Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» (на далі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто») про захист прав споживача та витребування безпідставно здобутого майна. У своєму позові позивач зазначив, що 24.12.2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» підписано Договір № 002725 фінансового лізингу та Додаток №1 і Додаток №2 до даного договору та здійснено авансовий платіж за договором за автомобіль шляхом перерахування грошових коштів в сумі 40 000 грн. на розрахунковий рахунок відповідача. Однак Додаток № 3 до Договору №002725 - Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів сторонами підписано не було. Зміст основного тексту Договору №002725 фінансового лізингу та Додатків №1 та №2 до вказаного договору не містить повної та достовірної інформації про фінансові послуги, що надаються відповідачем, що на думку позивача є порушенням його прав, як споживача на отримання повної та достовірної інформації про фінансові послуги. Отже, істотні умови договору фінансового лізингу сторонами не були погоджені, що є обов'язковим для укладення договору. Тому, у відповідача не виникло підстав для отримання сплаченого 24.12.2015 року позивачем платежу по договору. Позивач вважає, що ним безпідставно здійснено перерахування зазначених грошових коштів на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО». Посилаючись на вищенаведене, просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 40\~000 грн., три відсотки річних за час користування безпідставно збереженими грошовими коштами в розмірі 62,46 грн., моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір № 002725 фінансового лізингу з Додаток №1 і Додаток №2, згідно якого предметом лізингу по даному договору є транспортний засіб марки KIA SOUL New/ На виконання Договору № 002725 фінансового лізингу, 24.12.2015 року позивачем [PERSON] здійснено платіж шляхом перерахування грошових коштів в сумі 40 000 грн. на розрахунковий рахунок відповідача № 26004482354, що підтверджується копією квитанції № 0.0.481477670.1. Відповідно до частини 2 ст. 6 Закону України про «Фінансовий лізинг» визначено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з копії Договору № 002725 фінансового лізингу, укладеного між сторонами, лізинговий платіж - щомісячний платіж, що сплачується Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця у строки та в розмірі відповідно даного Договору та до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування, Додаток №3 до Договору). Строк лізингу закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за Додатком №3 до цього Договору (п.2.2. Договору). Відповідно до п. 17.2 Прикінцевих положень вказаного договору підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Відповідно до п.17.4 Договору підписанням даного договору та додатків до нього Лізингоодержувач заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», що стосуються змісту договору та додатків, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв`язку із укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Однак згідно п.2.1. Договору - даний Договір вступає в силу з моменту його підписання. А додатки до Договору є невід'ємною його частиною (п.16.13 Договору). В матеріалах справи відсутній Додаток №3 "Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами" та будь-які докази його підписання сторонами. Згідно ч.1 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Так, пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року зазначено, що зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Договір № 002725 фінансового лізингу не можна вважати укладеним між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та [PERSON], оскільки сторонами при його підписанні не було узгоджено та підписано Додаток №3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами», який є невід'ємною частиною Договору і містить суттєві умови щодо самого виконання договору, розміру лізингових платежів, тощо, що на думку суду є не погодженням усіх істотних умов договору. Відповідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-122цс14). У даному випадку між сторонами фактично не виникли договірні відносини, тому застосування ст.1212 є підставним та обґрунтованим. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення грошових коштів за безпідставно здобуте майно в сумі 40\~000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення 3%пені то на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів» вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що після укладання договору між сторонами виникли зобовязальні відносини, які регулюються нормами зобовязального права та умовами договору фінансового лізингу, у звязку з чим положення п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якими встановлена відповідальність виконавця роботи (послуги) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють. Крім того, що стосується позовних вимог\~\~позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди\~\~в сумі 5000,00 грн., суд зазначає про наступне. Відповідно\~\~до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок\~\~порушення її прав. П.3 Постанови\~\~Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику\~\~в справах\~\~про відшкодування\~\~моральної (немайнової) шкоди зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти\~\~втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній\~\~особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивач не довів наявність\~\~душевних та психічних страждань, їх тривалість, витрат морального та психологічного характеру, часу через неповернення відповідачем\~\~коштів по договору\~\~фінансового лізингу та не встановлені вони і судом. За таких обставин позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial