Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що будинок № 2 по вул. Мишуги в м. Києві перебуває на балансі ОСББ «Сердолік» з 01 липня 2012 року. Внаслідок несплати відповідачами, які є власниками квартири [ADDRESS] комунальних послуг утворився борг в розмірі 23 883 гривень 41 копійка, який і просив стягнути відповідачів. Представник позивача, Мартюшев С.С. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та додатках до неї. Вказав, що попри те, що позивач є виконавцем послуг, а відповідачі - споживачами, ними не вносилася плата за спожиті житлово-комунальні послуги, що стало причиною утворення боргу та звернення до суду з відповідним позовом. Будь-яких претензій щодо якості послуг від відповідачів не надходило. В судовому засіданні, призначеному на 17 серпня 2015 року представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила відкласти судове засідання, проте поважних причин для відкланення розгляду справи не надала. Вказала, що оскільки договору про участь у витратах на утримання будинку між сторонами не укладено, договірних відносин не настало. Зазначила, що не вважає, що квартира [PERSON] у спірному будинку перебуває на балансі у ОСББ «Сердолік». Крім того, незважаючи на те, що в квартирі встановлений лічильник, позивачем нарахування за житлово-комунальні послуги проводиться в загальному порядку. З цих підстав просила суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, з будь-якими заявами до суду не звертався, причини його неявки суду не відомі. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 09.06.2011 року. Згідно довідки Форми-3 ОСББ «Сердолік» № 7/2015 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] у троьохкімнатній квартирі на 5 поверсі 23 поверхового будинку, який належить ОСББ «Сердолік». Сім'я складається з трьох чоловік: [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] (онука) (а.с.116). Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2012 зобов'язано КП "Житло-сервіс" передати на баланс ОСББ "Сердолік" житловий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мишуги, 2, згідно Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1521. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з розрахунку (а.с.84, а.с.85-86) за період з 01.07.2012 року по 01.03.2015 року відповідачі не сплачують за житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 23 883 гривні 41 копійка. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил наданню населенню послуг з газопостачання споживачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, а з 01.06.2011 року згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року плата за використовування теплової та електричної енергії, газу та водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартир, наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ст. 540 ЦК України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний з кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. А статтею 541 цього Кодексу встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема неподільності предмета зобов'язання. Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача щодо наявності у відповідача лічильників холодного, гарячого водопостачання та теплового лічильника, оскільки відповідно до п. 9,10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентській облік, періодична повірка, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. За відсутності у позивача інформації щодо установлення в квартирі відповідача засобів обліку води, позивач згідно з п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення обґрунтовано нараховував плату за надані послуги згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу. В матеріалах справи відсутні докази щодо взяття на абонентський облік теплового лічильника. Суд також відкидає твердження представника відповідача, що ОСББ «Сердолік» є неналежним позивачем з огляду на відсутність належних доказів прийняття будинку на баланс об'єднання, вважає їх безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме ОСББ «Сердолік» здійснює обслуговування будинку, прибудинкової території, уклало договори з відповідними організаціями на водо- і теплопостачання. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, адже між сторонами відсутній відповідний договір, оскільки вказана обставина не звільняє останніх від сплати спожитих послуг та утримання будинку та прибудинкової території, так як відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», саме на споживачеві лежить обов`язок в укладенні цього договору та оплаті наданих послуг. Отже, посилання представника відповідача на відсутність між сторонами укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не заслуговують на увагу, оскільки зазначена обставина не може бути підставою для відмови у даному позові. Крім того, відповідачами не надано і письмово підтверджених звернень до позивача з питань неякісно наданих послуг. Враховуючи зазначене, відповідачі, будучи наділені правом подання доказів, в порядку ч. 1 ст. 60 ЦПК України не подали жодного належного та допустимого доказу, які би вказували на безпідставність та необгрунтованість вимог позивача, не переконали суд у своїй правоті та не довели обставини, на які посилаються в обґрунтування своїх вимог чи заперечень. З врахуванням встановлених обставин справи, суд,

Outcome: approved