Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернувся позивач з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 4457,25 грн. та судові витрати в розмірі 768,40., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3800,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 15.02.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ТОВ «Агентство комплексної безпеки охоронна фірма «Фрегат» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3707493-02-21-01 предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номер [NUMBER] . У відповідності до умов договору, ПрАТ «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 07.03.2017 року у м.Харкові по вул. Матюшенко, сталася ДТП за участю автомобіля «Chevrolet », державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota», державний номер и [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу «Toyota», було завдано механічні ушкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м.Харкова від 23.03.2017 року, вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем п.16.13 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Виконуючи взяті на себе зобовязання по договору ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 24327,30 грн. Зазначили, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу була застрахована за полісом № АК/0929332 в ПрАТ СК «ВУСО», то останні звернулися до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків за полісом №АК/929332 в розмірі 19870,05 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 4457,25 грн. 27.12.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір №27/12/2017 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак виплати відшкодування здійснено не було, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що відповідно до позовної заяви ДТП сталася внаслідок порушення ним п.16.12 ПДР України, хоча відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 23.03.2017 року дана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем п.12.1 та 13.1 ПДР України. ПрАТ «СК ВУСО» не дочекавшись набуття чинності зазначеної постанови склало страховий акт №2250-02 від 23.03.2017 року в якому вказало винним відповідача у страховому випадку та за участю застрахованого транспортного засобу ЗАЗ Ланос, державний номер [NUMBER] та прийняла рішення про здійснення страхової виплати. Страхова виплата була здійснена відповідно до страхового акту №2250-02 від 23.03.2017 року, але наведені в цьому страховому акті відомості не відповідають дійсності. Вважає, що не має зв`язку між страховим випадком за його участі та здійсненням страхової виплати, недостатність якої позивач намагається стягнути з нього. Усі претензії щодо відшкодування витрат, пов`язаних з страховим випадком від 07.03.2017 року за адресою [ADDRESS] необхідно пред`являти д ПрАТ «СК ПЗУ Україна». Позивач надав відповідь на відзив, в якому зокрема, зазначив, що в страховому акті №2250-02 від 23.03.2017 року щодо даних застрахованого автомобіля наявна описка. Разом з тим, вся інша в страховому акті інформація, а саме номер договору страхування, дата та місце ДТП, відомості про винну особу, які в сукупності підтверджують той факт, що виплати були проведені по цьому страховому випадку. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 23.03.2017 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за 124 КУпАП за те, що він 07.03.2017 року приблизно о 09-40 год керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER] , рухався по вул.Матюшенка в м.Харкові та напроти будинку №28 не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruiser 200, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , у зв`язку з чим заподіяв матеріальну шкоду. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом З копії договору вбачається, що 15.02.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ТОВ «Агентство комплексної безпеки охоронна фірма «Фрегат» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3707493-02-21-01 предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номер [NUMBER] . У відповідності до умов договору, ПрАТ «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно до розрахунку на сплату №1631 від 16.03.2017 року ТОВ «АВТОАРТ» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota», державний номер [NUMBER] складає 24327,30 грн. Відповідно до страхового акту №2250-02 до договору страхування наземного транспорту №3707493-02021-01 від 15.02.2017 року сума страхового відшкодування 24327,30 грн. ПрАТ «ВУСО» зазначена сума була перерахована ТОВ «Автоарт», що підтверджується платіжним дорученням №5827 від 24.03.2017 року. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Крім того, ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу, державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована за Полісом № АК/0929332 в ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", ПрАТ «СК «Вусо» звернулося до ПрАТ "СК "ПЗУ Україна», з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. ПрАТ "СК "ПЗУ Україна» здійснило частину виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Вусо» за полісом № АК/0929332 в розмірі 19870,05 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 4457,25 грн. Згідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Разом з тим згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на вищезазначене, різниця між фактичним розміром збитків (вартістю відновлювального ремонту) та страховим відшкодуванням за Полісом № АК/0929332 має бути сплачена відповідачем. 27.12.2017 року між ПрАТ «СК «Вусо» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 27/12/2017 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «Вусо» відступає (передає), а новий кредитор ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих по договорам страхування. В тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 3707493-02-21-01 від 15.02.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Позивач звертався до [PERSON] з вимогою про добровільну сплату суми в розмірі 4457,25 грн. 23.02.2018 року позивач направив відповідачу претензією про відшкодування шкоди у сумі 4457,25 грн. Однак, останнім не було вчинено жодних дій щодо погашення заборгованості. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Отже, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля «Toyota», державний номер [NUMBER] , є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована ПрАТ «СК «ВУСО», а тому з [PERSON] підлягає стягненню в порядку регресу сума збитків у розмірі 4457,25 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача на свою користь витрат на правову допомогу у розмірі 3800,00 грн., які підтверджені платіжним дорученням № Р24А676097748А07933 від 04.10.2019 року, підлягає задоволенню. Доводи відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог спростовуються вище приведеними доказами по справі з аналізом приведеної нормативної бази. Доводи відповідача щодо невідповідності в страховому акті №2250-02 від 23.03.2017 року щодо даних застрахованого автомобіля, то суд зазначає, що вся інша в страховому акті інформація, а саме номер договору страхування, дата та місце ДТП, відомості про винну особу, в сукупності підтверджують той факт, що виплати були проведені по цьому страховому випадку і в ньому наявна описка, на яку вказує представник позивача. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved