Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], де третя особа: Вугледарський міський відділ ГУ МВС України в Донецькій області (сектор громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. До початку розгляду справи надійшла заява від Вугледарського міського сектору Головного управління в Донецькій області Державної міграційної служби № 79 від 24.01.2014 року в якій повідомляється, що службу ГІРФО ГУ МВС України в Донецькій області ліквідовано, з 01.08.2012 року існує Вугледарський міський центр ГУ ДМС України в Донецькій області та повідомляє, що в Донецькій області єдиною юридичною особою є Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області. З урахуванням даних обставин, позивачем надіслано на адресу суду лист, згідно з яким питання про залучення Головного управління ДМС України в Донецькій області в якості третьої особи залишає на вирішення суду. Суд вважає, що не доцільно залучати до розгляду справи Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в якості третьої особи без самостійних вимог, а тому склад осіб які братимуть участь у справі є: позивач Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" та відповідач [PERSON]. Позовні вимоги підприємство мотивує тим, що відповідач з 28.03.1988 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: м. Вугледар, [ADDRESS], що знаходиться на балансі ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», однак фактично в ньому не проживає. Факт його не проживання підтверджується актом від 14.02.2014 року, а тому позивач просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої для суду причини, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання, письмових заперечень по справі не надав, про причину неявки суду не повідомив, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до бухгалтерської довідки № 286 від 03.02.2014 року виданої ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" станом на 01.01.2014 року гуртожиток [ADDRESS], знаходиться на балансі ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1". Довідкою від 20.12.2013 року наданою ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», стверджується, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] З акту від 14.02.2014 року, вбачається, що відповідач з 28.03.1988 року по теперешній час в гуртожитку не мешкав, особистих речей не має, місце проживання невідомо. Відповідно до довідки від 14.02.2014 року виданої ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" не працює. Згідно вимог ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 107 ЖК Української РСР передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР, гуртожитки призначені для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Так як відповідач не мешкає в гуртожитку жодного дня з 28.03.1988 року, тобто, більше шести місяців без поважних причин, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 71, 72, 107, 127 ЖК України,

Outcome: approved