Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

ТОВ "Споживчий\~центр"\~звернулись до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~у сумі\~10\~000\~грн.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що 12.11.2018\~року сторонами\~укладено кредитний\~договір №12.11.2018-100004222,\~згідно якого\~ [PERSON] \~отримала кредит\~у сумі\~7000\~грн.21.11.2018\~року сторонами\~укладено кредитний\~договір №21.11.2018-010001047,\~згідно якого\~ [PERSON] \~отримала кредит\~у сумі\~7000\~грн.Сторонами проведено зарахування рівних зустрічних однорідних вимог, тобто кредит за договором №21.11.2018-010001047 від 21.11.2018 року було зараховано в рахунок вимог кредитора про повернення суми кредиту за кредитним договором №12.11.2018-100004222 від 12.11.2018 року. 07.12.2018 року сторонами укладено кредитний договір №07.12.2018-010001285 на суму 7000 грн., які зараховано в рахунок вимог кредитора про повернення суми кредиту за кредитним договором №21.11.2018-010001047 від 21.11.2018 року. 26.12.2018 року сторонами укладено кредитний договір №26.12.2018-010000717 на суму 7000 грн., які зараховано в рахунок вимог кредитора про повернення суми кредиту за кредитним договором №07.12.2018-010001285 від 07.12.2018 року. [PERSON] зобов`язалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.68). Відповідач у судові засідання неодноразово не з`являлась, проте надавала суду заяви про не розгляд справи за її відсутності та документи про перебування на лікуванні (а.с.47, 52-53, 58). Однак, у судове засідання призначене на 23.10.2019 року відповідач не з`явилась та надала суду заяву в якій просила не розглядати справу за її відсутності, оскільки перебуває на лікарняному, проте у якості додатку до заяви долучено довідку №254, яка свідчить про перебування на стаціонарному лікуванні відповідача у вересні 2019 року, проте будь-які матеріали, що підтверджують перебування відповідача на лікуванні на час проведення судового засідання чи звернення до лікаря до заяви не долучено. Для забезпечення прав відповідача судом відкладено судове засідання та з метою дотримання розумних строків розгляду повідомлено відповідача засобами телефонного зв`язку за допомогою СМС-повідомлення на номер, який відповідач самостійно зазначила у заявах, які подавались до суду, про призначення судового засідання на 30.10.2019 року, проте відповідач у вказане судове засідання не з`явилась, не надала суду будь-яких заяв або клопотань, не повідомила про причини неявки. Зважаючи на викладене, враховуючи ненадання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву та відсутність будь-якої правової позиції щодо позовної заяви у заявах, які надавались відповідачем до суду щодо не розгляду справи за її відсутності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки судом створено належні умови для реалізації відповідачем процесуальних прав. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Відповідно ст.223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ст.1049 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що 12.11.2018 року між ТОВ "Споживчий центр" і [PERSON] укладено договір №12.11.2018-100004222, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 7000 грн. на 10 календарних днів і платою за користування кредитом у сумі 1400 грн. Згідно п.4.1 Договору позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів, шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора. Відповідно п.2.8 Договору у разі невиконання та/або неповного виконання зобов`язань щодо повернення кредиту такий кредит (його неповернута частина) вважається автоматично пролонгованим на той самий строк за що сплачуються відсотки (а.с.7-12). 21.11.2018 року сторонами укладено договір №21.11.2018-010001047, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 7000 грн. на 14 календарних днів і платою за користування кредитом у сумі 1960 грн., а також проведено зарахування рівних зустрічних однорідних вимог, тобто кредит за договором №21.11.2018-010001047 від 21.11.2018 року було зараховано в рахунок вимог кредитора про повернення суми кредиту за договором №12.11.2018-100004222 від 12.11.2018 року. (а.с.13-17). 07.12.2018 року сторонами укладено договір №07.12.2018-010001285, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 7000 грн. на 14 календарних днів і платою за користування кредитом у сумі 1960 грн., а також проведено зарахування рівних зустрічних однорідних вимог, тобто кредит за договором №07.12.2018-010001285 від 07.12.2018 року було зараховано в рахунок вимог кредитора про повернення суми кредиту за договором №21.11.2018-010001047 від 21.11.2018 року (а.с.18-22). 26.12.2018 року сторонами укладено договір №26.12.2018-010000717, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 7000 грн. на 14 календарних днів і платою за користування кредитом у сумі 1960 грн., а також проведено зарахування рівних зустрічних однорідних вимог, тобто кредит за договором №26.12.2018-010000717 від 26.12.2018 року було зараховано в рахунок вимог кредитора про повернення суми кредиту за договором №07.12.2018-010001285 від 07.12.2018 року (а.с.23-27). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору виникла заборгованість на суму 10 000 грн., що підтверджується наданим ТОВ "Споживчий центр" розрахунком (а.с.6). Таким чином, зваживши у сукупності надані ТОВ "Споживчий центр" докази по справі, враховуючи відсутність будь-якої правової позиції відповідача щодо позову, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором і судові витрати по справі.

Outcome: approved