Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Обласне комунальне виробниче підприємство теплове господарство " Лубнитеплоенерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку. Свої вимоги мотивували тим, що громадянка [PERSON] на підставі договору міни від 12.03.2010 року є власником квартири [ADDRESS] . Багатоквартирні житлові будинки, згідно СНиП ІІ-Л.1-71 "Жилые здания. Нормы проектирования", СНиП 2.08.01-89 «Жилые здания» та інших будівельних норм, вводилися в експлуатацію з інженерною системою будинку, як цілісного майнового комплексу, частиною якої є загальна внутрішньобудинкова система опалення. У 2006 році бувший власник звернувся до позивача із заявами: - від 04.09.2006 року про видачу технічних умов на відключення квартири від системи ЦО будинку, які отримав 24.05.2007 року; - від 16.10.2006 р. про перегляд умов договору на теплопостачання, в зв»язку з відключенням квартири від ЦО будинку . При виготовленні проекту влаштування індивідуального опалення, виконано розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами при відключенні окремих приміщень від системи ЦО у зв'язку з улаштуванням автономного джерела теплопостачання . Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21.07.05. №630 передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування ( МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Хоча, між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем надаються такі послуги, відповідач приймає, що відповідно до положень ст. 11, 714 ЦК України є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов'язків. Відповідач в односторонньому порядку не виконує покладених законодавством України зобов»язання по оплаті опалення МЗК будинку в опалювальні періоди 2010/2011; 2011/2012; 2012/2013; 2013/14; 2014/15 років, внаслідок чого, станом на 01.05.2015 року у нього утворилась заборгованість у сумі 404 грн. 93 коп. Відповідачу про нарахування за опалення МЗК будинку (утрати теплової енергії трубопрі розташованими у підвалі) по кожному місяцю опалювальних періодів з грудня 2010 року по квітень 2015 р., з урахуванням кількості діб в розрахунковому місяці 21.07.2014 року відповідачу направлено вимогу № 5-1/4167 про оплату теплової енергії за опалення МЗК за період з грудня 2010 року по червень 2014 року, яка залишилася без реагування. 30.06.2015 року позивач звернувся до Хорольського районного суду із заявою про видачу судового наказу до відповідача щодо стягнення заборгованості за опалення МЗК. Ухвалою Хорольського районного суду від 06.08.2015 року відмовлено у прийнятті заяви у зв»язку з існуванням спору про право . Представник позивача в судове засідання не з»явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Але на адресу суду подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила при вирішенні даного спору застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволення з насутпних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору міни від 12.03.2010 року є власником квартири [ADDRESS] . Багатоквартирні житлові будинки, згідно СНиП ІІ-Л.1-71 "Жилые здания. Нормы проектирования", СНиП 2.08.01-89 «Жилые здания» та інших будівельних норм, вводилися в експлуатацію з інженерною системою будинку, як цілісного майнового комплексу, частиною якої є загальна внутрішньобудинкова система опалення. Статтею 382 Цивільного кодексу України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до термінів наведених у ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Конституційний Суд України в своєму рішенні № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року визначив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об»єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступ до нього. Крім того, у рішенні Конституційного Суду України № 14-рп/2011 від 09.11.2011 року визначено, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Згідно ст.ст.319, 322 ЦК України, власність зобов»язує. Тягар утримання майна лежить на його власнику. Відповідно до частини 4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення багатоквартирного будинку № [ADDRESS], власником квартири № 16 є відповідач. Відповідачу присвоєно особовий номер споживача послуг з централізованого опалення - 26804. У 2006 році бувший власник звернувся до позивача із заявами: - від 04.09.2006 року про видачу технічних умов на відключення квартири від системи ЦО будинку, які отримав 24.05.2007 року; - від 16.10.2006 р. про перегляд умов договору на теплопостачання, в зв»язку з відключенням квартири від ЦО будинку . При виготовленні проекту влаштування індивідуального опалення, виконано розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами при відключенні окремих приміщень від системи ЦО у зв'язку з улаштуванням автономного джерела теплопостачання . Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21.07.05. №630 передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування ( МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Хоча, між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем надаються такі послуги, відповідач приймає, що відповідно до положень ст. 11, 714 ЦК України є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов'язків. Відповідач в односторонньому порядку не виконує покладених законодавством України зобов»язання по оплаті опалення МЗК будинку в опалювальні періоди 2010/2011; 2011/2012; 2012/2013; 2013/14; 2014/15 років, внаслідок чого, станом на 01.05.2015 року у нього утворилась заборгованість у сумі 404 грн. 93 коп. Відповідачу про нарахування за опалення МЗК будинку (утрати теплової енергії трубопрі розташованими у підвалі) по кожному місяцю опалювальних періодів з грудня 2010 року по квітень 2015 р., з урахуванням кількості діб в розрахунковому місяці Згідно ст.ст.20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг із зобов'язанням оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов'язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Таким чином, розрахунок витрат теплової енергії, що припадає на відключення від системи центрального опалення квартири, проводиться у відповідності до п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та наказу Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р. «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення». Вимогу позивача про погашення заборгованості за послуги з опалення місць загального користування відповідач залишив без реагування. Отримуючи комунальні послуги, відповідачі зобов'язані вносити за них плату, яка відповідно до п.п.18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630 здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем надаються такі послуги, відповідачка їх приймає, що відповідно до положень ст.ст.,11, 714 ЦК України є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов'язків. Зі змісту позовної заяви про про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку вбачається, що позивачем ставляться вимоги про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку в сумі 404,93 грн. за період з грудня 2010 року включно по квітень 2015 року , тобто більш ніж за чотири роки. Згідно із ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг якої починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, як його порушила. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, застосовоючи строк позовної давсності , позов слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача заборгованість за надані позивачем послуги за період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial