Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Голова Вирівської сільської ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини із сім'ї без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачка [PERSON], [INFO], мати малолітнього [PERSON],[INFO] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по його вихованню та утриманню, а батько - [PERSON], проживає за межами Сарненського району, дитиною не цікавиться та не визнає. Відповідно до акту обстеження складеного 27.09.2017 року представниками Вирівської сільської ради, малолітній [PERSON] опинився в умовах, загрозливих для життя та здоров'я, тому 28.09.2017 року на позачерговому засіданні виконавчого комітету Вирівської сільської ради було прийнято рішення про відібрання дитини із сім'ї. 29.09.2017 року представниками місцевого органу опіки та піклування спільно із представниками поліції та медицини здійснили відібрання із сім'ї відповідачки малолітньої дитини [PERSON] в зв'язку з безпосередньою загрозою його життю та здоров'ю, з наступним влаштуванням в КЗ "Сарненська центральна районна лікарня" для обстеження та, при необхідності, лікування, про що було складено відповідний акт. Враховуючи, те, що у відповідачки є ще діти на утриманні і щодо яких вона також ухиляється від виконання батьківських обов'язків, однак, які не перебувають в загрозливих для життя та здоров'я умовах та не були відібрані із сім'ї, з метою надання шансу матері для виправлення та мінімізації загрози розлучення братів та сестер назавжди, орган опіки і піклування звернувся з вищевказаним позовом до суду. Також, в разі задоволення позову в частині відібрання дитини, просять з відповідача стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Пояснила, що мати малолітньої дитини не виконує батьківського обов'язку щодо догляду, виховання і утримання дитини, в зв'язку з чим малолітня дитини опинилася в умовах загрозливих для здоров'я та життя. Неодноразово з матір'ю малолітнього, яка зловживає спиртними напоями, проводились бесіди, в ході яких вона попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків та утримання і виховання дитини. На даний час дитина перебуває в лікарні, оскільки при обстеженні матеріально-побутових умов відповідачки було встановлено, що дитина була напівроздягнена, неспокійна, голодна, за нею доглядала малолітня сестра. На підтвердження своїх пояснень представник позивача надала суду виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], з яких вбачається, що дитина перебувала на лікуванні в стаціонарі із скаргами на недостатні прибавки в вазі та з гострим ринітом з 01.03.2017 року по 15.03.2017 року , з 15.03.2017 по 20.03.2017 року та з 26.04.2017 року по 05.05.2017 року та акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 25.09.2017 року, відповідно до якого в будинку панував безлад, антисанітарія, одяг розкидано, на столі були неприбрані залишки їжі, дитяча немита пляшечка для годування. Дитина була брудна, в брудному одязі, неспокійна, лежала на брудному ліжку без постільної білизни. Зовнішній вигляд матері малолітньої дитини свідчив про те, що вона перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Представник органу опіки і піклування Сарненської районної державної адміністрації Гаврилюк Р.Б. також підтримав позов про відібрання дитини від [PERSON], оскільки дитина перебуває в занедбаному стані, голодна, відстає в вазі та розвитку від своїх однолітків. Мати дитини зловживає спиртними напоями, належного догляду і вихованню своїм дітям не надає, дохід сім'ї складається з пенсії батька відповідачки. Відповідачка за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями, не виконує батьківських обов'язків відносно своїх четверо неповнолітніх дітей. Відповідач в судовому засіданні 09.10.2017 року позов про відібрання дитини не визнала, пояснила, що дитина у неї здорова, а працівники служби у справах дітей, приходять до неї і відбирають дитину без причини. Вказує, що діти старші плачуть за своїм братом, хочуть щоб він повернувся в сім'ю. В судові засідання 19.10.2017 та 31.10.2017 року не з"явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO]. До даного свідоцтва його батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання, виховання та утримання малолітньої дитини вбачається, що [PERSON] має четверо дітей, проживає в будинку в [ADDRESS], в якому також проживають її батько та два брати. Сім'я проживає в двокімнатному будинку з пічним опаленням, без побутових зручностей, гігієнічний стан незадовільний, в будинку не прибрано. Малолітня дитина не забезпечена підгузками та предметами гігієни, в брудному одязі. Ніхто з членів сім'ї не працює, живуть на пенсію батька відповідачки. Із [PERSON]була проведена бесіда про реєстрацію дитини та оформлення документів на отримання допомоги при народженні, та належне виконання своїх обов'язків. Виконком Вирівської сільської ради від 28.09.2017 року враховуючи перебування малолітньої дитини [PERSON],[INFO] в умовах загрозливих для життя та здоров'я вирішив здійснити відібрання дитини [PERSON] із сім'ї громадянки [PERSON] та влаштувати для обстеження стану її здоров'я в медичний заклад. 29.09.2017 року на підставі рішення було здійснено відібрання дитини у [PERSON] та влаштовано малолітнього в КЗ "Сарненська ЦРЛ" з метою обстеження стану його здоров'я, про що був складений акт. Вирівською сільською радою був наданий висновок про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав малолітньої дитини із сім'ї [PERSON] Відповідно до даного висновку, враховуючи те, що у [PERSON] є ще діти на утриманні і щодо яких мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, однак які не перебувають в загрозливих для життя та здоров'я умовах та не були відібрані із сім'ї, з метою надання шансу матері для виправлення та мінімізації загрози розлучення братів та сестер назавжди, було вирішено відібрати дитину від матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до характеристики від 05.10.2017 року вбачається, що [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, не виконує батьківських обов'язків щодо чотирьох малолітніх дітей. З довідки про склад сім'ї [PERSON], вбачається, що вона має чотирьох дітей, а саме дочку [PERSON],2005 року народження, сина [PERSON],2006 року народження, дочку [PERSON],2009 року народження та сина [PERSON] ,2016 року народження. Із наданих представником третьої особи документів вбачається, що сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з встановленим випробувальним терміном три місяці для зміни свого ставлення до виховання та утримання дітей. Під час відвідування сім'ї [PERSON] спеціалістами центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в будинку був присутній батько відповідачки, який перебував в нетверезому стані, висловлювався на адресу працівників центру нецензурною лайкою. Самої [PERSON] не було, але через деякий час вона повернулася з найменшим сином, який був одягнений в легку кофтинку, без шапочки. Вона відмовилася показати умови проживання неповнолітніх дітей, наявність продуктів харчування. [PERSON] не дала чіткої відповіді, де її старші діти, мала неприємний запах алкоголю із ротової порожнини. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 12.06.2017 року вбачається, що житлово-побутові умови потребують суттєвого покращення, по будинку розкидані речі, постіль в дитячому ліжечку брудна, по всьому будинку розставлені брудні тарілки, зовнішній вигляд дітей не охайний. Як пояснив представник третьої особи Гаврилюк Р.Б. відповідачка [PERSON] два рази попереджалася службою у справах дітей Сарненської райдержадміністрації про ознайомлення з окремими нормами чинного законодавства щодо відповідальності за неналежне виховання, утримання та розвиток дітей. Цього не заперечила і сама [PERSON] Допитана в судовому засіданні як свідок спеціаліст центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Сарненської райдержадміністрації [PERSON] показала, що веде соціальний супровід сім'ї [PERSON] Неодноразово виїжджали до місця проживання сім'ї, однак відповідачка не дозволяла їм зайти в будинок подивитися умови проживання, сама вона перебувала в нетверезому стані. Через вікно будинку було видно, що в будинку брудно, дитяче ліжечко не застелене, постіль була відсутня, пляшечка для годування була брудна. Були складені відповідні акти, мати неодноразово попереджалася за неналежне виховання і догляд дітей. Від працівників ФАПу їм стало відомо, що мати дитини не приносить її на огляд до лікаря. Старша дочка відповідачки, яка ще сама дитина один раз привела дитину на огляд. Як повідомили працівники ФАПу малолітній [PERSON] не добирає у вазі, оскільки, як сказав лікар, дитину не годують. З боку дирекції Федорівської школи поступали скарги стосовно того, що у старших дітей відповідачки педикульоз, матері були виписані ліки в аптеці, чи вона пролікувала дітей, свідку не відомо. Свідок зауважила, що на сьогоднішній день дитину повертати матері не можна, оскільки вона її не доглядає. Дитині вже рік, а вона постійно лежить в колясці, не сидить. Дитина не знає, що таке як користуватися столовими приборами, крім молочної суміші дитині з їжі нічого більше не пропонують. Перед новим роком дитина потрапила в лікарню, через те, що вона недобирає у вазі і з бронхітом. ЇЇ вилікували і виписали додому, через місяць малолітнього знову доставили в лікарню голодного, простудженого. За весь період знаходження дитини в лікарні, мати жодного разу не відвідала її, не принесла речі та підгузки. Із відповіді адміністрації КЗ "Сарненська ЦРЛ" від 16.05.2017 року вбачається, що при госпіталізації 01.03.2017 року [PERSON] був доставлений у відділення в супроводі медичних працівників ФАПу: голодний, зневоднений, в брудному одязі, від дитини погано пахло брудною білизною. Мати не могла чітко пояснити, як вона годує дитину, коли дитина захворіла. Від матері пахло алкоголем. Як було з'ясовано в судовому засіданні безвідповідальними діями відповідачки, внаслідок її ухилення від виконання свого батьківського обов'язку, завдається шкода правам та інтересам малолітньої дитини. Суд зазначає, що права та інтересам малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі СК України. Частиною 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Позивач Вирівська сільська рада звертаючись до суду з відповідним позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовувала необхідність задоволення такого неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], яке проявилось в тому, що мати зловживає спиртними напоями, за дитиною не доглядає, не годує. Дитина не має одягу, їжі, брудна, не добирає у вазі. Батько дитини з сім'єю не проживає, не цікавиться її життям, здоров'я, не піклується по дитину. Дитина перебуває в загрозливих для життя та здоров'я умовах. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Оскільки підставою для відібрання дитини у батьків є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, докази існування такої небезпеки мають бути однозначними та беззаперечними. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає що таких доказів по справі зібрано достатньо, також доведено винну поведінку [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини. Відповідно до ст. 170 СК України у разі постановлення судом рішення про відібрання дитини, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органу опіки та піклування. Також при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частці від доходу її матері, батька. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні заяви, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України у розмірі 640 грн. 00 коп. у дохід держави.

Outcome: approved