Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про встановлення факту спільного проживання та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в обгрунтування якого зазначила, що 24 червня 1997 року у віці 84 років померла двоюрідна тітка позивачки - [PERSON]. Спадкоємцем померлої є позивачка, оскільки в неї на момент смерті не було близьких родичів крім позивачки, та починаючи з березня місяця 1992 року до дня смерті померла проживала в будинку позивачки, що розташований по вул. Хорунжого (Крупської), 27 с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, де вони проживали однією сімєю. До дня смерті позивачка здійснювала за померлою тіткою догляд, та вони вели спільне господарство. В 2018 році, перебираючи документи, які залишились від померлої тітки, позивачка випадково дізналася, що [PERSON] яка все життя пропрацювала в колгоспі «Україна» [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та є пенсіонером даного колгоспу, і на період розпаювання залишалась членом колгоспу «Україна», та значиться в списках до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Родіна», та після неї залишилася спадщина у склад якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Україна" розміром 5,29 га., в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0081056 виданий 09.06.1997 року Покровською РДА, зареєстрованого 09.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0778, копію якого позивачка знайшла в документах. Тобто, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у склад якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Україна розміром 5.29 га., в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, щ належало померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП № 008105 виданий 09.06.1997 року Покровського РДА, зареєстрованого 09.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0778. На випадок смерті померла [PERSON], заповіт не складала. У відповідності до статей 1258, 1261 ЦК України, єдиним спадкоємцем померлої, повинен був бути батько позивачки, та її єдиний син [PERSON], але батько позивачки, та син померлої [PERSON] помер 27.02.1984 року. У відповідності до законодавства України, позивачка звернулася до Державного нотаріуса Покровські державної нотаріальної контори із проханням про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] а саме право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Україна" розміром 5,29 га., в умово кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій. А державним нотаріусом було розяснено що в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну часку (пай), яка є спадковим майном, позивачці було відмовлено в видачі відповідного свідоцтва. В зв'язку з відсутністю оригіналів документів на ім'я померлої [PERSON], а саме Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0081056 виданий 09.06.1997 року Покровською РДА, зареєстрованого 09.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0778, позивачка не має можливості оформити спадкові права на земельну частку (пай) розміром 5,68 га., в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки натурі розташованої на землях Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровськ області. Між тим, земельна частка (пай) площею 5,29 га. в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі розташованої на землях [PERSON] сільської рад Покровського району Дніпропетровської області та є предметом позову - не відноситься д комунальної власності будь-якої територіальної громади та не відноситься до земель державної власності, оскільки вказана земельна ділянка передана громадянину України в приватну власність на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0081056 виданого 09.06.1997 року Покровською РДА, зареєстрованого 09.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0778. Вказане спадкове майно не визнано відумерлим, а відповідно до Закону прийнято у спадщину позивачкою. У звязку з чим позивачка просить встановити факт спільного проживання та визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивачка не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Рішення просить винести на розсуд суду. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачку вона знає як жительку с. Маломихайлівка. [PERSON] була її сусідкою та вони поживали на одній вулиці. Коли [PERSON] захворіла, [PERSON] забрала її до себе додому та стала за нею доглядати. Проживали вони разом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачку він знає. Вони проживають в одному селі по сусідству. [PERSON] це тітка позивачки. [PERSON] проживала з [PERSON] разом останніх пять років та доглядала за нею. Суд, заслухавши пояснення свідків, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається із матеріалів справи, 24.06.1997 року померла тітка позивачки\~[PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 119264 від 24.06.1997 року (а.с.7). За життя [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДП№0081056 отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», площею 5.29 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, с. Маломихайлівка (а.с.8). Таким чином, судом встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину після померлої тітки, вступивши в управління спадковим майном та користуючись її майном, так як інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. У пункті 23\~постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України\~(ст. 1223 ЦК України). Згідно із\~ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1\~ст. 1269 ЦК України, оскільки подала заяву про прийняття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на земельний пай з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1\~ст. 1269 ЦК України. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає за можливе позов задовольнити як обґрунтований та підтверджений матеріалами справи, встановивши факт проживання позивачки [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] та визнавши за позивачкою право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved