Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

22\~жовтня 2019\~року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В позові зазначила, що вона є донькою [PERSON] від першого його шлюбу. Відповідачі є дружиною та синами від другого шлюбу. [INFO] її батько помер. У встановлений законодавством строк вона звернулася до Березнегуватської державної нотаріальної контори із заявою про вступ в спадкові права після смерті батька. Відповідачі фактично вступили в спадкові права, оскільки були зареєстровані з [PERSON] на момент його смерті. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), розміром 7,05 умовних кадастрових гектари, яка знаходиться на території Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Оригінал правовстановлюючого документу вона не змогла надати нотаріусу, оскільки в неї його немає, а згідно інформації відділу у Березнегуватському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, державний акт на право власності на землю, батько за життя не отримував. 06 липня 2019 року вона отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надано оригіналу правовстановлюючого документу. На підставі зазначеного, просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 7,05 умовних кадастрових гектари, яка знаходиться на території Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, в розмірі 1/4 частки, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка та її представник адвокат Єнова Л.М. в судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. (а.с.88). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, але своєчасно та належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надавали. (а.с.89-91). Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.87). Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 березня 2005 року Любомирівською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, слідує, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.6). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 1988 року Любомирівською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області підтверджується, що [PERSON] є батьком позивачки. (а.с.5). Відповідно до копій свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданої Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 379 від 26 липня 2008 року, позивачка уклала шлюб з громадянином [PERSON] та змінила своє прізвище на " [PERSON] ". (а.с.5 зворотній бік). З довідки, виданої виконавчим комітетом Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 07 червня 2019 року № 162/04-12 убачається, що на момент смерті [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані відповідачі: дружина [PERSON] , та сини [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Згідно листа відділу Держгеокадастру у Березнегуватському районі Миколаївської області, [PERSON] отримав сертифікат серії МК № 0047467 від 10 липня 1996 року по колишньому КСП "Зоря" Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, розміром земельної частки (паю) 7,05 умовних кадастрових гектарів на підставі розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації від 09 липня 1996 року.(а.с.62). З копії державного акту на право колективної власності на землю КСП "Зоря" серії МК № 2, виданого 12 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 2, вбачається, що [PERSON] було включено до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства "Зоря", які мають право на отримання земельної частки (паю), який є додатком до Державного акту за № 2 (а.с.72-77). Натомість із роз`яснення нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області Т.В.Нікурадзе від 06 липня 2019 року № 341/01-16 вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно (а.с.11). Згідно ч. 3 ст.158 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», звернуто увагу судів на необхідність неухильно додержувати норм Конституції та законів України, прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів про землю та її охорону, захищати права всіх суб`єктів права власності на землю та господарювання на ній при вирішенні земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Нормою статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 зазначеного Кодексу, вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Матеріалами справи підтверджується, що за життя спадкодавець був включений до списку, доданого до Державного акту на право колективної власності по КСП "Зоря", а тому набув за життя право на земельну частку (пай). Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності доходить висновку, що право на земельну частку (пай) належало спадкодавцю [PERSON] на відповідній правовій підставі, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачів обов`язок по відшкодуванню позивачці витрат на оплату судового збору .

Outcome: approved