Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON], звернулася до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати зареєстрований 16.08.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області ,шлюб між нею та відповідачем [PERSON], актовий запис № 22. Стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось в зв"язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, ведення спільного господарства, вирішення матеріально побутових проблем. Зазначає, що не бажає примирення, впевнена , що сімейні та шлюбні стосунки з відповідачем налагодити неможливо. Відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини, хоча має постійний стабільний дохід, працевлаштований, тому вона вимушена захищати права дитини на належне матеріальне утримання зі сторони батька в судовому порядку. В підготовче судове засідання сторони не з»явилися, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в тому розмірі, якому вказала позивачка. Заяви сторін долучено до матеріалів справи. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд у відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони 16.08.2014 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області про що зроблено відповідний актовий запис № 22 ( а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] ( а.с.10). Як вбачається з довідки , виданої ТОВ « АПК АГРО- ТЕХ- СЕРВІС» від 11.07.2018 року , [PERSON] працює в ТОВ «АПК АГРО- ТЕХ- СЕРВІС» з 07.02.2018 року на посаді менеджер в гуртовій торгівлі. Її доходи за період з 07.02.2018 року по 30.06.2018 року склали 18960,00 грн. ( а.с.9). [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді столяра, що підтверджується довідкою про доходи від 11.07.2018 року № 12. Загальна сума доходу за період з січня 2018 року по червень 2018 року становить 20930 грн. 94 коп. ( а.с.10). Зі змісту позову вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально. Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як визначено ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог про стягнення з нього аліментів , позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів також підлягають до повного задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. з позовної вимоги про розірвання шлюбу, а також на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. з позовної вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved