Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

10.08.2017 року первинна профспілкова організація Головненської [PERSON] ступенів в особі її голови [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до начальника відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - відділ освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області (далі - відділ освіти Любомльської РДА), про скасування наказу, зобовязання провести перерахунок та виплату заробітної плати з урахуванням надбавки за престижність праці. Позов обґрунтований тим, що 01.03.2017 року начальник відділу освіти Любомльської РДА [PERSON] видала наказ № 35-к «Про зменшення розміру надбавок педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району», відповідно до п.1 якого, усім педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів району зменшено надбавку за престижність праці з 20 % на 10 %. Зменшення такої надбавки з 01.05.2017 року відповідач обґрунтувала нестачею коштів освітньої субвенції, згідно рекомендаційного листа управління фінансів від 27.02.2017 року № 105/05-37/2-17, та виконанням Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 88 «Про внесення змін до п. 1 постанови КМУ від 23.03.2011 року № 373». Однак, оскільки первинна профспілкова організація Головненської [PERSON] ступенів не давала згоди на зміну істотних умов праці, а саме зменшення розміру оплати праці, тому виданий відповідачем наказ грубо порушує положення ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 252 КЗпП України та, відповідно, трудові права членів первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району. Зменшивши розмір заробітної плати педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району в односторонньому порядку, відповідач порушила вимоги ч.4 ст.97 КЗпП України, яка визначає, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Посилаючись на положення ч.1 ст.2, ч.1 ст.37, ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», вимоги ч.3 ст.32, ч.4 ст.97, ч.1 ст.247, ч.2 ст.233, ч.2 ст.252 КЗпП України та розяснення і судову практику вищестоящих судів, позивач просив: визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти Любомльської РДА № 35-к від 01.03.2017 року «Про зменшення розміру надбавок педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району»; зобовязати відділ освіти Любомльської РДА здійснити перерахунок заробітної плати членам первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів - педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району без врахування наказу начальника відділу освіти Любомльської РДА № 35-к від 01.03.2017 року, починаючи з 01.05.2017 року, а з урахуванням надбавки за престижність праці у розмірі 20 % посадового окладу (ставки заробітної плати) кожному; стягнути з відділу освіти Любомльської РДА на користь членів первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів - педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району Волинської області недоотриману заробітну плату з урахуванням надбавки за престижність праці у розмірі 20% посадового окладу (ставки заробітної плати) кожному, починаючи з 01.05.2017 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити та суду додатково пояснив, що незаконність оспорюваного наказу відповідача з підстав його прийняття без згоди профспілкової організації також підтверджена відповіддю на їх звернення першого заступника Міністра освіти і науки. На підставі оспорюваного наказу відділу освіти від 01.03.2017 року, директором Головненської ЗОШ також був виданий наказ від 03.03.2017 року, який було доведено до відома вчителів 05.03.2017 року, а виплату надбавки припинено з 01.05.2017 року, тобто без дотримання 2-х місячного терміну та без персонального попередження працівників про зміну істотних умов оплати праці. Наказ директора Головненської ЗОШ також вважає неправомірним, однак, враховуючи, що наказ відділу освіти є першопочатковим, тому належним відповідачем у спірних правовідносинах вважає саме начальника відділу освіти Любомльської РДА, а не директора Головненської ЗОШ. На засіданні первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів прийнято рішення, яким йому доручено представляти інтереси педагогічних працівників даної профспілкової організації щодо оплати праці в суді. Всього до профспілкової організації входить 60 членів, з яких 49 вчителів, при цьому не усі вчителі Головненської ЗОШ є членами профспілкової організації. На даному засіданні профкому вирішувалось питання щодо захисту трудових прав вчителів в суді та голосування проводилось шляхом підняття рук, однак поіменного списку присутніх працівників, як і тих, хто проголосував «за», та хто - «утримався» (сім чоловік), не складалось. На підставі протоколу даного засідання профкому та колективного договору, яким визначено повноваження первинної профспілкової організації, він представляє інтереси усіх членів профспілкової організації, як тих, що проголосували «за», так і тих, що «утримались», а також інтереси трудового колективу вцілому, тобто й тих вчителів, які не є членами профспілкової організації Головненської ЗОШ. Відповідач - начальник відділу освіти Любомльської РДА [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, у його задоволенні просила відмовити та пояснила, що оспорюваний наказ прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №88 «Про внесення змін до пункту 1 постанови КМУ від 23.03.2011 року №373», якою керівнику надано право встановлювати конкретні розміри надбавок відповідно до особистого внеску працівника в загальні результати роботи закладу у межах фонду оплати праці від 0% до 20%, тобто така надбавка може коригуватись. Причиною видання даного наказу була існуюча заборгованість по заробітній платі по освітній субвенції та при вирішенні даного питання вона зверталась до обласного управління освіти. На колегії директорів шкіл Любомльського району, на якій був присутній представник позивача, зазначене питання також розглядалось, пояснювались причини прийняття наказу та його зміст був доведений до відома усіх директорів, які на підставі оспорюваного наказу в подальшому у кожній школі видали свої накази. Голова районної профспілкової організації був обізнаний з ситуацією, що склалась, та дане питання з ним також обговорювалось. Крім цього, відповідачем подано письмові заперечення на позовну заяву, які за своїм змістом на предмет спірних правовідносин по суті зводяться до наданих в судовому засіданні пояснень останньої, а також щодо невідповідності наданого позивачем протоколу зборів первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів встановленим вимогам, наслідком чого є його недійсність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - відділу освіти Любомльської РДА, в судовому засіданні пояснила, що заробітна плата вчителям району виплачується на підставі, наданої директорами шкіл тарифікації, у якій відображено розмір надбавки кожного 20% чи 10%. Оспорюваний наказ був прийнятий з метою забезпечення належного фінансування видатків по заробітній платі. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. У справі встановлені такі факти і обставини. Оспорюваним наказом відповідача від 01.03.2017 року № 35-к «Про зменшення розміру надбавок педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району» вирішено зменшити усім педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів району надбавку за престижність праці з 20% на 10% та доручено керівникам загальноосвітніх навчальних закладів попередити працівників про зміну істотних умов праці персонально під підпис до 05 березня 2017 року відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України. Зазначений наказ відповідачем прийнятий, у звязку з нестачею коштів освітньої субвенції, згідно рекомендаційного листа управління фінансів від 27.02.2017 року №105/05-37/2-17 та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №88 «Про внесення змін до пункту 1 постанови КМУ від 23.03.2011 року №373» щодо встановлення граничних розмірів надбавки педагогічним працівникам за престижність праці. Допитана в якості свідка головний бухгалтер відділу освіти Любомльської РДА [PERSON] суду показала, що при формуванні бюджету на 2017 рік, який було затверджено 30.12.2016 року, було враховано виплату педагогічним працівникам надбавки за престижність праці в розмірі 20%, однак 27.02.2017 року надійшло повідомлення про підвищення даній категорії працівників з 01.01.2017 року норм розряду, тому виділеної суми субвенції не було достатньо для виплати заробітної плати. Для вирішення цього питання було запропоновано переглянути розрахунки по надбавках за престижність роботи. Оскільки керівник несе відповідальність за виплату заробітної плати, було прийнято рішення про зменшення надбавки за престижність праці з 20% до 10%, оскільки ці виплати є «плаваючими». Заробітна плата педагогічним працівникам нараховується згідно поданої тарифікації, яка затверджується керівником і підписується директором школи та погоджується головою профспілкової організації. Голова Любомльської районної організації профспілки працівників освіти [PERSON] в якості свідка суду показав, що про наявність оспорюваного наказу він дізнався орієнтовно 06.03.2017 року та офіційний лист щодо вирішення питання погодження цього наказу на його адресу не надходив. Не погоджуючись з наказом відповідача, 26.04.2017 року члени профспілки Головненської [PERSON] ступенів звернулись до Міністерства освіти і науки України, яке у відповіді від 07.06.2017 року за №1/11-5389 вказало на норми постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №88 «Про внесення змін до пункту 1 постанови КМУ від 23.03.2011 року №373», положення ст.103, п.3 ст.247, ч.2 ст.252 КЗпП України, п.3 ст.38, ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та зазначило, що питання, стосовно умов оплати праці працівників бюджетної сфери, відповідно до підпункту 17 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №42, належить до компетенції Міністерства соціальної політики України. Звернення аналогічного змісту щодо незгоди педагогічних колективів та профспілкових організацій Любомльської [PERSON] ступенів №3 та Головненської [PERSON] ступенів з наказом відповідача від 01.03.2017 року №35-К також мало місце й на адресу народного депутата України [PERSON] Відповідно до розділу ІV «Оплата праці» Колективного договору, укладеного між адміністрацією Головненської [PERSON] ступенів Любомльської районної ради Волинської області та профспілковим комітетом цієї ж школи на 2015-2017 роки, профком зобовязується, зокрема: здійснювати контроль за дотриманням в установі законодавства про оплату праці; сприяти наданні працівникам установи необхідної консультативної допомоги щодо питань оплати праці; представляти на прохання працівника його інтереси щодо оплати праці в суді; звертатись до суду з заявами на захист трудових прав та інтересів членів профспілки. З протоколу зборів первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів від 18.04.2017 року вбачається, що на цих зборах з кількістю присутніх 46 членів профспілки, із загальної кількості членів 60 працівників, розглядалось питання щодо зменшення надбавки за престижність праці та зміну істотних умов праці педагогічним працівникам Головненської [PERSON] ступенів та за результатами його обговорення вирішено доручити голові профкому [PERSON] звертатися в різні інстанції, а також представляти інтереси щодо оплати праці педагогічних працівників профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів в суді та правоохоронних органах України. За таке рішення проголосувало 39 присутніх членів профспілки та 7 утрималось. З пояснень [PERSON] в судовому засіданні зясовано, що в суд він звернувся з зазначеним позовом, діючи на підставі вищевказаних протоколу зборів первинної профспілкової організації та Колективного договору, в інтересах усіх членів профспілкової організації та трудового колективу вцілому. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.221 КЗпП України, трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору. Отже, районними, районними в місті, міськими чи міськрайонними судами розглядаються трудові спори, які виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Відповідно до ст.246 КЗпП України, первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та статутом професійної спілки. Частиною 1 статті 2 Закону України від 15.09.1999 року №1045-XIV "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" (далі - Закон України від 15.09.1999 року №1045-XIV) визначено, що професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки. Статтею 19 Закону України від 15.09.1999 року №1045-XIV регламентовано право профспілок, їх об'єднань представляти і захищати права та інтереси членів профспілок. Зокрема, профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян. У питаннях колективних інтересів працівників профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках. У питаннях індивідуальних прав та інтересів своїх членів профспілки здійснюють представництво та захист у порядку, передбаченому законодавством та їх статутами. Профспілки, їх об'єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ. Представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства. Статтею 26 Закону України від 15.09.1999 року №1045-XIV передбачено, що профспілки, їх об'єднання мають право представляти інтереси працівників в органах, що розглядають індивідуальні трудові спори. Профспілки, їх об'єднання мають право представляти інтереси працівників при вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів) у порядку, встановленому законодавством. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації представляє інтереси працівників за їх дорученням під час розгляду індивідуальних трудових спорів та у колективному трудовому спорі, сприяє його вирішенню. Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" розяснив, що згідно з ч. 2 ст.124 Конституції України суди вирішують будь-які індивідуальні трудові спори щодо оплати праці в порядку, передбаченому гл. XV Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), за вибором працівника безпосередньо або після попереднього розгляду в Комісії по трудових спорах (далі - КТС). Вимоги про оплату праці декількох або групи працівників, у тому числі заявлені в їхніх інтересах уповноваженими на це законом органами, не можуть бути об'єднані в одному провадженні через відсутність необхідної для цього спільності предмета позову. Під час розгляду справи встановлено, що оспорюваний позивачем наказ стосується виключно педагогічного складу працівників загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району. На засіданні зборів первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів були присутні 46 працівників із 60, а за прийняте на даному засіданні рішення проголосувало лише 39 працівників. Окрім цього, до складу даної первинної профспілкової організації входять не усі педагоги Головненської [PERSON]. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що спірні правовідносини у справі мають характер колективного трудового спору. На пропозицію суду надати списки членів первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів, а також списки присутніх на зборах цієї первинної профспілкової організації та поіменний список працівників, які приймали участь у голосуванні («ЗА» та «УТРИМАЛИСЬ»), представником позивача не надано. Враховуючи, що певна частина членів первинної профспілкової організації (7 осіб) утрималась від голосування, а невизначена кількість педагогів Головненської [PERSON] ступенів взагалі не є членами даної профспілкової організації, тобто оспорювання наказу відповідача має місце не усіма педагогами Головненської [PERSON] ступенів, тому слід дійти висновку, що позов до суду закладений на захист прав невизначеного кола осіб. Колективним договором Головненської [PERSON] ступенів передбачено обовязок профкому представляти на прохання працівника його інтереси щодо оплати праці в суді, однак, які саме працівники висловили таке прохання в даному випадку, через ненадання представником позивача відповідних списків членів профкому, зясувати суду не видалось за можливе. Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 1 та 2 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а передбаченим законодавством способом захисту свого права. Працівники, які на засіданні профспілкової організації проголосували за звернення до суду по питанню оплати праці педагогічних працівників профспілкової організації, самостійно до суду за вирішенням індивідуального трудового спору не зверталися та у встановленому порядку первинну профспілкову організацію Головненської [PERSON] ступенів подавати від їх імені та в їхніх інтересах позовні заяви про захист порушених трудових прав та представляти їхні інтереси в суді не уповноважували. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позов у справі поданий первинною профспілковою організацією Головненської [PERSON] ступенів, однак в інтересах яких саме працівників не визначено, що суперечить положенням п. 8 ч. 1 ст. 247 КЗпП України та ст.ст.3, 15, 16 ЦПК України. Окрім цього, [PERSON], діючи від педагогічних працівників первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів, оспорює наказ відповідача, який має сферу дії не лише щодо педагогічних працівників Головненської [PERSON] ступенів, але й відносно інших педагогів загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району. У справі встановлено, що на підставі оспорюваного наказу, директором Головненської [PERSON] ступенів було видано відповідний наказ, який стосується педагогічного складу саме даної школи, а, як вказали представник третьої особи та свідок [PERSON], заробітна плата педагогічним працівникам нараховується згідно поданої тарифікації, яка, поміж іншого, підписується директором відповідної школи, та у якій відображається розмір надбавки кожного педагога 20% чи 10%. Як на підставу заявлених вимог, позивач вказує на незаконність наказу відповідача, у звязку з відсутністю згоди на зміну істотних умов праці первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів, однак необхідність такої згоди для відповідача саме зі сторони даної профспілкової організації позивачем жодним чином не обґрунтована та в судовому засіданні не підтверджена. В той же час, з наданого суду колективного договору Головненської [PERSON] ступенів на 2015-2017 роки вбачається, що даний документ підписаний між головою профкому цієї школи та її адміністрацією в особі директора, а не з відділом освіти Любомльської РДА. Частиною 1 статті 33 ЦПК України\~передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Позов до Головненської [PERSON] ступенів представник позивача не подавав та в судовому засіданні, після виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, вказав також на неправомірність наказу директора Головненської [PERSON] ступенів, однак належним відповідачем все-таки вважав відділ освіти Любомльської РДА, оскільки його наказ є первинним. В силу вимог ст.33 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про заміну відповідача у справі чи залучення у справі іншої особи як співвідповідача з власної ініціативи. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, а також наданих сторонами доказів, слід дійти висновку, що представником первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів не доведено у передбаченому законом порядку належного представництва прав та інтересів конкретних працівників, які вважають свої трудові права щодо оплати праці порушеними внаслідок прийнятого відповідачем оспорюваного наказу, відповідно яких саме працівників він представляє інтереси в розумінні ч.1 ст.3 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 247 КЗпП України. Таким чином, враховуючи таку процесуальну невизначеність сторони позивача, заявлений цивільний позов голови первинної профспілкової організації Головненської [PERSON] ступенів до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed