Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], у якому, зазначала, що її син [PERSON] навчався у другому класі Броварської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 9 (далі - Броварська ЗОШ № 9). 19 жовтня 2012 року однокласник її сина [PERSON] після першого уроку під час перерви наніс її синові цілеспрямовано один удар у пах. Самої бійки чи сутички між дітьми не було. Після отриманого удару ввечері син [PERSON] поскаржився їй на біль в лівому боці та в паховій області, у нього спостерігалось почервоніння та набряк статевих органів. 20 жовтня 2012 року її синові [PERSON] в Українській дитячій спеціалізованій лікарні "Охматдит" була проведена хірургічна операція, що підтверджується копією виписки. 30 жовтня 2012 року вона звернулась до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про порушення кримінальної справи за фактом нанесення її малолітньому синові [PERSON] тілесних ушкоджень. Також у позові вказувала на те, що у квітні 2012 року її синові [PERSON] у тій самій лікарні "Охматдит" була проведена аналогічна операція, внаслідок отримання ним у школі від того ж самого однокласника [PERSON] удару ногою в пах. Тоді до правоохоронних органів вона не зверталася, вважаючи, що це сталося випадково. Про факт нанесення її синові тілесних ушкоджень у квітні 2012 року вона повідомляла класного керівника сина та просила приділити більше уваги поведінці [PERSON] 15 листопада 2012 року було проведено судово-медичне дослідження, згідно з яким виявлені у сина тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, по строку можуть співпадати 19 жовтня 2012 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Також зазначалось, що перекрут гідатиди лівого яєчка є захворюванням та не міг утворитися при нанесенні ушкоджень. Згідно із медичною документацією у квітні 2012 року у [PERSON] виявлено перекрут гідатиди правого яєчка. З даним дослідженням вона не згодна, оскільки експерт не дослідив усіх документів, не взяв до уваги нанесення її синові тілесних ушкоджень у квітні 2012 року тією ж самою особою. Лікарі, які проводили операції її синові у квітні та жовтні 2012 року, стверджували, що ушкодження син отримав у результаті ударів і це не може бути проявом хвороби, тому є необхідність призначити у справі судово-медичну експертизу. Відповідно до листа від 14 листопада 2012 року у порушені кримінальної справи стосовно [PERSON] Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області відмовлено. Вважає, що дії [PERSON] є наслідком неналежного його виховання батьками, [PERSON] і [PERSON], та відсутність належного контролю за поведінкою учнів під час навчального процесу працівниками Броварської ЗОШ № 9. Останньою не була проведена відповідна виховна робота з [PERSON] після конфлікту між хлопчиками у квітні 2012 року, тому відповідно до вимог ст. 1178 ЦК України батьки [PERSON] та Броварська ЗОШ № 9 мають нести відповідальність за завдану шкоду. Внаслідок протиправних дій [PERSON] завдана матеріальна та моральна шкода. На придбання ліків витрачені кошти в сумі 203 грн. 86 коп., що підтверджується чеком. Крім майнової шкоди, її синові [PERSON] завдано також моральної шкоди, яка полягає в наступному. Після проведеної операції у квітні 2012 року її син [PERSON] був позбавлений можливості займатися спортом, вести активний спосіб життя. Лікарями йому були заборонені фізичні вправи, ігри, плавання та інші фізичні навантаження. Після другої операції, проведеної у жовтні 2012 року, лікарі повідомили її, [PERSON], що після таких операцій виключена можливість служби в збройних силах, правоохоронних органах, де приділяється значна увага фізичному стану особи. Невідомі і наслідки отриманих тілесних ушкоджень в майбутньому з питань репродуктивності. Її син дуже важко переносить наслідки нанесення йому тілесних ушкоджень, протягом півріччя у віці 7 років він переніс дві складні операції під загальним наркозом. Син [PERSON] став боятися лікарів та медичних закладів, тому вона змушена була звертатись за допомогою до дитячого лікаря-психолога за наданням синові психологічної допомоги. На даний час змінений звичний ритм та спосіб життя їхньої родини, у зв'язку з обмеженням сина у фізичних вправах вона змушена була змінити раціон його їжі, виключити з нього багатокалорійні продукти, які уподобає дитина. Нанесені тілесні ушкодження в певній мірі впливатимуть на подальше життя сина протягом всього його життя. Завдану [PERSON] моральну шкоду вона оцінює в розмірі 50000 грн. Просила стягнути на її користь солідарно з [PERSON], [PERSON] та Броварської ЗОШ № 9 майнову шкоду в розмірі 203 грн. 86 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. У ході розгляду справи [PERSON] позовні вимоги змінила та уточнила їх. Просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] майнову шкоду в розмірі 101 грн. 93 коп. і моральну шкоду в розмірі 25000 грн. та з Броварської ЗОШ № 9 майнову шкоду в розмірі 101 грн. 93 коп. і моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Судом до участі у справі як третіх осіб залучено: Управління освіти Броварської міської ради Київської області, колишнього директора Броварської ЗОШ № 9 [PERSON] та класного керівника класу, де навчалися [PERSON] та [PERSON], [PERSON] Позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у суді позов підтримали, просили суд задовольнити його. Позивач [PERSON] у суді, крім наведеного вище, пояснила, що першого разу її син [PERSON] поскаржився на болі та почервоніння в паховій області 01 квітня 2012 року, що трапилося розказувати він не хотів. 03 квітня 2012 року у дитячій лікарні "Охматдит" сину зробили операцію. Пізніше він повідомив, що 30 березня 2012 року його ударив у пах однокласник [PERSON]. Внаслідок отриманої травми син не міг їздити на велосипеді, був обмежений у фізичному навантаженні. Больові відчуття у нього тривали все літо. 19 жовтня 2012 року синові [PERSON] після першого уроку [PERSON] знову наніс один удар у пах. Забравши сина зі школи, вона відвела його до стоматолога, потім на музику. Уже наступного дня в суботу 20 жовтня 2012 року, син поскаржився на сильний біль в паху. Того ж дня його вдруге прооперували у лікарні "Охматдит". Дитина не хотіла йти до школи, боялася, щоб його ніхто не вдарив знову. Про те, що трапилося, у понеділок 22 жовтня 2012 року вона розповіла класному керівнику [PERSON] та просила перевести [PERSON] в інший клас або в іншу школу, однак цього зроблено не було. Остання сказала їй, розбирайтесь із батьками [PERSON] самі. Про перший випадок [PERSON] нічого відомо не було. Внаслідок отриманої травми у жовтні 2012 року син [PERSON] зазнав сильних психологічних страждань. Просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що внаслідок двох ударів, нанесених [PERSON] у березні та жовтні 2012 року, її онук [PERSON] переніс дві операції. Через отримані травми онук тривалий час не міг займатися фізичною підготовкою, бігати, плавати, що завдавало йому моральних страждань. Після другої операції онук не хотів йти до школи, бо боявся однокласників. Вона з дочкою змушені були перевести [PERSON] навчатися в іншу школу, що теж спричинило дитині моральних страждань. Час від часу онук сумує за дев'ятою школою. Під час отримання удару в пах 19 жовтня 2012 року вчительки [PERSON] у класі не було, це була перерва. При зустрічі у кабінеті директора школи [PERSON], мати [PERSON] - відповідач [PERSON] сказала, що її дитина нічого не робила. Представник позивача [PERSON] у суді пояснила, що директор школи [PERSON] та Управління освіти міської ради визнавали той факт, що 19 жовтня 2012 року [PERSON] наніс один удар у пах [PERSON] під час перерви, коли діти розглядали подаровану на день народження [PERSON] іграшку. Останній ударив [PERSON] за те, що той сказав, що іграшка китайська. Класного керівника [PERSON] у цей час у класі не було. Вина батьків малолітнього [PERSON] - відповідачів [PERSON] та [PERSON] полягає у неналежному їх ставленні до виховання сина. Вина Броварської ЗОШ № 9 полягає у бездіяльності класного керівника [PERSON] та неналежному проведенні нею виховної роботи серед малолітніх учнів, ввіреного їй класу. Позовні вимоги [PERSON] підтверджуються листом Управління освіти Броварської міської ради від 01 листопада 2012 року, висновком експерта № 52/к від 06 серпня 2013 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що про перший випадок нанесення нібито її сином [PERSON] удару в пах [PERSON] до подачі позову їй нічого відомо не було. У суботу 20 жовтня 2012 року до неї зателефонувала бабуся [PERSON] та сказала, що [PERSON] у лікарні, а вони, батьки [PERSON], нехай беруть гроші, їдуть в лікарню "Охматдит" та подивляться, що зробив їх син. З приводу цих подій вона спілкувалась із сином [PERSON], останній розповів їй, що конфлікт з [PERSON] мав місце на його, [PERSON], день народження [INFO]. Під час суперечки між ними [PERSON] штовхнув його, а він у відповідь ударив його ногою у коліно. 19 жовтня 2012 року її син [PERSON] подарований йому на день народження конструктор до школи не приносив, тому конфлікту з приводу конструктора цього дня між дітьми бути не могло. Її син ніколи ні з ким не бився, ніякої агресії ніколи не проявляв. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у суді проти позову заперечував та пояснив, що позов необґрунтований та жодними належними доказами не підтверджений. Дані про спричинені психологічні страждання [PERSON] відсутні, розмір моральної шкоди не доведений. Також вказав на те, що висновок експерта № 52/к ґрунтується на припущеннях. Показання малолітнього свідка [PERSON] є надуманими та потребують критичної оцінки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у березні та 19 жовтня 2012 року між дітьми ніякого конфлікту не було. Підстав недовіряти своєму синові у нього немає. Родичі [PERSON] вимагали переведення їхнього сина [PERSON] в інший клас, проте вони на це не погодилися, що, на його думку, і призвело до даного позову. Вважає, що їхню сім'ю з усіх у класі вибрали як слабшу та намагаються зробити так, щоб вони за все заплатили. Син [PERSON] розповідав йому, що суперечка з [PERSON] мала місце [INFO], саме на день народження його сина. Просив у позові відмовити. Представник відповідача Броварської ЗОШ № 9 [PERSON] у суді позов не визнала та пояснила, що вини школи у завданні сину позивача [PERSON] шкоди немає. Особисто про випадки нанесення ударів [PERSON] їй нічого невідомо, так як на той час директором школи вона не працювала. Учитель молодших класів [PERSON] є дуже досвідченим педагогом, вчителем-методистом. У посадових інструкціях та законодавстві не передбачено того, що класний керівник не може залишати клас на перерві. Просила у задоволенні позовних вимог щодо Броварської ЗОШ № 9 відмовити. Третя особа: [PERSON] у судовому засіданні позов не підтримав та пояснив, що до 30 грудня 2012 року він займав посаду директора Броварської ЗОШ № 9. Про події в квітні 2012 року йому ніхто не розповідав. 20 жовтня 2012 року у суботу ввечері зі слів бабусі [PERSON] - [PERSON] він дізнався про інцидент, який стався між дітьми 18 жовтня 2012 року. У понеділок 22 жовтня 2012 року він викликав до себе класного керівника [PERSON], батьків [PERSON] та бабусю [PERSON]. [PERSON] сказала, що під час перерви [PERSON] вдарив [PERSON] в пах. Батьки [PERSON] пояснювали, що зі слів [PERSON] він ударив [PERSON] в ногу. Він вибачився за поведінку учнів та того ж дня організував проведення службової перевірки. Обидва учні характеризувалися позитивно. Під час розмови з матір'ю [PERSON] - [PERSON] вона сказала, що особисто до нього як до директора школи претензій не має. Просив у позові відмовити. Третя особа: [PERSON] у суді позов не підтримала та пояснила, що про перший випадок отримання травми [PERSON] у березні-квітні 2012 року і нанесення йому [PERSON] удару в пах їй нічого відомо не було. У квітні 2012 року бабуся [PERSON] просила бути уважнішою до нього, бо хлопчик переніс операцію - пахова грижа. 20 жовтня 2012 року їй зателефонувала [PERSON] та попросила телефон батьків [PERSON], при цьому мати [PERSON] сказала, що [PERSON] ударив її сина [PERSON] в пах позавчора, тобто у четвер 18 жовтня 2012 року, та зараз [PERSON] знаходиться в лікарні. Вона особисто ніякого інциденту не бачила. Подарований [PERSON] конструктор діти розглядали [INFO] на його день народження. У п'ятницю 19 жовтня 2012 року іграшки в школі не було. 19 жовтня 2012 року на третьому уроці була контрольна робота, про те, що [PERSON] ударив у пах [PERSON] їй ніхто не говорив. [PERSON] був вищим зростом за [PERSON] на півголови, останній ніколи агресії не проявляв. Зі слів однокласників [PERSON] штовхнув [PERSON] у четвер 18 жовтня 2012 року. Родичі останнього дуже наполягали на переведенні [PERSON] до іншої школи або в інший клас. Коли цього не відбулося, у лютому 2013 року мати [PERSON] забрала документи та перевела сина до іншої школи. Вона просила цього не робити. [PERSON] дуже пишався тим, що він багато знає. Були випадки коли діти на нього жалілися, оскільки він нав'язував їм свою думку. [PERSON] дуже спокійний, ні з ким не конфліктує, вона б назвала його "маминим синочком". Просила у позові відмовити. Представник третьої особи: Управління освіти Броварської міської ради Київської області Сальницька Т.В. у судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав відсутності вини Броварської ЗОШ № 9 у завданні [PERSON] шкоди. Факт нанесення йому 19 жовтня 2012 року удару [PERSON] нічим не підтверджено, належні докази цього відсутні. Розмір моральної шкоди нічим необґрунтований. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], навчалися в одному класі Броварської ЗОШ № 9 до лютого 2013 року, класним керівником якого була [PERSON] Директором цієї школи до 30 грудня 2012 року був [PERSON] Після вказаної вище дати [PERSON], мати [PERSON], перевела сина навчатися до Броварської ЗОШ № 6. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] вказувала на те, що 30 чи 31 березня та 19 жовтня 2012 року малолітній [PERSON] наніс її синові [PERSON] кожного разу один удар у пах, внаслідок чого йому 03 квітня та 20 жовтня 2012 року було зроблено дві операції в Українській дитячій спеціалізованій лікарні "Охматдит", чим завдано майнової та моральної шкоди. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на медичні документи, листи Управління освіти Броварської міської ради Київської області, матеріали перевірки, проведеної за її заявою Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області, висновок експерта № 52/К від 06 серпня 2013 року та показання малолітнього свідка [PERSON], допитаного у судовому засіданні в присутності психолога - представника органу опіки та піклування. У ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Будь-яких доказів нанесення [PERSON] удару в пах [PERSON] 30 чи 31 березня 2012 року під час навчання у школі суду позивачем не надано та судом не здобуто. Більш того, у вказаний вище період діти знаходилися на весняних канікулах та Броварську ЗОШ № 9 вони не відвідували. Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 52/К від 06 серпня 2013 року при вивченні наданої медичної документації не виявлено даних щодо спричинення дитині [PERSON] 31.03.2012 року тілесних ушкоджень та наявності у нього станом на 03.04.2012 року перекруту гідатиди правого яєчка. Не здобуто також судом належних і допустимих доказів нанесення [PERSON] удару в пах [PERSON] після першого уроку 19 жовтня 2012 року, як стверджувала позивач. Свідок [PERSON] у суді показала, що суперечка між дітьми відбулася [INFO] у день народження [PERSON] через подарованому йому іграшку. Це їй відомо зі слів матері останнього [PERSON] та класного керівника [PERSON] Факту нанесення [PERSON] удару [PERSON] ніхто з дітей не бачив. Під час проведення батьківських зборів у листопаді 2012 року факт суперечки між дітьми саме з приводу подарованої іграшки підтвердився. Батьки дітей класу вчиняли спроби залагодження конфлікту та налагодження нормальної атмосфери в класі. На цих зборах бабуся та дідусь [PERSON] не хотіли ніяких грошей та сказали, що претензій до школи та вчительки вони не мають. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що його дочка [PERSON] навчалася разом з [PERSON] та [PERSON], зі слів дочки йому відомо, що [PERSON] [PERSON] не бив. Свідок [PERSON] у суді показала, що нібито якийсь конфлікт між учнями [PERSON] та [PERSON] мав місце [INFO] в день народження [PERSON]. Зі слів її сина [PERSON] конфлікт між дітьми стався через подаровану іграшку. Нанесення [PERSON] удару [PERSON] в пах син не бачив. Малолітній свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні в присутності психолога [PERSON] - спеціаліста Служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради, показав, що дійсно [INFO] у [PERSON] був день народження та йому подарували конструктор. Знаючи штрих коди держав та побачивши перші цифри "69", він визначив, що це китайська іграшка. Наступного дня, тобто 19 жовтня 2012 року, після другого уроку на великій перерві діти розглядали конструктор, він підійшов до них та повідомив [PERSON] про те, що це китайська іграшка, за що той наніс йому один удар у пах, від чого він відчув сильний біль та доліз до парти. Приблизно через 10 хв. біль пройшла. Про цей випадок ні класному керівнику [PERSON], ні медсестрі у школі, він не говорив. Коли після уроків його зі школи забирала мати [PERSON], то він їй сказав про удар, проте остання уваги на це не звернула та вони пішли разом до стоматолога, а потім на урок музики. 20 жовтня 2012 року він відчув біль у правому боці та побачив почервоніння правої половини мошонки. Потім близько 14.00 год. подзвонив бабусі та того ж дня його прооперували в лікарні "Охматдит". 21 жовтня 2012 року його виписали з лікарні та ще 10 днів він знаходився вдома. За зростом він був самий високий у класі. Також він показав, що після проведеної у жовтні 2012 року операції він почував себе нормально, займався спортом, катався на велосипеді, при пробіжках болю не відчував. Зараз стан його здоров'я задовільний. Вибачення від [PERSON] йому не потрібно, він хоче все забути. Рішення про переведення його в іншу школу прийняла бабуся [PERSON]. Свідок [PERSON], спеціаліст Управління освіти Броварської міської ради, у суді показала, що до них спочатку були усні звернення родичів [PERSON], потім - письмові. Чи була бійка у школі між учнями їй невідомо, зі слів керівництва школи конфлікт між ними стався 18 жовтня 2012 року під час перерви. Факту нанесення [PERSON] удару в пах [PERSON] під час проведення перевірки ніхто не підтвердив. Із наказу директора Броварської ЗОШ № 9 [PERSON] від 25 жовтня 2012 року вбачається, що 22 жовтня 2012 року до адміністрації школи звернулися рідні [PERSON] із усною заявою про те, що 18 жовтня 2012 року у класі стався конфлікт між учнями [PERSON] та [PERSON]. В усній заяві вони повідомили, що [PERSON] ударив їхнього сина [PERSON] в пах. Для розслідування конфлікту наказано створити службову комісію. Із службового розслідування конфлікту між учнями 2-Б класу [PERSON] та [PERSON] від 25 жовтня 2012 року видно, що в ході розслідування з'ясовано, що [INFO] у [PERSON] був день народження і діти привітали його подарунком. [PERSON] дав некоректну оцінку цьому подарунку [PERSON] та штовхнув його. У відповідь [PERSON] вдарив [PERSON] ногою. Зі слів учнів класу удар був у ногу. 19 жовтня 2012 року конфліктів між учнями не було. [PERSON] був присутнім на всіх уроках, скарг на незадовільний стан здоров'я від нього не надходило. Класний керівник 2-Б класу [PERSON] запевнила, що 19 жовтня 2012 року бійки між дітьми не було. Згідно із постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 06 листопада 2012 року малолітній [PERSON], [INFO], пояснив, що конфлікт із однокласником [PERSON] у нього трапився не 19 жовтня 2012 року, а [INFO] в день його народження. Він разом із друзями [PERSON] і Дмитром роздивлявся подарований йому конструктор. До них підійшов [PERSON] та відштовхнув його рукою, після чого він впав на підлогу. У відповідь на це він ударив [PERSON] по нозі. Також з цієї постанови вбачається, що під час проведеної перевірки по даному факту проводилося спілкування з однокласниками, які були присутні під час перерви у класі, проте ніхто з дітей самого нанесення удару [PERSON] не бачив. З акту судово-медичного дослідження № 166 від 15 листопада 2012 року вбачається, що відповідно до наданих медичних документів у [PERSON] малися гематома мошонки зліва та елементів сім'яного канатика лівого яєчка. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дій тупих предметів, по строку можуть відповідати 19.10.2012 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Перекрут гідатиди лівого яєчка, виявлений при проведенні операції є захворюванням та не міг виникнути при нанесенні ушкоджень. Згідно з медичною документацією у [PERSON] виявлено перекрут гідатиди правого яєчка у квітні 2012 року. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 52/К від 06 серпня 2013 року згідно із даними медичної картки № 1576 [PERSON] з 20 по 22 жовтня 2012 року знаходився у відділенні ургентної хірургії НДСЛ "Охматдит", де йому був встановлений діагноз "перекрут гідатиди лівого яєчка, гематома елементів сім'яного канатика". Згідно із даними спеціальної медичної літератури перекрут гідатиди яєчка виникає внаслідок венозної гіпертензії (підвищеного венозного тиску) і гідатиди з наступним розвитком тромбозу її вен. Венозна гіпертензія може виникати при фізичному навантаженні, змішаному типі дихання, кашлю, травмі та інших подібних факторах. Гематома сім'яного канатика найчастіше виникає внаслідок травми. Виходячи з наведеного, перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 20 по 22 жовтня 2012 року та виконання йому оперативного втручання 20.10.2012 року має причинний-наслідковий зв'язок із спричиненими дитині тілесними ушкодженнями у вигляді закритої тупої травми калитки: перекрут гідатиди лівого яєчка, гематома дистального відділу сім'яного канатика. Встановлені у дитини [PERSON] тілесні ушкодження спричинені тупим (тупими) предметом (предметами), можливо їх виникнення 19.10.2012 року внаслідок удару ногою в ділянку калитки та за критеріями тривалості розладу здоров'я відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я на строк більше 6, але менше 21 дня. При своєчасному та правильному лікуванні спричиненої [PERSON] закритої тупої травми калитки: перекрут гідатиди лівого яєчка, гематома дистального відділу сім'яного канатика, зазначена травма не матиме негативних наслідків для здоров'я. З метою правильного загоєння післяопераційної рани та зон травмування доцільно обмеження фізичних навантажень строком до одного місяця. Експерт [PERSON], який приймав участь у проведенні зазначеної вище судово-медичної експертизи № 52/К, у судовому засіданні висновок підтримав та пояснив, що у [PERSON] травма у жовтні 2012 року мала місце від дії тупого предмету. Механізм нанесення та орієнтовна дата вказані ймовірно, з медичних документів, які записані зі слів потерпілого, оскільки точно вказати неможливо. Не виключається отримання травми при їзді на велосипеді, іншому фізичному впливі. Причиною операції було видалення гідатиди, що могло бути як від травми, так і від інших факторів. Комісія дала вірогідний висновок про удар, механізм, дату і причину. Щодо першого разу у квітні 2012 року, то травми взагалі не було, об'єктивні дані про удар відсутні. Що стосується другого випадку, причиною травми вказано удар, виходячи із записів у медичних документах, відповісти на це питання в категоричній формі неможливо. Причиною хірургічного втручання є видалення гідатиди. За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно із ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 8 від 30 травня 1997 року "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" роз'яснив, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд не може покласти в основу рішення висновок судово-медичної експертизи № 52/К, оскільки доказів нанесення [PERSON] удару в пах [PERSON], крім показань останнього, які є суперечливими, судом не здобуто. Так зокрема, у позовній заяві та матеріалах про відмову у порушенні кримінальної справи [PERSON] та [PERSON] вказували на те, що [PERSON] наніс удар [PERSON] саме після першого уроку. У судовому засіданні малолітній свідок [PERSON] чітко вказав, що [PERSON] наніс йому удар після другого уроку 19 жовтня 2012 року на великій перерві та він відчував біль на третьому уроці з математики. У зв'язку з цим, суд критично ставиться до показань малолітнього свідка [PERSON] Інші досліджені у суді докази безпосередньо вказують на те, що конфлікт між [PERSON] та [PERSON] мав місце [INFO] у день народження останнього. Конфлікт між ними виник з приводу подарованого [PERSON] конструктора під час якого той у відповідь на поштовх ударив [PERSON] в ногу. У ч. 1 ст. 1178 ЦК України встановлено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1178 ЦК України якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстави для притягнення до цивільно-правової відповідальності батьків [PERSON] - відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також Броварської ЗОШ № 9 відсутні, так як доказів їхнього вини у завданні майнової та моральної шкоди малолітньому [PERSON], судом не здобуто. Не встановлено судом також і того, що безпосередньою причиною проведення [PERSON] операції 20 жовтня 2012 року було саме отримання ним травми 19 жовтня 2012 року внаслідок дій малолітнього [PERSON]. У зв'язку з цим, позов [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволенню не підлягає. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed