Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради (далі також - відповідач), в якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову (а.с.48,49), просив визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті діда та баби, його батька - [PERSON] забрав на виховання рідний брат батька - [PERSON], оскільки у нього дітей не було. Документально опіка чи усиновлення не оформлена. У 1947 році відповідно до постанови № 1462 виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 18.09.1947 року його дядьку [PERSON] виділено для будівництва одноквартирного житлового будинку земельну ділянку площею 910 кв. м., за адресою: [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS]). У 1950 році [PERSON] побудував житловий будинок загальною площею 55,25 кв. м., де проживав разом з батьком позивача [PERSON] В подальшому батько [PERSON] одружився та безперервно проживав, та був зареєстрований у спірному будинку. У 1974 році помер дядько позивача - [PERSON], його батько [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки безперервно проживав у житловому будинку. У 1989 році померла матір позивача - [PERSON], а у 1993 році помер батько [PERSON] Коли ж позивач звернувся оформити свої права на житловий будинок, виявилося, що документи, що посвідчують право власності на вказаний будинок відсутні. Позивач під час розгляду справи позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В судове засідання 25.09.2014 року не з"явився, подав заяву, в якій зазначив, що вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Треті особи позовні вимоги визнали, про що через канцелярію суду подали відповідні заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], [INFO] помер дядько позивача - [PERSON] (а.с.53). Постановою № 1462 виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 18.09.1947 року [PERSON] виділено земельну ділянку площею 910 кв. м., за адресою: [ADDRESS] для будівництва одноквартирного житлового будинку (а.с.17). А в 1950 році [PERSON] на вказаній земельній ділянці побудував житловий будинок загальною площею 55,25 кв. м. [INFO] померла матір позивача -[PERSON], а [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.46). Згідно відомостей будинкової книги (а.с.10-15) батьки позивача з 1957 року, а позивач з 1978 року були зареєстровані в будинку [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS]). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини батько позивача проживав разом із спадкодавцем - рідним братом [PERSON], а тому позивач в порядку ч.1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем майна після померлого батька [PERSON], з приводу чого і звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Горай О.С. Житомирського міського нотаріального округу № 66/02-31 від 17.05.2014 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.50,51) . Матеріалами справи встановлено, що на час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірний житловий будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася таким підзаконним нормативним актом, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію" речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної кантори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Факт належності будинку спадкодавцю ніким не оспорюється і підтверджується дослідженими судом доказами: постановою № 1462 виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 18.09.1947 року про виділення для будівництва одноквартирного житлового будинку земельну ділянку площею 910 кв. м., за адресою: [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS]) (а.с.17), актом про відвід земельної ділянки [PERSON] (а.с.55), копією будинкової книги (а.с.10-15). За таких обставин, оскільки встановлено, що спірний будинок побудовано у 1950 році, проінвентаризовано в органах БТІ за спадкодавцем, інших спадкоємців крім позивача немає, а треті особи [PERSON] та [PERSON] не заперечують щодо визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved