Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Солдатської сільської ради [PERSON] району про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 13.01.2011 року в с.Степове Дніпропетровської області, на земельну ділянку площею 2,899 га у відповідності до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ № 023474 від 28.12.2001р., зареєстрованого за №232. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання сторони не зявилися, але надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 січня 2011 року за місцем тимчасового проживання в [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 371478 (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 2,90 га (рілля 2,463 га, сіножать 0,436 га), розташована на території Солдатської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 023474, зареєстрованого за №232 від 28.12.2001 року (а.с.7-8). З довідки виконкому Солдатської сільської ради [PERSON] району № 398 від 10.08.2015 року вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41653289 від 29.09.2015 року (а.с.12,24). У відповідності до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст.1258 ЦК). У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39317350 від 31.12.2014 року після смерті [PERSON], який помер 28 травня 2011 року, за завою сина [PERSON] відкрита спадкова справа 25.08.2011 року за № 145, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 25). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги як рідний син померлого, їх родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, що мається в матеріалах справи (а.с.11). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У відповідності до довідки виконкому Солдатської сільської ради № 398 від 10.08.2015 року позивач [PERSON] був зареєстрований та проживав за однією адресою з [PERSON], яка була постійною мешканкою с.Крамчанка В.Писарівського району Сумської області (а.с.12). У звязку із втратою правовстановлюючого документа (Державного акту) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Втрата Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ № 023474 та визнання його недійсним у звязку з цим, підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 64 від 19.08.2015 року, що мається в матеріалах справи (а.с.13-14). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved