Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

20.04.2015р. позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вони є співвласниками в рівних частинах (по 1/2) будинковолодіння № 109 по вул. Зеленій в с. Стрільбичі Старосамбірського району Львівської області. Право власності вони отримали в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], їхнього відповідно батька та чоловіка, що підтверджується свідоцтвами про право власності на спадщину за законом. Вказували, що [PERSON] (д.п. [PERSON]) О.М. 31.01.1998р. уклала шлюб з відповідачем у справі, який розірвано рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.02.2015р.. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було встановлено, що сторони припинили подружні відносини із-за неналежної поведінки відповідача, який постійно вчиняв сварки, бив дружину - [PERSON]. Відповідач двічі на протязі року притягався до відповідальності за насильство у сім'ї. До моменту реєстрації шлюбу відповідач проживав у с. Стрільбичі в будинку своїх батьків, з 1998р. почав проживати без реєстрації у будинку № 109 по вул. Зеленій в с. Стрільбичі. [PERSON], як власник будинку, не давав згоди на реєстрацію у ньому відповідача. Підтвердженням цього є дані будинкової книги. Проте у паспорті відповідача серії КС № 440836, виданого 16.11.2005р. Старосамбірським РВ УМВСУ у Львівській області, на сторінці 11 є 2 реєстраційні відмітки: перша - місце проживання відповідача зареєстровано 26.05.1995р. в с. Стрільбичі, друга - місце проживання відповідача зареєстровано 26.05.1995р. в с. Стрільбичі по вул. Зелена, 109. Проте остання відмітка про реєстрацію відповідача не відповідає дійсності, оскільки відповідач лише у 1998р. одружився з [PERSON] і тільки з цього часу перейшов проживати за вказаною адресою без реєстрації. Крім того, у будинковій книзі немає жодних даних про реєстрацію у будинку [PERSON]. У довідці, виданій 07.02.2015р. Старосамбірським РС ГУДМС у Львівській області, зазначено місцем проживання [PERSON] с. Стрільбичі (без зазначення вулиці і будинку). Зазначали, що відповідач самовільно, без будь-якої згоди на те власників, зареєструвався у спірному будинку і відмовляється у добровільному порядку знятися з реєстрації. Ще до моменту розірвання шлюбу відповідач залишив їхній будинок і тривалий час там не проживав, що підтверджується актами обстеження умов проживання, складеними представниками Стрільбицької сільської ради Старосамбірського району 20.08.2014р., 25.11.2014р., 20.02.2015р., відповідно до яких [PERSON] у даному будинку не проживає і речей особистого вжитку немає. Проте відповідач і після того, як пішов із будинку, не змінив своєї поведінки, продовжував зловживати алкоголем, влаштовувати сварки та застосовувати фізичне насильство до них та до дітей, нищив предмети домашнього вжитку. З метою зупинення насильницьких дій відповідача вони неодноразово викликали представників міліції, що підтверджується належними доказами. В продовження вказували, що відповідач не проживав у спірному будинку більше шести місяців, проте в квітні 2015р. самовільно, без їхньої згоди, вселився у житловий будинок незавершеного будівництва (А-1) і протиправно використовує належні їм господарські будівлі. Відповідач систематично зловживає алкогольними напоями, в нетверезому стані вчиняє сварки, скандали, які часто призводять до бійок, нищить речі домашнього вжитку, що створює неможливі умови для спільного проживання. Все це негативно впливає на психологічний стан та виховання двох неповнолітніх дітей ([PERSON], [INFO], [PERSON], 2005 р.н.), які проживають з ними та перебувають на їх утриманні. Вони позбавлені можливості вільно пересуватися своїм подвір'ям, користуватися господарськими будівлями. Своїми діями відповідач чинить перешкоди їм у користуванні своїм житлом. Вони неодноразово зверталися до відповідача з вимогою добровільно покинути займане житло, однак він продовжує проживати у належному їм будинку, відмовляється добровільно звільнити його і погрожує їм. Таким чином відповідач, самовільно зайнявши будинок, систематичним порушення правил співжиття робить неможливим для них та неповнолітніх дітей проживання з ним у будинковолодінні, а заходи запобігання та громадського впливу виявилися безрезультатними. З огляду на вищенаведене, просили суд усунути їм перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення [PERSON] із житлового будинку № 109 по вул. Зеленій в с. Стрільбичі Старосамбірського району Львівської області та зняти його з реєстрації місця проживання за цією адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали вимоги позовної заяви в повному обсязі. [PERSON] додатково пояснила, що її колишній чоловік поводився неналежно, постійні сварки і скандали призводять до необхідності постійно викликати міліцію. Її батько ніколи не давав дозволу відповідачу на вселення у будинок. [PERSON] вселився в незавершений будівництвом будинок, що знаходиться біля їхнього будинку. Такий на даний момент не введений в експлуатацію. Станом на сьогодні [PERSON] не проживає там, оскільки йому заборонили працівники міліції. [PERSON] додатково пояснила, що лише через рішення суду можливе зняття з реєстрації відповідача, хоча він був незаконно зареєстрований там. Своєю поведінкою відповідач становить загрозу не лише позивачам та їхньому майну, а й своїм дітям. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно довіреності від 08.05.2015р. вона уповноважує [PERSON] представляти її інтереси в усіх судах. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив та пояснив, що позивачами не доведено систематичності порушення відповідачем правил співжиття як цього вимагає ст.116 ЖК України, а проведення лише профілактичних бесід не є достатнім для такого висновку. Акти обстеження умов проживання, які знаходяться в матеріалах справи, просить не брати до уваги, оскільки вони не містять жодної доказової бази, є ідентичними за своїм змістом, у них не зазначено часу проведення обстеження, що могло припадати на робочий час, коли відповідач був на роботі, з огляду на що припускає, що такі складалися фактично без виходу на місце обстеження. Аналогічним чином факт порушення кримінальних проваджень не є доказами будь-якої винної поведінки відповідача, а рішення суду по цих справах ще немає. З огляду на наведене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи - Старосамбірського районного сектору ДМС України у Львівській області, в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. [PERSON] ст.4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст.16 ЦК України закріплено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений у ст.16 ЦК України. Судом встановлено, що позивачі у справі [PERSON] та [PERSON], є співвласниками будинковолодіння № 109 по вул. Зеленій в с. Стрільбичі Старосамбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 26.03.2015р. приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.9-12). Будинковолодіння складається з житлового дерев'яного з підвалом будинку (А-1), житлового будинку (незавершеного будівництва готовністю 67 %) (А-1'), літньої кухні (Б), сараю (В), сараю (Г), сараю (Д), убиральні (Е), криниці (К), огорожі 1-2 (а.с.9-10). В будинку зареєстровані на даний момент [PERSON], [PERSON], позивачі, [PERSON], [PERSON] - діти [PERSON] та [PERSON], та [PERSON] що підтверджується витягом із будинкової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] (а.с.14-16). [PERSON] відмітки у паспорті [PERSON] він також з 26.05.1995р. зареєстрований в [INFO] (а.с.7). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.02.2015р. розірвано шлюб між [PERSON] (д.п. [PERSON]) О.М. та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 23.02.2015р. (а.с.13). [PERSON] обстеження умов проживання [PERSON] від 20.08.2014р., 25.11.2014р. та 20.02.2015р. останній в будинку № 109 на вул. Зеленій в с. Стрільбичі Старосамбірського району не проживає і речей особистого вжитку немає (а.с.17-19). Зі слів позивачки [PERSON] [PERSON] в березні 2015р. самовільно вселився у житловий будинок незавершеного будівництва, проте на даний час там не проживає. Як встановлено рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.02.2015р., яке набрало законної сили 23.02.2015р., сторони припинили подружні відносини через неналежну поведінку відповідача [PERSON] (а.с.13). Як вбачається із листів-відповідей начальника Старосамбірського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 07.07.2014р., 25.11.2014р., 16.01.2015р., 03.02.2015р., 16.02.2015р. та 20.02.2015р. [PERSON] та [PERSON] систематично звертаються в Старосамбірський РВ ГУМВСУ у Львівській області з приводу неналежної поведінки [PERSON] (а.с.20-25). [PERSON] листа-відповіді в.о. начальника Старосамбірського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 07.07.2014р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї) (а.с.20). Листом від 25.11.2014р. [PERSON] повідомлено, що з [PERSON] працівниками міліції було проведено профілактичну бесіду про недопущення вчинення антигромадської поведінки (а.с.21). Листами від 03.02.2015р. та 20.02.2015р. [PERSON] проінформовано про те, що на [PERSON] складено протокол за ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї) та матеріали справи направлено в Старосамбірський районний суд Львівської області для подальшого розгляду та прийняття рішення по суті (а.с.23, 25). Листом від 16.02.2015р. [PERSON] повідомлено про те, що на її чоловіка - [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї) та матеріали справи направлено в Старосамбірський районний суд Львівської області для подальшого розгляду та прийняття рішення по суті (а.с.24). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. [PERSON] ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами визнається, що відповідач [PERSON] вселився у незавершену будівництвом будівлю, яка знаходиться поряд із будинком, в якому проживають позивачі. Готовність незавершеного будівництва згідно свідоцтв про право на спадщину за законом становить 67 %. Зі слів [PERSON] такий новозбудований будинок до сьогодні не введений в експлуатацію. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. При цьому, згідно вимог вищевказаних положень закону, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону та з урахуванням положення про дію законі в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст.5 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні, рішення про державну реєстрацію права власності на будівництво, що знаходиться за однією адресою з будинком позивачів, не приймалося, такий і надалі є об'єктом незавершеного будівництва і в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства не приймався. На момент видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (26.03.2015р.) діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ від 17.10.2013р. № 868, згідно п. 81 якого державна реєстрація права власності на об'єкт незавершеного будівництва проводиться у порядку, встановленому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Пунктом 83 Порядку передбачається, що для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва заявник також подає документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт та технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва. Таким чином станом на момент одержання позивачами свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно законодавство України передбачало обов'язкову державну реєстрації об'єктів незавершеного будівництва. [PERSON] ч.ч.2, 3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо ) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації (питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється Порядком, затвердженим постановою КМУ від 13.04.2011р. № 461. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абз.1 цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Окрім того відповідно до ст.26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст.31 цього закону, її експертизи; затвердження проектної документації, виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування. У п.33 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, слід виходити з того, що відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується право власності чи законного володіння. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином фізична чи юридична особа, яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного нерухомого майна як об'єкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Вказана позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 05.11.2014р. у справі за № 6-135 цс14. Враховуючи те, що незавершений будівництвом будинок, що входить в будинковолодіння № 109 на вул. Зеленій в с. Стрільбичі Старосамбірського району Львівської області, позивачами в установленому законом порядку не здано в експлуатацію, державна реєстрація такого не проведена, право власності в установленому законом порядку не оформлене, суд позбавлений можливості застосувати такий спосіб захисту їх цивільних прав та інтересів як виселення, оскільки таке не може бути проведене із об'єкта незавершеного будівництва, а в житловому будинку, де проживають позивачі, відповідач не проживає, що визнається обома сторонами у справі. Не підлягає також задоволенню позовна вимога в частині зняття з реєстрації [PERSON] за адресою проживання [INFO], як така, що є передчасною, оскільки згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою та з інших підстав. Таким чином для зняття з реєстрації в відповідні органи подається рішення суду, яке набрало законної сили, у відповідних категоріях справ, тобто на момент звернення позивачів до суду їхнє право не було порушене, невизнане чи оспорюване, оскільки не було правової підстави для зняття [PERSON] з реєстрації.

Outcome: dismissed