Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У серпні 2009 року ЗАТ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором МКНСМ2С-07 від 26.11.2007 року у сумі 21083 грн.: -звернути стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави МКЕСМ2С-07/31 від 26.11.2007 року шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця; -звернути стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави МКНСМ2С-07 від 26.11.2007 року шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця; -звернути стягнення на квартиру загальною площею 61,5 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки № б/н від 26.11.2007 року) ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; -виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Хорол; -стягнути судові витрати. Також у серпні 2009 року надійшла позовна заява ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на суму 147333,14 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 26.11.2007 року між ним та [PERSON] укладено кредитний договір №МКНСМ2С-07 на суму 150000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.11.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.11.2007 року між ЗАТ «ПриваБанк» та [PERSON] укладено договір застави майна №МКНСМ2С-07/31 та договір застави товару в обороті № МКНСМ 2С-07. Крім того, укладено договір іпотеки від 26.11.2007 року , за умовами якого відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. На даний час відповідач [PERSON] не здійснює погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 168416,50 грн., а тому позивач звернувся в суд з позовом про звернення стягнення. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області позовні заяви об'єднані в одне провадження (а.с.28). Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2009 року позовні вимоги ЗАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Звернуто стягнення на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі Договору застави майна №МКНСМ2С-07/31 від 26.11.2007 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 код ЄДРПОУ 14360570. Звернуто стягнення на квартиру загальною площею 61,5 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору б/н від 26.11.2007 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 код ЄДРПОУ 14360570 з укладанням від імені [PERSON] ТА [PERSON] договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням Витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані і проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Знято [PERSON] та [PERSON] з реєстрації за вищевказаною адресою. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" сплачений судовий збір 1701,16 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 500 грн. Ухвалою від 07.06.2010 року виправлено описку в судовому рішенні Хорольського районного суду від 30 жовтня 2009 року,шляхом виключення з резолютивної частини абзац другий в такій редакції: Звернути стягнення на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору застави майна № МКНСМ2С-07/31 від 26.11.2007 року ) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 код ЄДРПОУ 14360570». Додатковим рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 07 червня 2010 року звернуто стягнення на майно, яке зазначене в договорі застави № МКНСМ2С-07/31 від 26.11.2007 року, укладеному між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» і [PERSON], а саме : комп'ютер ( монітор 932 ВS с/н РЕ13NМВR704359; системний блок SVА АТНLUN64Х2380+АN2) 2007 р.в.; пральну машину Samsung, с/н7220034RТС25 2007 р.в. ; холодильник Samsung с/н RТ29DVМS, 2007 р.в. шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» договору купівлі-продажу предмету застави від імені [PERSON]. Звернуто стягнення на майно, яке зазначене в договорі застави № МКНСМ2С-07 від 26.11.2007 року, укладеному між Закритим акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк» і [PERSON], а саме : шуба "козлик" до колін ( 5 шт.) ; шуба "лисиця" довга ( 3 шт.); шуба "лисиця" коротка ( 6 шт.); шуба "мутон і кролик" ( 4 шт.); сапоги зимові модельні чорні ( 8 пар); сапоги коричневі з візерунком ( 8 пар); сапоги "Ботфорти" ( 8 пар); сапоги чорні на танкетці ( 8 пар) ; костюми жіночі "Каріна" (12 шт. ); костюми жіночі джинсові ( 8 шт.) шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» договору купівлі-продажу предмету застави від імені [PERSON] В апеляційній скарзі порушено питання про скасування заочного та додаткового рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню частково. Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає. Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Місцевим судом вірно встановлено фактичні обставини укладення між сторонами кредитного договору №МКНСМ2С-07 на суму 150000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.11.2011 року. Відповідно до умов Кредитного договорів відповідач зобов'язаний щомісячно здійснювати погашення заборгованості по кредиту, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.11.2007 року між ЗАТ « ПриваБанк» та [PERSON] укладено договір застави майна №МКНСМ2С-07/31 та договір застави товару в обороті № МКНСМ 2С-07. Крім того, укладено договір іпотеки від 26.11.2007 року , за умовами якого відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань виникла заборгованість у розмірі 168416,50 грн. Задовольняючи позовні вимоги банка, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання умов кредитного договору дає безумовне право позивачеві на звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку»та умов договору іпотеки. Також зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців та зняття їх з реєстрації. Проте, повністю з таким висновком погодитись не можна оскільки він не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. Тобто, укладення договорів іпотеки і застави - є забезпеченням виконання зобов'язання. Із справи вбачається, що між сторонами укладено кредитий договір №МКНСМ2С-07 на суму 150000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.11.2011 року (а.с.7-10). Також вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.11.2007 року між ЗАТ « ПриваБанк» та [PERSON] укладено договір застави майна №МКНСМ2С-07/31 та договір застави товару в обороті № МКНСМ 2С-07. Крім того, укладено договір іпотеки від 26.11.2007 року , за умовами якого відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Із справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовними вимогами про звернення стягнення на суму 147333,14 грн. - загальна заборгованість та 21083,36 грн. - поточна заборгованість. Між тим із наданих розрахунків вбачається, що розмір заборгованості на суму 21083, 36 грн. входить в суму заборгованості 147333,14 грн. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, що сума заборгованості становить 147333,14 грн. Таки чином, апеляційний суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на суму 21083,36 грн. Щодо виселення та зняття відповідачів з реєстрації місця проживання місцевий суд дійшов передчасних висновків про задоволення позову в цій частині. Згідно з ч.2 ст. 39 Закон України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.2 другої ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі №6-1892цс15. Оскільки у справі, що розглядається, квартира [ADDRESS] , яка є предметом договору іпотеки, придбане відповідачами не за рахунок отриманого кредиту, відповідачі не підлягають виселенню без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За змістом вказаної норми зняття з реєстрації здійснюється на підставі рішення суду виключно щодо: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; визнання фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав, які регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України). Крім того, суд першої інстанції вирішив питання про звернення стягнення на будинок за адресою: [ADDRESS], який не був предметом іпотеки. Згідно заяви ПАТ КБ « ПриватБанк» виправлено описку в заочному рішенні Хорольського районного суду від 30 жовтня 2009 року, виключивши з його резолютивної частини абзац другий в такій редакції: Звернути стягнення на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі Договору застави майна № МКНСМ2С-07/31 від 26.11.2007 року ) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 код ЄДРПОУ 14360570». Проте, в мотивувальній частині рішення залишилися посилання на вищевказаний будинок який не був предметом іпотеки. За таких обставин слід виключити з мотивувальної частини заочного рішення посилання, як на предмет іпотеки, на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин рішення місцевого суду в частині виселення та зняття з реєстрації підлягає скасування з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення статті 88 ЦПК, тому стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial