Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, у якому просить зобов'язати Фізичну особу-підприємця [PERSON] протягом 14 днів виконати умови договору на виготовлення меблів на замовлення від 19 вересня 2014 року та стягнути з відповідача на його користь пеню за 131 день прострочення виконання зобов'язань за цим договором у розмірі 115031 грн. 10 коп. та завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 19 вересня 2014 року між ним, [PERSON] (далі - Замовник), та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON], Виконавець) було укладено договір на виготовлення меблів на замовлення за індивідуальним проектом (далі - договір на виготовлення меблів). За умовами договору Виконавець зобов'язувалася виготовити та передати Замовнику протягом 5-6 тижнів меблі (кухню за індивідуальним проектом) в кількості та в асортименті згідно із ескізом загальною вартістю 29270 грн., а він зобов'язувався оплатити 50 % загальної вартості меблів у момент підписання договору та прийняти меблі. Залишок суми Замовник сплачує по факту доставки та встановлення кухні. Свої зобов'язання за цим договором він виконав належним чином, сплатив відповідачу обумовлену договором суму. Проте відповідач у визначений договором строк своїх зобов'язань за цим договором не виконала, кухню не пізніше 6 тижнів не виготовила та йому за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS], не встановила. Від виконання умов договору ФОП [PERSON] усіляко ухиляється, на телефонні дзвінки та електронні повідомлення вона не реагує та не відповідає. Згідно із умовами договору виготовлення і встановлення меблів повинно було відбутися не пізніше 6 тижнів, тобто не пізніше 01 листопада 2014 року. Починаючи з наступного дня - 02 листопада 2014 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" за прострочення виконання зобов'язання він має право на стягнення з відповідача пені в розмірі 3 % вартості робіт (послуги) за кожний день прострочення. Станом на день подачі позову - 13 березня 2015 року прострочення виконання відповідачем ФОП [PERSON] зобов'язання за період з 02 листопада 2014 року по 13 березня 2015 року становить 131 день. Виходячи з вартості робіт (послуги) в розмірі 29270 грн., Виконавець повинна сплатити за цей період на його користь пеню в розмірі 115031 грн. 10 коп. Невиконанням відповідачем ФОП [PERSON] зобов'язань за договором на виготовлення меблів йому завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що його сім'я, витративши значну суму коштів, не має можливості комфортно проживати в квартирі, без повноцінної кухні вони не можуть нормально готувати собі їжу, харчуватися, що утруднює їхнє життя. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює в 10000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду пояснення, у яких зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути дану справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду теж не надходила. За змістом ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 19 вересня 2014 року відповідач Фізична особа-підприємець [PERSON] та позивач [PERSON] уклали договір на виготовлення меблів на замовлення за індивідуальним проектом. За умовами п. п. 1, 2 розділу 1 цього договору Виконавець за наданими Замовником розмірами розробляє дизайн-проект меблів, виготовляє та передає Замовнику у власність меблі в кількості та в асортименті згідно із ескізом (додаток № 2 до договору), а Замовник оплачує та приймає меблі. Відповідно до розділів 2, 4 договору загальна вартість меблів є договірною та становить 29270 грн. У момент підписання цього договору Замовник вносить авансовий платіж в розмірі 50 % від загальної вартості меблів, що складає 14635 грн. Остаток суми Замовник сплачує по факту доставки йому меблів за адресою: [ADDRESS]. Згідно із умовами п. 1 розділу 3, п. 1 розділу 7 договору Виконавець зобов'язувалася виготовити меблі протягом 5-6 тижнів, за умови внесення оплати не менше 50 % загальної вартості меблів у момент підписання даного договору. Виконавець зобов'язана дотримуватися строків виконання замовлення. Виходячи з умов договору на виготовлення меблів від 19 вересня 2014 року, Виконавець повинна була виготовити та доставити Замовнику меблі (кухню) не пізніше 6 тижнів з дати укладення сторонами цього договору, тобто до 01 листопада 2014 року. У розділі 10 вказаного вище договору на виготовлення меблів визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання його умов обома сторонами. Суд встановив, що свої зобов'язання за укладеним 19 вересня 2014 року сторонами договором на виготовлення меблів позивач [PERSON] виконав. У день підписання даного договору сторонами 19 вересня 2014 року він передав відповідачу ФОП [PERSON] обумовлену ними суму робіт (послуги) в розмірі 50 % від загальної вартості меблів. У визначений договором строк протягом 5-6 тижнів до 01 листопада 2014 року Виконавець своїх зобов'язань за цим договором належним чином не виконала, меблі (кухню) на замовлення не виготовила та Замовнику за місцем його проживання не доставила і не встановила. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1); завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3). У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п. 3), відшкодування моральної шкоди (п. 4). У ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом абзацу першого ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. За умовами п. 1 розділу 3 договору від 19 вересня 2014 року строк виготовлення меблів становить 5-6 тижнів з дати укладення договору, який закінчується 01 листопада 2014 року. Перебіг строку прострочення виконання зобов'язання починається з 02 листопада 2014 року. У порушення умов договору у зазначений вище строк ФОП [PERSON] меблі (кухню) [PERSON] не виготовила, не доставила та не встановила, що свідчить про прострочення Виконавцем зобов'язання. Виходячи з наведених вимог закону та умов договору, за прострочення виконання зобов'язання за період з 02 листопада 2014 року по 13 березня 2015 року (день подачі позову) - 131 день відповідач ФОП [PERSON] повинна сплатити на користь позивача [PERSON] пеню в розмірі трьох відсотків вартості робіт (послуги), що становить 115031 грн. 10 коп. Відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналогічні вище вимоги встановлені також ч. 1 ст. 622 ЦК України, у якій передбачено, що боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України в абзаці четвертому п. 20, абзаці першому п. 25 постанови № 5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вказав, що сплата неустойки (штрафу, пені), як і відшкодування збитків, коли при цьому не порушується питання про розірвання договору, не звільняє виготівника (виконавця, продавця) від виконання зобов'язання в натурі. При постановленні рішення, яким суд зобов'язує продавця, виготівника, виконавця вчинити певні дії на захист прав споживачів (наприклад, провести ремонт, здійснити обмін, заміну, купівлю-продаж), у резолютивній частині необхідно вказувати строк, протягом якого після набрання рішенням законної сили відповідач зобов'язаний це зробити. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що с пособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5), відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9). Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10000 грн. позивач [PERSON] посилався на ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", у якій встановлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. 16 вересня 2011 року набрав чинності Закон України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції", який прийнятий Верховною Радою України 19 травня 2011 року (№ 3390-VІ). У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект, визначення якої міститься у ч. 1 ст. 5 даного Закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" потерпілий повинен довести: 1) наявність шкоди; 2) наявність дефекту в продукції; 3) наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою. Виходячи з аналізу ст. ст. 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", положень Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції", суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, пошкодженням або знищенням будь-якого об'єкта права власності. Таких обставин судом не встановлено, тому позов у частині стягнення з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10000 грн. задоволенню не підлягає. Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" споживачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів, що пов'язані з порушенням їхніх прав. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із відповідача ФОП [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1150 грн. 31 коп. (1 % від задоволеної частини майнових вимог). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial