Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом [PERSON] та просить стягнути 25010 грн. 00 коп. в порядку регресу. В обґрунтування позову послався на те, що 29.05.2014 року о 16.00 на а\\ш Н-08 Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя на 414 км. 150 м., сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21013 н\\з [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Порш Паномера н\\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті вищезазначеної ДТП, автомобіль Порш Паномера н\\з [NUMBER], що застрахований ПрАТ „СК „ЮНІВЕС" на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 014-А\\14\\ДП від 11.03.2014 р., було пошкоджено. Відповідно до акту огляду, фото таблиці ремонтної калькуляції, експертизи та рахунку, вартість майнової шкоди заподіяної автомобілю Порш Паномера н\\з [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає суму в розмірі 75515 грн. 00 коп. Згідно довідки ДАІ № 9393943 та Постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно страхового акту № А-1617\\ДП від 27.06.2014 р. ПрАТ „СК „ЮНІВЕС" по даній страховій події була проведена виплата страхового відшкодування в сумі 75515 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1790 і цим самим відшкодовано завдану відповідачем шкоду. А тому до винної особи, [PERSON], в межах фактичних витрат, у ПрАТ „СК „ЮНІВЕС" виникає право вимоги в повному обсязі. Відповідальність відповідача, як водія, який на момент настання ДТП керував автомобілем ВАЗ21013 н\\з [NUMBER] була застрахована АТ „СГ „ТАС", згідно з полісом № АІ\\0121940 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Ліміт відповідальності АТ „СГ „ТАС" згідно полісу № АІ\\0121940 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає 50000 грн. Згідно даного полісу Сіма франшизи є 510 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування", ст.993 ЦК України, до страховика , що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдану майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно п.36.6 ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, особа яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). 22.09.2014 року позивач отримав листа від АТ „СГ „ТАС" про те, що вони визнали ДТП страховим випадком та перерахують страхове відшкодування в сумі 49490 грн. на рахунок СК „ЮНІВЕС". На підставі зазначеного розрахунок суми яку відповідачу необхідно відшкодувати ПрАТ „СК „ЮНІВЕС" виглядає наступним чином: 75515 грн.(фактичний розмір шкоди) - 49490 грн. (ліміт відповідальності його страховика)= 26005 грн. 00 коп. 25.07.2014 року відповідач добровільно відшкодував позивачу суму в розмірі 995 грн., а отже сума яка підлягає стягненню є 25010 грн. 00 коп. ( 26005 грн. - 995 грн. = 25010 грн.) Таким чином у позивача в межах суми франшизи, перейшло право вимоги до [PERSON] згідно Закону України „Про страхування" та ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 174 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги на підставі ст. 174 ЦПК України , ст.ст. 993,1191,1194 ЦК України, Закону України „Про страхування" підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 261 гривня 00 коп. Беручи до уваги Постанову Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» ,

Outcome: approved