Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач у березні 2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні частки (паї), розташовані на території Ярунської об`єднаної територіальної громади Новоград-Волинського району Житомирської області (далі - Земельні паї): розміром 4,18 в умовних кадастрових одиниць, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; розміром 4,18 в умовних кадастрових одиниць, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та розміром 4,18 в умовних кадастрових одиниць, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті тітки [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з земельних паїв. У зв`язку з відсутністю в неї правовстановлюючих документів на спадкове майно, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено. Померла спадкодавиця, в свою чергу, успадкувала землі від чоловіка та сина, які померли у 1996 та 1997 роках. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти чого представник відповідача не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] в с. Тернівка Новоград-Волинського району Житомирської області померла [PERSON] . Разом з нею проживали чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які померли [INFO] та [INFO] відповідно. До дня смерті спадкодавиці її доглядала племінниця [PERSON] , проживаючи без реєстрації в будинку своєї тітки. Родинні стосунки між позивачкою та померлою підтверджуються рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2020 про встановлення юридичного факту. За життя кожен з родини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був включений в уточнені списки громадян, які мали право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності реформованого КПС "Терноцвіт" Новоград-Волинського району Житомирської області під номерами 306, 293 і 122. На ім`я [PERSON] та її сина [PERSON] рішенням Новоград-Волинської райдержадміністрації за №318 від 25.11.1996 були видані сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0090754 та №0090578. Розміри зазначених земельних часток (паїв) становлять по 4,18 в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат на ім`я чоловіка [PERSON] не реєструвався і не видавався. КПС "Терноцвіт" розташовувався на території Тернівської сільської ради, яка після реформування органів місцевого самоврядування ввійшла до складу Тернівського старостинського округу Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Розмір земельної частки (паю), згідно розрахунку по реформованому КСП "Терноцвіт", становить - 4,18 в умовно кадастрових гектарах. Зазначене підтверджується листами відділу у Новоград-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.03.2021 та 27.04.2021. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом померлої[PERSON] , яка успадкувала землі від сина та чоловіка, які померли раніше за неї. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2021 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Земельні паїу зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст.1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст.1215 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Відповідно до п.1 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі за текстом - Порядок паювання земель) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність, окрім інших, колективним сільськогосподарським підприємствам (далі за текстом - КСП). Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За приписами ст.ст.5, 22 Земельного кодексу України 1990 року (далі за текстом - ЗК 1990) кожний член КСП у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), право власності на яку виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Державний акт на право колективної власності на землю видається КСП із зазначенням розмірів земель, що перебувають у його власності і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян (ст.23 ЗК 1990). Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст.9 ЦК Української РСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК 1990, Порядку паювання земель та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що на день видачі КСП "Терноцвіт" державного акта на право колективної власності на землю (29 листопада 1995 року) померлі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були членами цього КСП, останні двоє отримали сертифікати на Земельні паї, а тому суд вважає, що вони правомірно набули на них права, у зв`язку із чим спірні землі можна вважати спадковим майном померлих, а отже права позивача, як єдиної спадкоємиці останньої спадкодавиці [PERSON] , порушені. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності в порядку спадкування за законом на Земельні паї, які залишились після смерті [PERSON] . Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved