Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, треті особи приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Юрченко М.А., [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. У позові вказав, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно. Спадкоємцями першої черги являються діти спадкодавця: він - [PERSON] та [PERSON] , а також дружина [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилась. 14.07.2020 року було укладено Договір про поділ спадкового майна між ним та [PERSON] , за яким вони дійшли згоди, що йому залишається домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 2,7491 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району, а [PERSON] отримала у спадщину земельну ділянку, площею 2,8680 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району. Відповідно до укладеного Договору про поділ спадкового майна, приватним нотаріусом йому та іншому спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння йому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу. Позивач [PERSON] прохає суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок садибного типу «А-1», загальною площею 78,5 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м.; сарай «Б»; прибудову «б»; сарай «В»; прибудову «в»; сарай «Г»; вбиральню «Д»; погреб «Е»; огорожу №1; ворота №2; колодязь №3, що розташовані на неприватизованій земельній ділянці, загальною площею 0,62 га, по [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача - адвокат Лисенко А.Ф. не з`явився, направив до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач - Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області надіслала суду заяву, в якій справу прохає слухати без участі свого представника, щодо позовних вимог покладається на рішення суду. Третя особа приватний нотаріус Юрченко М.А. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, в якій прохає розглянути справу без її участі, щодо позовних вимог покладається на рішення суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, докази, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.12.2019 року Лубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №833 (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 2,7491 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району та площею 2,8680 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району. Згідно Договору про поділ спадкового майна, укладеного 14.07.2020 року між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , останні дійшли згоди про те, що домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 2,7491 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району залишається [PERSON] , а земельна ділянка, площею 2,8680 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Лубенського району, залишається, відповідно, [PERSON] (а.с.16). Постановою приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Юрченко М.А. від 14.07.2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на спадкове домоволодіння, позивачеві відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу (а.с.11). Крім цього, з вказаної постанови вбачається, що приватним нотаріусом заведено спадкову справу №98/2020 року на майно померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяв про прийняття спадщини за законом від сина спадкодавця [PERSON] та доньки спадкодавця [PERSON] . У справі також мається заява від дружини спадкодавця [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилась в установленому законом порядку. Спадкоємцям видані свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки, інші свідоцтва не видавались. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. П.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Ч.ч. 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.12-13), відповідно до якого вбачається, що усі будівлі побудовано у 1979 році. Згідно Інформаційної довідки ТОВ «ТехЕксперт БТІ», у вищевказаному домоволодінні самовільного перепланування та добудов не виявлено (а.с.14). З матеріалів справи, зокрема, довідок Засульської сільської ради Лубенського району (а.с.8-9), а також Картки погосподарського обліку (а.с.10) вбачається, що домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] дійсно належало [PERSON] . Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на частину домоволодіння, що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved