Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Бритівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Однак, нотаріальним чином оформити право власності на спадкове майно позивачі не в змозі, оскільки померлий не встиг зареєструвати належним чином право власності на житловий будинок, тому позивачі були змушені звернутися до суду, після того як нотаріус відмовився видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання сповіщалася належним чином, надала до суду заяву з проханням позовну заяву розглянути за її відсутністю та задовольнити заявлені вимоги. [PERSON] у судове засідання не з'явився. Представник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання сповіщався належним чином, причину неявки суду не відомі. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер батько позивачів - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород - Дністровський Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 16.01.2007 року, про що в Книзі реєстрації актів смертей зроблено відповідний актовий запис за № 32. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який в цілому складається з: житлового будинку літ. "А" загальною площею 67,9 кв. м., житловою площею 31,2 кв. м., сараю літ. "Б", літньої кухні літ. "В", сараю літ. "Г", сараю літ. "Д", сараю літ. "Д", літ. "Е", убиральні літ. "Ж", споруд № 1-6. Дане нерухоме майно належило [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород - Дністровської районної державної нотаріальної контори Сминтиною І.В. та зареєстровано у по господарській книзі за № 1210. Однак, за життя [PERSON] не зареєстрував належним чином спадкове майно, а саме, відомості про його права власника не занесені були до Єдиного реєстру речових прав та прав власності. Як вбачається з довідки № 348 від 08.07.2014 року Бритівської сільської ради, [PERSON], який помер [INFO] згідно запису по господарської книги № 3, особовий рахунок [NUMBER], є власником житлового будинку [ADDRESS]. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року за №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок", право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. 14 липня 2007 року [PERSON], дружина померлого звернулася до Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. [INFO] - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], актовий запис за № 682. Єдиними спадкоємцями майна [PERSON] в силу ст. 1261 ЦК України - є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори за № 2214/01-16 від 02.08.2014 року. Згідно ст..1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ч.1 ст.1222 спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Інших осіб, які б мали право на частку у спадковому майні померлого спадкодавця відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 11 липня 2012 року та 22 серпня 2012 року позивачі подали заяву про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріусу, однак, пропустили строк на подачі такої заяви. Разом з тим, позивачі проживали з спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується довідкою КП "ЖЄО-1" від 17.02.2013 року, тому, на підставі ч..3 ст. 1268 ЦК України, позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Бритівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved