Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить: - визнати недійсним державний акт на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 11.02.2009 року, який виданий на ім'я його батька, [PERSON] Болградською районною державною адміністрацією Одеської області; - скасувати реєстрацію державного акту у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку; - скасувати реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2011 року видане [PERSON] стосовно земельної ділянки площею 2.60 га на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області; - визнати ним, позивачем право на земельну частку (пай) розміром 3.076 га у КСП "Дружба", розташовану на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації Одеської області №258 від 23 квітня 1997 року, на ім'я [PERSON], як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Свої вимоги мотивує, тим що він є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2011 року він успадкував земельну ділянку загальною площею 2.60 га, яка розташована на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, яка складається з земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: №1 - [NUMBER], №2-[NUMBER], №3-[NUMBER]. Згідно повідомлення Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами також вказані ще в одному державному акті на землю, а саме у державному акті серії [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 12.04.2005 року, виданий на ім'я [PERSON] (однофамільця померлого діда). Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.28,34). Подав заяву про підтримання позовних вимог, наполягав на їх задоволенні, та розгляд справи просив провести у його відсутність (а.с.110). Відповідач Виноградненська сільська рада Болградського району Одеської області, до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до чинного законодавства (а.с.28,33). Вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі їх представника, про що надав відповідну заяву до суду (а.с.31). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України зобов'язують кожну сторону (якою відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є позивач та відповідачі) довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. При цьому суд сприяє повному і всебічному з'ясуванню всіх обставин справи. Статтею 394 ЦПК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст.182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданим на підставі запису акту про смерть № 36 від [INFO] року, складеним Відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 2.60 га у межах згідно з планом, розташовану на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, кадастровими номерами №1 [NUMBER], №2 [NUMBER], №3 [NUMBER], яка належала померлому на підставі державного акту серії [NUMBER] від 12.10.2005 року (а.с.16). За час свого життя, спадкодавець 20 квітня 1999 року склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON], що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №48 (а.с.9). Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13.10.2005 року визнано, що [PERSON], [INFO] є таким, що своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року (а.с.10-11). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданим на підставі запису акту про смерть № 21 від 02.11.2009 року, складеним Виноградненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 2.60 га у межах згідно з планом, розташовану на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, кадастровими номерами №1 [NUMBER], №2 [NUMBER], №3 [NUMBER], яка належала померлому на підставі державного акту серії [NUMBER] від 11.02.2009 року (а.с.15). За повідомленням Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами також вказані ще в одному державному акті на землю, а саме у державному акті серії [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 12.04.2005 року, виданий на ім'я [PERSON] (однофамільця померлого діда). Згідно з наявними матеріалами спадкової справи №20/2010, зведеної державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що з заявою 13.01.2010 року звернулася дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка та батька, на користь сина померлого - [PERSON], тобто позивача по справі, який в свою чергу 19.01.2011 року також подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.40-105). З довідки відділу Держгеокадастру у Болградському районі Одеської області від 29.03.2018 року, вбачається, що відповідно до даних Державного земельного кадастру та книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, земельні ділянки із запитуваними кадастровими номерами належать декільком особам, у тому числі, у зв'язку із їх дублюванням, а саме: - гр. [PERSON] ([INFO]) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], реєстраційний [NUMBER] від 12.04.2005 року; - гр. [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] від 11.02.2009 року, який він спадкував від гр. [PERSON]. Також, зазначений державний акт був виготовлений взамін сертифікату, серії [NUMBER], який гр. [PERSON] був успадкований від гр. [PERSON] ([INFO]) (а.с.14). Відповідно до п.3.1 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (із змінами) видача державних актів на право власності на земельну ділянку покладається на Центри державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні, та міські центри державного земельного кадастру ті їх структурні підрозділи. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо: -визнання недійсним державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 11.02.2009 року, який виданий на ім'я його батька, [PERSON] Болградською районною державною адміністрацією Одеської області; - скасування реєстрації державного акту у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку; - скасування реєстрації у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]; - визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2011 року видане [PERSON] стосовно земельної ділянки площею 2.60 га на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності в 2002 році передбачено, що відповідно до формулювань Указу Президента України від 08 серпня 1993 року № 720/95 слід розуміти, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчувальне значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку (пай) та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Приймаючи до уваги наявність помилки в кадастрових номерах земельних ділянок, а саме присвоєння одних і тих же номерів проте абсолютно різним земельним ділянкам, що є недопустимим, і тягне як наслідок визнання недійним державного акту який був виданий пізніше за попередній, а саме серії [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 11.02.2009 року на ім'я [PERSON], і який був виданий взамін сертифікату серії [NUMBER], на ім'я [PERSON] ([INFO]), то залишається не реалізованим право на земельну частку (пай), яке по праву набув спадкоємець за заповітом [PERSON], померлий [INFO] року. В зв'язку з чим, суд констатує, що [PERSON] вважається таким, що успадкував право на земельну частку (пай) розміром 3.076 га у КСП "Дружба", розташовану на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації Одеської області №258 від 23 квітня 1997 року, на ім'я [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року (а.с.8, 9, 10-11, 14, 17). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на час оформлення відповідачем права власності на спірну земельну ділянку) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом, вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті батька [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на це майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 3.076 га у КСП "Дружба", розташовану на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 258 від 23 квітня 1997 року, на ім'я [PERSON], як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.25, 116, 125 Земельного Кодексу України, ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України та

Outcome: approved