.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №90 (а.с.15). Згідно висновку органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області за №01/01-08/1993 від 16.07.2014 року (а.с.5) було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина - [PERSON] Як вбачається із листа служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації №04-17/978 від 13.06.2012 року, [PERSON] був доставлений працівниками відділу кримінальної міліції у справах дітей Хмельницького РВ. м. Одеси до притулку № 1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради. Дитина тривалий час знаходилась без догляду батьків та була знайдена на території занедбаного СТО за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 36А. Зі слів дитини з'ясовано, що йому 8 років, він проживав з матір'ю за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, але згодом мати поїхала до Молдови. Рідний батько проживав за адресою: [ADDRESS] але на даний час місцезнаходження батька невідомо. Дитина достовірно не пам'ятає прізвища матері та батька але орієнтовно - [PERSON] та батько [PERSON] (а.с.6). Відповідно до запиту до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області [PERSON] знята з обліку 02.06.2008 року (а.с.23). Пленум Верховного суду своєю Постановою №3 від 30 березня 2007 року (з наступними змінами) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, судом встановлено, що відповідачка вихованням дитини не займається, розвитком і здоров'ям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, з огляду на вищевикладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов'язками як мити дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання дитиною освіти, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання і виховання дитини. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява №39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, у ст.111, передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Вказані обставини відповідно до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Згідно ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органом опіки та піклування є державна адміністрація району. Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього кодексу. Відповідно до п. 3 ст. 193 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За статтею 112 цього ж Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини...Держава надає батькам... допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей..., захищає права сім'ї. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, виходячи лише з інтересів дитини, суд вважає, що в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які надають суду змогу прийти до однозначного висновку щодо необхідності позбавлення батьківських прав [PERSON], яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, у відношенні її малолітнього сина [PERSON], оскільки, на думку суду, таке рішення буде захистом прав дитини, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст.15, 112, 164, 165, 166, ч.2 ст.182, ч.1 ст.184, п.3 ст.193 СК України,

Outcome: approved