Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона працювала інженером з організації та нормування праці в бюро нормування основного виробництва в ТОВ "Новокаховський електромеханічний завод" з 04.08.2009 року. Згідно наказу № 188у від 31.07.2014 року її звільнено на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При розрахунку на день звільнення відповідач в порушення ст. 116 КЗпП України не здійснив позивачу належні виплати, а саме: заробітну плату за період з січня 2014 року по липень 2014 року включно, компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Всього належна позивачу до виплати сума складає 4690,32 грн. Відповідачем порушено законне право позивача на своєчасне отримання заробітної плати та належних виплат при звільненні, внаслідок чого на день звернення з позовною заявою до суду відповідач повинен сплатити на користь позивача 4690,32 грн., які мали бути виплачені в день звільнення, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 31.07.2014 року по день фактичного проведення повного розрахунку. Крім того, протиправними діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., оскільки вона перебуває на лікарняному обліку з діагнозом «артоз колінних суглобів»і потребує постійного приймання ліків відповідно до призначень. Внаслідок невиплати відповідачем належної позивачу заробітної плати вона позбавлена можливості придбати необхідні ліки у необхідній кількості, в зв'язку з чим вона вимушена весь час терпіти сильні болі, що також негативно позначилось на стані її здоров'я, психічному стані. Просить суд стягнути з TOB "Новокаховський електромеханічний завод" на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 4690,32 гривень, середній заробіток за час затримки у виплаті заробітної плати з 31.07.2014 року по день остаточного розрахунку, а ткож заподіяну моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не вилачену заробітну плату в розмірі 4690,32 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7472,11 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву щодо заявлених позовних вимог, при цьому визнала позовні вимоги в частині заборгованості по заробітній платі в сумі 4690,32 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7472,11 грн. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки позивача згідно наказу № 104п від 19.10.2012 року її було переведено на посаду інженера з організації та нормування праці в бюро нормування основного виробництва. Наказом № 188-у від 31.07.2014 року була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. З довідки та розрахункового листа за листопад 2014 року, виданого ТОВ "Новокаховський електромеханічний завод" слідує, що заборгованість по заробітній платі позивача становить 4690,32 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач працювала в ТОВ "Новокаховський електромеханічний завод" з 04.08.2009 року інженером з організації та нормування праці в в бюро нормування основного виробництва та звільнена 31.07.2014 року за ст.38 КЗпП України за скороченням штату. Згідно розрахункового листа за серпень 2014 року, позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 4690,32 грн. і позивачем в своїй уточненій заяві підтверджено саме цю суму заборгованості по заробітній платі, яка і підлягає стягненню із відповідача. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, суд виходись з наступного. Так, дослідивши розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, зроблений представником відповідача, суд вважає, що він відповідає вимогам п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" та не суперечить ст.117 КзпП України, оскільки обрахований, виходячи з заробітку за останні два місяці роботи позивача - травень, червень 2014 року та кількості відпрацьованих в цих місяцях робочих годин: 891,14 грн. : 82 год. = 10,86 грн. за 1 год. роботи, оскільки позивач працювала неповний робочий день та не повний робочий тиждень. Представник відповідача у своєму розрахунку виходив із затримки по заробітній платі за період з 01.08.2014 року до 24.12.2014 року, що становить 824 год., які мала би відпрацювати позивач при повному робочому дні. Тому 10,86 грн. х 824 год. = 8948,64 грн. без урахування податків. З цих підстав, суд вважає, що розрахунок, який проведено відповідачем відповідає вимогам закону, тому середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 7472,11 грн. (за мінусом податків: ПДФО 15% - 1342,30 грн. та військовий збір 1,5% - 134,23 грн.); із вказаним розрахунком погодилась також і позивач в своїй уточненій заяві. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з ТОВ "Новокаховський електромеханічний завод" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 4690,32 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7472,11 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved