Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 березня 2021 року звернувся до суду з позовом до Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 26.08.2008 року по 15.12.2009 року, з 21.06.2010 року по 31.08.2011 року та з 19.09.2011 року по 30.06.2016 року, був прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Звільнений наказом від 04.07.2016 року № 77 к на підставі ст. 38 КЗоТ України за власним бажанням. Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22 червня 2017 року було встановлено наявність професійних захворювань: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, стійким больовим компонентом; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. (другий) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійні, вперше встановлені. Відповідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 22 червня 2017 року причиною виникнення хронічного професійного є недосконалість технологічних процесів, важка фізична праця; підйом та перенесення важкості складає 40 кг, відсутність на підприємстві ЗІЗ - протирадикулітних поясів. 28.08.2017 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК, йому було встановлено за сукупністю 60% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Вважає, що внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 60000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я. 16 березня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 17 березня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06 квітня 2021 року представник відповідача ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» надав суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивачем не надано до суду жодних доказів спричинення йому моральних страждань, порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми або інших негативних наслідків. Крім того, у позовній заяві позивачем не наведено розрахунку розміру моральної шкоди, яку він просить стягнути, не зазначено з яких міркувань та підстав він виходив при визначенні суми, яку він просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач, укладаючи трудовий договір з відповідачем був повідомлений та ознайомлений під розпис про його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я і його наслідки, та при цьому за період праці на підприємстві від позивача не надходило жодних скарг щодо погіршення стану здоров`я внаслідок умов праці. Під час проходження медичних оглядів він був визнаний придатним до праці у підземних умовах. Крім того, зазначив, що ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» не є юридичною особою, а належить до юридичної особи ДП «Селидіввугілля». За таких оставин, відповідно до ст. 48 ЦПК України, ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» не може бути відповідачем у даній справі. 07 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Молчанової Н.В. про заміну неналежного відповідача у справі з Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» на належного відповідача Державне Підприємство «Селидіввугілля». Ухвалою суду від 11 травня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Молчанової Н.В., замінено неналежного відповідача у справі з Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» на належного відповідача Державне Підприємство «Селидіввугілля». В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Селидіввугілля» з 26.08.2008 року по 15.12.2009 року, з 21.06.2010 року по 31.08.2011 року та з 19.09.2011 року по 30.06.2016 року, був прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Звільнений наказом від 04.07.2016 року № 77 к на підставі ст. 38 КЗоТ України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8-10). Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22 червня 2017 року було встановлено наявність професійних захворювань: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, стійким больовим компонентом; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. (другий) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійні, вперше встановлені. Відповідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 22 червня 2017 року причиною виникнення хронічного професійного є недосконалість технологічних процесів, важка фізична праця; підйом та перенесення важкості складає 40 кг, відсутність на підприємстві ЗІЗ - протирадикулітних поясів (а.с. 11а). 28.08.2017 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК, йому було встановлено за сукупністю 60% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково (а.с. 11). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування та професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково (а.с. 11). В зв`язку цим 15.03.2021 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з травмою на виробництві та професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 60% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Стан здоров`я позивача залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивачу внаслідок професійних захворювань була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 60 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач [PERSON] був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи, що справа не представляє значної складності, те, що позовні вимоги задоволені частково, те, щовсі необхідні матеріали були в наявності і збирати їх не було необхідності, складання позовної заяви також не представляло складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом Молчановою Н.В. на користь [PERSON] з відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля» має бути стягнуто 1000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 605,36 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial