Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.02.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12. "Умов та Правил надання банківських послуг" договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та норм Закону відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2014 року має заборгованість - 10.789,33 грн., яка складається з: 2.512,61 грн. - заборгованість за кредитом; 5.072,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3.204,58 грн. - заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 3.286,01 грн., яка була задоволена судовим наказом Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить 7.503,32 грн. А також штрафи відповідно до п.8.6. "Умов та Правил надання банківських послуг": 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 375,17 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 8.378,49 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "Приватбанк". Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8.378,49 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.(а.с.2-5). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.40-42). В апеляційній скарзі (а.с.46-49) ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки: - суд не прийняв до уваги п.п.9.3.,9.5., згідно яких картрахунок відкритий на невизначений термін і може бути закритий на підставі заяви держателя та якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін; - перебіг строку позовної давності почне відраховуватися з наступного дня після закінчення строку дії договору, а відтак строк позовної давності не є пропущеним. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якого відповідач звернувся з заявою до суду. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11). За розрахунком банку заборгованість за кредитним договором станом на 31.08.2014 року становить 10.789,33 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 2.512,61 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 5.072,14 грн.; комісія в сумі 50,00; прострочена комісія в сумі 3.154,58 грн.; сума за кредитом, задоволена рішенням суду в розмірі 3.286,01 грн.; заборгованість по судовим штрафам в сумі 875,17 грн.; підсумкова заборгованість - 8.378,49 грн. (а.с.7-10). Відповідно до п.9.12. Розділу-I "Умов та правил надання банківських послуг" договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін (а.с.12-17). Відповідно до п.5.4. Розділу-II "Умов та правил надання банківських послуг" строк погашення кредиту за платіжними картками: процентів - щомісячно за попередній місяць, а кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (а.с.12-17). Відомості щодо звернення будь-кого зі сторін з заявою про припинення дії картки в матеріалах справи відсутні. Тому згідно з умовами кредитного договору строком погашення кредиту за платіжною карткою у повному обсязі слід вважати 14.02.2010 року. Судовим наказом Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 3286,01 грн. (а.с.6). З наданої банком заяви від 14.11.2007 року про видачу судового наказу (а.с.74-75) та розрахунку заборгованості станом на 20.11.2008 року (а.с.76) вбачається, що за судовим наказом Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року з відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 3286,01 грн. станом на 20.11.2008 року, яка складається з: кредиту в сумі 2512,61 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 378,83 грн., фіксованого штрафу в сумі 250,00 грн. та процентного штрафу в сумі 144,57 грн. Стягнення заборгованості станом на 20.11.2008 року за судовим наказом від 21.01.2009 року є підставою для відмови у задоволенні позову банку цієї заборгованості вдруге. Як вбачається зі справи, згідно з позовними вимогами банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без врахування заборгованості, стягнутої за судовим наказом. Отже на підлягає стягненню сума заборгованості з кредиту в сумі 2512,61 грн. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В суді першої інстанції відповідач звернулась з заявою від 23.12.2014 року про застосування до позовних вимог банку строку позовної давності (а.с.37). Відомості про погашення відповідачем заборгованості з кредиту стягнутої за судовим наказом у справі відсутні. Само по собі стягнення заборгованості з кредиту за рішенням суду, в тому числі за судовим наказом, не припиняє зобов'язань позичальника за кредитним договором, оскільки в переліку підстав припинення зобов'язання, визначених в Главі 50 "ПРИПИНЕННЯ ЗОБОВ'ЯЗАННЯ" ЦК України, стягнення за рішенням суду підставою для припинення зобов'язання не передбачене. Така правова позиція висловлена в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, в п.19 якої надане роз'яснення про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін за кредитним договором. Отже після отримання банком судового наказу від 21.01.2009 року та несплати відповідачем заборгованості з кредиту, банком обґрунтовано на суму залишку кредиту нараховані відсотки за користування відповідачем сумою неповернутого кредиту. Умовами кредитного договору не встановлений строк виконання позичальником зобов'язань по сплаті відсотків, нарахованих на суму залишку кредиту, стягнутого за рішенням суду, але на цей час неповернутого позичальником, в тому числі на підставі судового наказу. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином банк на свій розсуд визначає строк настання виконання позичальником зобов'язання з погашення заборгованості зі сплати відсотків за користування залишком кредиту шляхом направлення відповідачу письмової вимоги або звернення до суду з позовною заявою. За наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності позовні вимоги банку про стягнення відсотків за користування неповернутим кредитом підлягають задоволенню в межах трьох років на дату звернення банку з позовом до суду. З позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду 14 жовтня 2014 року (а.с.2). Тому задоволенню підлягають позовні вимоги банку про стягнення відсотків за період з 14 жовтня 2011 року по 31 серпня 2014 року, тобто дату, на яку в позовній заяві банком заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з розрахунком банку за період з 14 жовтня 2011 року по 31 серпня 2014 року розмір заборгованості за відсотками становить 3304,59 грн., з розрахунку: 5072,14 грн. (борг станом на 31 серпня 2014 року) - 1767,55 грн. (борг станом на 01.04.2011 року) = 3304,59 грн., а розмір заборгованості за комісією становить 1625,00 грн., з розрахунку: 3204,58 грн. (борг станом на 31 серпня 2014 року) - 1579,58 грн. (борг станом на 01.04.2011 року) = 1625,00 грн. (а.с.7-10). Відсутні підстави для задоволення позову банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за період станом до 14 жовтня 2011 року, щодо яких сплив строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач. Відсутні підстави для задоволення позову банку про стягнення боргу з кредиту в сумі 2512,61 грн. та штрафів, суми яких стягнуті за судовим наказом від 21.01.2009 року. Зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову банку про стягнення заборгованості за відмотками в межах строку позовної давності на час звернення банку з позовом до суду за період з 14 жовтня 2011 року по 31 серпня 2014 року в сумі 4929,59 грн. та про відмову в іншій частині позову. Враховуючи часткове задоволення позову банку підлягають стягненню з відповідача на користь банку судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 49,29 грн. У зв'язку з викладеним і

Outcome: partial