Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , та зняти її з реєстрації місця проживання за цією адресою. В обґрунтування позову зазначав, що він є наймачем квартири [ADDRESS] . За даною адресою, крім нього та його дружини [PERSON] , зареєстрована його дочка від першого шлюбу, відповідач [PERSON] , яка після розірвання ним 12 вересня 1990 року шлюбу з її матір`ю [PERSON] , тривалий час проживає із нею за іншою адресою, яка йому невідома. Реєстрація відповідача у даній квартирі впливає на розмір оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач більше шести місяців без поважних причини не проживає у зазначеній вище квартирі, вона відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК України втратила право користування цим житлом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов і заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд встановив, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення за № [NUMBER] , виданим на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 29 травня 1972 року за № 254, та витягом із рішення виконавчого комітету цієї міської ради від 22 вересня 1998 року за № 275. У вказаній квартирі крім позивача, зареєстровані двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1-1/2270 від 07 лютого 2019 року, виданою Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування "Прозорий офіс" Броварської міської ради Київської області. Факт не проживання [PERSON] у зазначеній квартирі з 1994 року підтверджується актами обстеження житлових умов від 18 січня, 12 лютого та 19 червня 2019 року, складеними депутатом Броварської міської ради Київської області Іваненком В.І . у присутності сусідів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що з грудня 2005 року по травень 2006 року він проживав у квартирі, наймачем якої є позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] у цій квартирі у той період не з`являлася та він ніколи її там не бачив. Згідно із відомостями, наданими суду Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування "Прозорий офіс" Броварської міської ради Київської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 25 травня 1995 року по даний час значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ч. 1 ст. 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. За змістом положень ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. При вирішенні питання про втрату наймачем або членами його сім`ї права користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін їх відсутності та поважність причини такої відсутності. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] без поважних причин більше шести місяців не проживає у квартирі [ADDRESS] , суд вважає, що вона втратила право користування цим жилим приміщенням, у зв`язку з відсутністю у ньому без поважних причин понад встановлені законом строки, тому позов [PERSON] у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначену норму права, слід дійти висновку, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання, тому підстав для задоволення позову [PERSON] у цій частині суд не вбачає. При подачі до суду позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial