Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

До суду надійшла позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди торгівельного місця в сумі 213771,34 грн. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 01.01.2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] (який не є суб`єктом підприємницької діяльності та не зареєстрований як фізична особа-підприємець) укладено договір оренди торгівельного місця №26 площею 36 кв.м, розташованого на території торгівельного комплексу ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На виконання умов Договору позивачем передано відповідачу в оренду торгівельне місце № 26 загальною площею 36 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2020 року. Відповідно до п.п. 3.1.-3.3 вищевказаного Договору розмір сплати за користування об`єктом оренди становить 2400 грн. на місяць. Розмір сплати за користування об`єктом оренди може змінюватися у разі змін податкового законодавства, амортизаційних відрахувань, розміру сплати за землю тощо та корегується з урахуванням індексу інфляції. Зміни у цьому разі вносяться за ініціативою Орендодавця, направленням Орендарю письмової угоди про збільшення сплати за користування об`єктом оренди. Оплата за користування об`єктом найму сплачується не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця за минулий місяць оренди у готівковій формі в касу бухгалтерії - 2 поверх магазину "Лілія" ФОП [PERSON] або на розрахунковий рахунок. Крім цього, позивач вказує, що за договором оренди торгівельного місця № 26, укладеного між сторонами з 01.08.2018 року, дія якого продовжувалась додатковою угодою до 31.12.2019 року, відповідач справно сплачував орендну плату щомісячно, що підтверджується видатковими касовими ордерами від: 01.08.2018р., 06.11.2018р., 07.12.2018р., 08.01.2019р., 06.02.2019р., 06.03.2019р., 07.04.2019р., 07.05.2019р., 06.06.2019р., 08.07.2019р., 07.08.2019р., 09.09.2019р., 07.10.2019р., 07.11.2019р., 09.12.2019р. Проте з січня 2020 року відповідач почав порушувати умови договору. В період з 01.01.2020 р. по 01.01.2021 р. за користування торгівельним місцем № 26 нараховано орендну плату 28800,00 грн. Відповідно до умов п. 5.1.1 договору, за прострочення сплати за оренду торгового місця, Орендар несе відповідальність у вигляді пені у розмірі 5% від суми боргу за кожен день прострочення. Пеня, з урахуванням ст. 258 ЦК України (строк позовної давності 1 рік), ст. 253 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України складає суму 183200,00 грн. Крім цього, враховуючи положення ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України, інфляційні витрати складають 508,80 грн., 3 відсотки річних - 399,00 грн., сума відсотків за користування чужими коштами складає 863,54 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] за 2020 рік за договором становить 213771,34 грн. Окрім, стягнення суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2137,72 грн. Ухвалою суду від 22.01.2021 року було відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. 15.03.2021 р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за яким просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки строк дії укладеного договору оренди торгівельного місця №26 у 2020 році складав за даними позивача лише один день, тому вимоги про сплату орендної плати за 12 місяців 2020 року, відсотків, пені, інфляційних витрат є необгрунтованими. В свою чергу розмір пені не відповідає ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", за якою розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня. Отже, яким би способом не визначався у договорі розмір неустойки, він не може перевищувати той розмір, який встановлено законом як граничний. Разом з відзивом представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності. 16.03.2021р. представник відповідача надіслав доповнення до відзиву та припустив щодо розміру неустойки, яку згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розрахував у сумі 1727,08 грн., враховуючи суму заборгованості за 12 місяців 2020 року у сумі 28800,00 грн. 19.03.2021р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача в обгрунтування якого вказано, що позовна заява подана до суду мала технічні помилки щодо строку укладання договору, які були виправлені і надані як суду, так і відповідачу. А щодо посилань представника відповідача на невіповідність розміру пені (5%) за порушення строків сплати орендної плати, то позивач наголошує, що згідно рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013р. у справі №7-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на прововідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці). Таким чином, відповідач є фізичною особою, а не підприємцем, і тому, враховуючи норми ст. 549, ч. 2 ст. 551 ЦК України має сплачувати неустойку у розмірі, визначеному в договорі оренди торгівельного місця. 08.04.2021 року на адресу суду від позивача в порядку ч. 2 ст. 49 ЦПК України надійшла заява про збільшення позовних вимог, за якою загальна сума заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідача збільшилась. Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди торгівельного місця №26 від 01.01.2020 року за період з 07.02.2020р. по 08.04.2021р. в сумі 315011,23 грн., яка складається з: 28800,00 грн. - основний борг; 269600,00 грн. - пеня по договору; 541,03 грн. - 3% річних; 508,80 грн. - інфляційні витрати; 1161,40 грн. - відсотки за користування чужими коштами; 14400,00 грн. - неустойка за прострочку повернення майна з 01.01.2021 року по 31.03.2021 року. Крім загальної заборгованості позивач просив стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3150,12 грн. Ухвалою суду від 09.04.2021 року збільшені позовні вимоги залишено без руху та надано десятиденний термін позивачу для сплати судового збору в розмірі 1816 грн. за подання вимог майнового характеру. 12.04.2021 року позивачем усунуто вимоги ухвали суду від 09.04.2021 року та надано квитанцію №31789582 від 12.04.2021 про сплату судового збору за подання 2 вимог майнового характеру в сумі 1816 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, однак в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи без участі позивача від 02.06.2021 року, за яким уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі, будь-яких клопотань від відповідача та його представника на адресу суду більше не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 січня 2020 року між Фізичною особою- підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 26 оренди торгівельного місця № 26 площею 36 кв. м. , розташованого на території торгівельного комплексу ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). На виконання умов Договору позивачем передано відповідачу в оренду торгівельне місце № 26 загальною площею 36 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2020 року (а.с.12). Відповідно до п.п. 3.1.-3.3 вищевказаного Договору розмір сплати за користування об`єктом оренди становить 2400 грн. на місяць. Розмір сплати за користування об`єктом оренди може змінюватися у разі змін податкового законодавства, амортизаційних відрахувань, розміру сплати за землю тощо та корегується з урахуванням індексу інфляції. Зміни у цьому разі вносяться за ініціативою Орендодавця, направленням Орендарю письмової угоди про збільшення сплати за користування об`єктом оренди. Оплата за користування об`єктом найму сплачується не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця за минулий місяць оренди у готівковій формі в касу бухгалтерії - 2 поверх магазину "Лілія" ФОП [PERSON] або на розрахунковий рахунок. Згідно п.п. 4.1.1-4.1.7 договору Орендар зобов`язується використовувати об`єкт найму відповідно до цілей та умов, визначених договором. Своєчасно, не пізніше 7 (сьомого) числа поточного місяця, і в повному обсязі сплачувати Орендодавцю плату за користування об`єктом оренди. Дотримуватися розпорядку роботи торгівельного комплексу. Щоденно, після закінчення робочого дня, прибирати торгівельне місце. Дотримуватися правил торгівлі та вимог інших нормативно-правових актів, що регулюють торгівельну діяльність, правил охорони праці, санітарно-гігієнічних та протипожежних вимог на об`єкті найму. Проводити плату (предоплату) за споживану електроенергію згідно показників лічильника до 01 числа кожного місяця. Самостійно вирішувати питання охорони і збереження товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на об`єкті оренди. Повернути Орендарю об`єкт оренди не пізніше 2 (двох) днів з дати закінчення строку оренди за Актом приймання-передачі в стані, не гіршому від його стану на момент передачі в оренду з урахуванням зносу у встановлених розмірах. На підтвердження вчасного виконання своїх обов`язків [PERSON] позивачем до матеріалів позову долучено договір №26 оренди торгівельного місця від 01.08.2018 року, додаткову угоду №1 від 25.12.2018 року до договору оренди торгівельного місця №26 від 01.08.2018 року, акт приймання - передачі торгівельного місця №26 від 01.08.2018 року, видаткові касові ордери від: 01.08.2018р., 06.11.2018р., 07.12.2018р., 08.01.2019р., 06.02.2019р., 06.03.2019р., 07.04.2019р., 07.05.2019р., 06.06.2019р., 08.07.2019р., 07.08.2019р., 09.09.2019р., 07.10.2019р., 07.11.2019р., 09.12.2019р., за якими в період з 01.08.2018 року по 31.12.2019 року відповідач належним чином виконував свої обов`язки за договором та своєчасно і в повному обсязі сплачував орендну плату (а.с. 13-24). Проте з січня 2020 року відповідач почав порушувати умови договору. В період з 07.02.2020 р. по 08.04.2021 р. за користування торгівельним місцем № 26 нараховано заборгованість в сумі 315011,23 грн., яка складається з: 28800,00 грн. - основний борг; 269600,00 грн. - пеня по договору; 541,03 грн. - 3% річних; 508,80 грн. - інфляційні витрати; 1161,40 грн. - відсотки за користування чужими коштами; 14400,00 грн. - неустойка за прострочку повернення майна з 01.01.2021 року по 31.03.2021 року, що підтверджується розрахунками (а.с. 65-68). Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 610-612, 623 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити та користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами п.п. 1, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Статтею 765 ЦК України передбачено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем умов договору, в нього виникла заборгованість з орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.1.1 договору №26 оренди торгівельного місця від 01.01.2020 року передбачено, що за порушення строку перерахування коштів, встановлених в п. 4.1.2 Орендар сплачує пеню в розмірі 5% (відсотків) від суми боргу за кожний день прострочення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 253, ст. 258 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 5% від суми боргу за кожний день прострочення в сумі, визначеній у розрахунку заборгованості за пенею. Посилання представника відповідача у відзиві на позов щодо необгрунтованості пені та невідповідності Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" не беруться судом до уваги, оскільки, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013р. у справі №7-рп/2013, обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на прововідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці). Таким чином, відповідач є фізичною особою, а не підприємцем, і тому, враховуючи норми ст. 549, ч. 2 ст. 551 ЦК України має сплачувати неустойку у розмірі, визначеному у договорі оренди торгівельного місця. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вказане відповідає вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Згідно ч.1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. Аналогічна відповідальність встановлено пунктом 5.1.2 договору №26 оренди торгівельного місця від 01.01.2020 року, а саме при затримці повернення торгівельного місця після припинення дії цього Договору Орендар сплачує плату за користування об`єктом оренди у подвійному розмірі до дня фактичної передачі об`єкта оренди за Актом приймання-передачі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, інфляційних витрат, відсотків за користування чужими коштами та неустойки за прострочку повернення майна з 01.01.2021 року по 31.03.2021 року. Ухвалюючи рішення суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат і приймаючи до уваги те, що позов задоволено повністю, а позивач сплатив судовий збір в розмірі 4966 грн. 12 коп. вважає, що є всі підстави для стягнення цієї суми з відповідача. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved