Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями в порядку спадкування за законом та просить визнати за ним, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 26,0 кв.м, загальною площею 61,9 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач у судове засідання не з'явився, надав телефонограму та заяву, в яких просить справу розглядати за його відсутності. На позовних вимогах наполягає (а.с. 62, 78). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказує, що Садівська сільська рада Лозівського району Харківської області проти задоволення позову не заперечує. Заяв, клопотань, заперечень з даного позову не мають. Просять суд розглядати справу за їхньої відсутності (а.с. 60). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] року помер дідусь позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 16 лютого 2001 року Садіівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №04 (а.с. 10). На день смерті він мешкав в селі Садове, Лозівського району, Харківської області, що підтверджується відповідною довідкою, виданою Садівською сільською радою Лозівського району Харківської області за № 293 від 03.08.2016 року (а.с. 19). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 26,0 кв.м, загальною площею 61,9 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем майна померлого, була - дружина спадкодавця, [PERSON], - дочка спадкодавця, [PERSON], згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та - онуки спадкодавця, позивач - [PERSON] та його сестри, [PERSON] та [PERSON], згідно ч.2 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, так як їхній батько, син спадкодавця, [PERSON], помер [INFO] року. Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством, у спадкодавця не має. Заповіт від імені спадкодавця не складався. Спадщину після смерті чоловіка, дружина спадкодавця, [PERSON], прийняла фактично, так разом мешкала зі спадкодавцем на час смерті, що підтверджується відповідною довідкою, виданою Садівською сільською радою Лозівського району Харківської області за № 292 від 03.08.2016 року (а.с. 20). [INFO] року померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Садівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №01 (а.с. 11). На день смерті вона мешкала в селі Садове, Лозівського району, Харківської області, що підтверджується відповідною довідкою, виданою Садівською сільською радою Лозівського району Харківської області за № 292 від 03.08.2016 року (а.с. 20). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 26,0 кв.м, загальною площею 61,9 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON], померлому [INFO] року, спадкоємцем якого була його дружина, [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Спадкоємцями майна померлої є - дочка спадкодавця, [PERSON], згідно ч.І ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та - онуки спадкодавця, позивач - [PERSON] та його сестри, [PERSON] та [PERSON], згідно ч.2 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, так як наш батько, син спадкодавця, [PERSON], помер [INFO] року. Спадщину після смерті бабусі прийняв позивач - онук спадкодавця, [PERSON], шляхом подання заяви про прийняття спадщини до [PERSON], приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області. Дочка та онуки спадкодавця, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від прийняття спадщини відмовились на його користь, що підтверджується відповідними заявами (а.с. 71, 74). Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством, у спадкодавця не має. Заповіт від імені спадкодавця не складався. В даний час позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними надвірним спорудами і будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» ним було надано документи, які підтверджують: факт смерті спадкодавців, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з господарчими спорудами, що підтверджується відповідною постановою (а.с. 79). Відповідно п. 4.9 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємця, який прийняв спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно п. 4.15 того ж Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пункт 3 глави 7 розділу І цього Порядку передбачає, що документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов'язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. п.4.18 Порядку визначено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За життя дідусь позивача - [PERSON], згідно наданої довідки сільської ради за №297 від 04.08.2016 року (а.с. 21), побудував вказаний будинок. Згідно Листа КП «ЖУК» (Лозівське бюро технічної інвентаризації), право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], не оформлено і не зареєстровано, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 23). Право на побудований житловий будинок з надвірними будівлями спадкодавець зареєстрував лише в сільській раді. Так, згідно довідки Садівської сільської ради, Лозівського району, Харківської області, за записами «Погосподарської книги загальних виробничих показників господарств колгоспників, працівників, службовців та інших груп населення» №01 за 1958 - 1960 р., по селу Садове, в погосподарському обліку житловий будинок з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON] (а.с. 21). Для будівництва і обслуговування вказаного будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] була надана у користування земельна ділянка площею 0,08 га, що підтверджується архівною довідкою виданою Архівним відділом Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 03.08.2016 року за №01-180 9а.с. 22). Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. З, 4 ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Спірний житловий будинок було побудовано у 1960 року, згідно даних технічного паспорту. Відповідно до розділу II п. 6 ч. 2 вищезазначеної Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української PCP, будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Крім того, дана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Погосподарські книги, в яких зазначена дана інформація є документами статистичної звітності, відображена в них інформація здійснена органом, що був наділений такими повноваженнями є достовірною. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975 року, яка діяла до 14.06.1994 року вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості була довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в погосподарській книзі. Отже, право власності на збудоване нерухоме майно до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійснення державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою для його виникнення. Таким чином, відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок, збудований у 1960 року в сільській місцевості, був об'єктом власності [PERSON] і належав йому, тому відповідно позивач, як спадкоємець власника, має право претендувати на нього в порядку спадкування.

Outcome: approved