Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Добрянської сільської ради, третя особа: відділ Держземагентства у Великописарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в с.Добрянське В.Писарівського району Сумської області, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,358 га, розташовану на території Добрянської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 029580, зареєстрованого за №793 від 28.12.2001 року. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Добрянської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держземагентства у Великописарівському районі Сумської області Ароян С.Х. - у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Добрянське В.Писарівського району Сумської області помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,358 га, розташована на території Добрянської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 029580, зареєстрованого за №793 від 28.12.2001 року, виданого на ім'я [PERSON] (а.с.12,28-29). Факт належності згаданого Державного акту [PERSON], який помер [INFO] в с.Добрянське Великописарівського району Сумської області, встановлений рішенням В.Писарівського районного суду від 22 січня 2015 року у справі № 575/23/15-ц, яке набрало законної сили 02.02.2015 року. З довідки виконкому Добрянської сільської ради В.Писарівського району № 853 від 01.12.2014 року вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39317346 від 31.12.2014 року (а.с.11,26). У відповідності до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст.1258 ЦК). У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39317350 від 31.12.2014 року після смерті [PERSON], який помер [INFO], за завою сина [PERSON] відкрита спадкова справа 25.08.2011 року за № 145, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 25). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги як рідний син померлого, їх родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, що мається в матеріалах справи (а.с.10). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У зв'язку із втратою правовстановлюючого документа (Державного акту) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Втрата Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 029580, зареєстрованого за №793 від 28.12.2001 року, виданого на ім'я [PERSON], та визнання його недійсним у зв'язку з цим, підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 101 від 22.12.2012 року, що мається в матеріалах справи (а.с.13-14). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до пунктів 33,34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved