Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Яблучненської сільської ради Великописарівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року в с.Яблучне В.Писарівського району Сумської області, на земельну частку (пай) площею 3,52 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах Яблучненської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого за №205 від 27.02.1997 року, встановивши також факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку ст.549 ЦК УРСР (1963р.). Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить суд позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Яблучненської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держземагентства у Великописарівському районі Сумської області Ароян С.Х. - у судовому засіданні з позовом згоден. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Яблучне В.Писарівського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2015 року (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,52 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах Яблучненської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого за №205 від 27.02.1997 року (а.с.46). З довідки виконкому Яблучненської сільської ради В.Писарівського району № 02-38/1174 від 27.10.2015 року вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42614811 від 28.12.2015 року (а.с.15,31-32). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являється його рідний син - позивач [PERSON]; їх родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, копія якого мається в матеріалах справи (а.с.14). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42614865 від 28.12.2015 року після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.33). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. В силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, зокрема, здійснив поховання батька, розпорядився його майном, мав на руках правовстановлюючі документи на майно (майновий сертифікат) (а.с.11,66), так як за нормами ЦК УРСР (1963р.) порядок прийняття спадщини був встановлений незалежно від того, де проживав спадкоємець - в місці відкриття спадщини чи іншому місці. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту прийняття спадщини має для позивача юридичне значення, оскільки необхідний йому для належного оформлення своїх спадкових прав. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа (Сертифіката) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved