Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки, [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 23618,29 грн., за кредитним договором № б/н від 08.02.2011 року та судові витрати у розмірі 1921,00грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 08.02.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п.2.1.1.2.3 п.2.1.1.2.4 договору на підставі яких відповідачка при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору . АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту . Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями . Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 25.06.2019 року має заборгованість в розмірі 23618,29грн., з яких: - 10232,33грн. - заборгованість за тілом кредита; - 4878,19грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; - 6156,90грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 750,00 грн.- нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн.- штраф (фіксована частина); - 1100,87 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідачка порушила норми законодавства та умови кредитного договору. Представник позивача Чепіга Д.О. ( довіреність №1735-К-Н-О а.с.31) в судове засідання не з`явився, подав клопотання (а.с.37), згідно якого просить позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.02.2011 року, розглянути без участі представника позивача. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Відповідачка [PERSON] , та її представник - адвокат Білянський Н.М. (ордер серії ІФ №066013 а.с.167-168) позовні вимоги не визнали, з підстав викладених у відзиві на позов, просили відмовити в задоволенні позову. Відповідно до заяви від 05.11.2019 року , просять застосувати строки позовної давності до вимог банку про стягнення коштів за кредитним договором. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Семків М.Н. ( ордер а.с.67) подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач в позові просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON] , на користь АТ КБ "ПривагБанк" заборгованість у розмірі 23618,29 грн., за кредитним договором № б/н від 08.02.2011 року та судові витрати у розмірі 1921,00грн. Позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного: В матеріалах справи відсутній сам договір без номеру, а є тільки заява позичальника на отримання кредиту від 08.02.2011р. Позивач в позові, не зазначив момент виникнення заборгованості (порушення зобов`язання), ні строк повернення кредитних коштів. Строк використання кредитної картки завершився. Належних та допустимих доказів видачі їй іншої банківської картки позивачем не долучено. Згідно п.3.1.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», на які посилається позивач, строк дії картки негайного випуску продовженню не підлягає. Тобто встановленню у даній справі підлягає початок перебігу трьохрічного строку для пред`явлення кредитором вимоги до боржника, який пов`язаний саме з днем настання строку виконання основного зобов`язання. Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен здійснювати не пізніше останнього числа кожного місяця . З того ж графік розрахунку заборгованості за договором борг та пеня в розмірі 6156,90 була нарахована за період з 05.02.2013р. по 25.06.2019р., тобто строк порушенні зобов`язання наступив з 05.02.2013р. Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен здійснювати не пізніше останнього числа кожного місяця. Нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти в розмірі 4878,19 грн.. здійснюються з 05.02.2013р. і позивач здійснив нарахування таких процентів за період часу з 05.02.2013р. по 25.06.2019р., тобто строк понад 36 місяців. Оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідачки штрафу та пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а вимога про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до звернення до суду є необгрунтованою. У заяві позичальника від 08.02.2011р. процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказані обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону № 1023- ХП про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання умов кредитного договору, не підлягають до задоволення. Просить відмовити у позові (а.с.116-117). Представник позивача АТ КБ „ПриватБанк" - Гаренко Н.В. (довіреність а.с.128), подала відповідь на відзив в якій зазначила, що відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачці було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, в Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином, чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, для придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають: заява, Умови,Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг, відповідачці було відкрито картковий рахунок (п.п. 1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рухунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримала відповідачка та мобільний телефон, який вказала відповідачка (п. 1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в заяві. Картковий рахунок, це рахунок фізичної особи, до якого випущена карта (п.п. 1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачці надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта). Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписки по рахунку. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до правил користування карткою, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня - 06.2022 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідачки 30.06.2019 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідачка посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Також необхідно зауважати, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідачка знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором. На даний час, відповідачка належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконала. Враховуючи викладене, просять суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (а.с.124-127). Суд, вислухавши пояснення відповідачки та її представника наданими в судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, відзив на позовну заяву,відповідь на відзив представника позивача, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №б/н від 08.02.2011р., [PERSON] , отримала кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] , підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.12-28). Також, ці умови прямо передбачені у даному випадку - в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» до договору SAMDN50000040758420, ІПН [NUMBER] , [PERSON] , яка безпосередньо підписана позичальником, що свідчити про прийняття позичальником [PERSON] запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (а.с.13). При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки за картковим рахунком на умовах, зазначених в пункті 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до пункту 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та здійсненні за ними операції. Згідно з положеннями пунктів 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. У відповідності до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань у цілому або у встановлений банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Відповідно до копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» до договору SAMDN50000040758420 , базова % ставка в місяць становить 3%. Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.02.2011 року, укладеного між АТ КБ "ПриватБанком" та [PERSON] , станом на 25.06.2019р. (а.с.8-11) за відповідачкою [PERSON] , наявна заборгованість в сумі 23618,29 грн., в тому числі : 10232,33грн. - заборгованість за тілом кредита; 4878,19 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 6156,90грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн; 1600,87 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Вказаний розрахунок зроблений за період з 01.01.2016р. по 25.06.2019р. З розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 08.02.2011 року вбачається, що станом на 25.06.2019 року [PERSON] , нараховано пеню за прострочене зобов`язання в розмірі 6156,90грн., пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., в розмірі 750,00грн. та заборгованість по судовим штрафах - 1600,87 грн. Після проведення математичних розрахунків та враховуючи Тарифи обслуговування кредитної карти «Універсальна», суд встановив, що заборгованість по штрафах була нарахована після нарахування пені, що свідчить про те, що штраф в даному випадку є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за порушення строків виконання кредитних зобов`язань. Таким чином, в кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов`язань, а саме за порушення строків виконання грошового зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості та є неправомірним, виходячи з наступного: За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003ц15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, відповідно до п.2.1.12.2.2. Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Як вбачається із копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» до договору SAMDN50000040758420 , визначено що пеня=пеня (1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова процентна ставка за договором)/30-нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше (а.с.13). Тобто за одне й те саме порушення зобов`язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. Враховуючи наведене, не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення двох різновидів пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., в розмірі 750,00 грн., та відповідно до п.п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1100,87 грн. - штраф (процентна складова) . Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню 21267,42 грн., заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.02.2011 року, з яких: 10232,33грн. - заборгованість за тілом кредита; 4878,19 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 6156,90грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання. Також судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 08.02.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом стягнення заборгованості. Доводи відповідачки щодо застосування строку позовної давності, на які вона посилається в письмовій заяві про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не підлягають задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Згідно ч.1,ч.2 ст. 257 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до Умов договору, відповідачці було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. В постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, висловлено правову позицію про те, що у випадку належного виконання позичальником зобов`язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до правил користування картою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Копія довідки виданої АТ КБ „ПриватБанк" (а.с.84) свідчить про те, що за кредитним договором №б/н від 08.02.2011 року укладеному між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] , було видано 5 кредитних карток ,остання з яких за № [NUMBER] відкрита 30.10.2018 року та має термін дії до червня 2022 року, що не заперечила в судовому засіданні відповідачка [PERSON] . З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.02.2011 року здійсненого станом на 25.06.2019 року вбачається, що останні платежі, які було здійснено відповідачкою [PERSON] в рахунок погашення заборгованості у розмірі 567, 94 грн. та 2,27грн. відбулися 20.10.2018 року та 26.10.2018 року, пеня в розмірі 6156,90грн. нарахована за період з 01.02.2019 року по 25.06.2019 року, а з позовом до суду банк звернувся 08.07.2019 року, тобто в межах загальної та спеціальної позовної давності. Враховуючи те, що відповідачка, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяла на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення . Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 625, 629, 634, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved