Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на житловий будинок із відповідними надвірними будівлями, що знаходяться у [ADDRESS], та дві земельні ділянки площею 0,2191 га і 0,1645 га, цільове призначення яких: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані у [ADDRESS] та по [ADDRESS], кадастрові номери земельних ділянок: 3221284001:01:037:0002 та 3221284001:01:007:0001 відповідно. Заповіту на випадок своєї смерті батько не складав. Він (позивач) є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька. 11 грудня 2012 року на вказаний вище житловий будинок Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого 20 грудня 2012 року Комунальне підприємство Київської обласної ради "Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвало за ним право власності на цей житловий будинок. У видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені дві спадкові земельні ділянки нотаріальною конторою йому відмовлено листом за № 1879/02-14 від 08 липня 2014 року, у зв'язку з розбіжностями в кадастровому номері щодо земельної ділянки площею 0,2191 га та відсутністю реєстрації державного акта на право власності на ім'я батька [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,1645 га. Земельна ділянка площею 0,2191 га, що розташована у [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд належала батькові [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 046244, виданого 19 січня 2004 року. У державному акті кадастровий номер цієї земельної ділянки 3221284001:01:037:0001. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 червня 2013 року кадастровий номер даної земельної ділянки 3221284001:01:037:0002. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 046243, виданим 19 січня 2004 року, померлому батькові [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1645 га, розташована у [ADDRESS], цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0001. Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 21 грудня 2009 року № 1951-28-V цільове призначення вказаної земельної ділянки площею 0,1645 га змінено, із ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі цього рішення на ім'я [PERSON] було виготовлено державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЯК № 348666. Проте отримати державний акт за життя батько не встиг. Просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], право власності на земельну ділянку площею 0,2191 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3221284001:01:037:0002, та земельну ділянку площею 0,1645 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3221284001:01:007:0001, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути дану справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов [PERSON] задовольнити. Відповідач Княжицька сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що проти визнання за позивачем [PERSON] у порядку спадкування права власності на дві спірні спадкові земельні ділянки площею 0,2191 га та 0,1645 га, розташовані у [ADDRESS] та [ADDRESS], не заперечує. Просить розглянути справу без участі їхнього представника. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON], батько позивача, помер [INFO]. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син, позивач [PERSON], який подав у встановлений законом строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджують матеріали спадкової справи № 692/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON]. 11 грудня 2012 року та 08 липня 2014 року нотаріальною конторою позивачу [PERSON], як спадкоємцю першої черги за законом після смерті батька [PERSON], видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлому житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку площею 1,0331 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 3221284000:03:007:0036. Листом за № 1879/02-14 від 08 липня 2014 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказані вище дві спірні спадкові земельні ділянки відмовлено, через розбіжність у кадастровому номері земельної ділянки площею 0,2191 га та відсутність реєстрації державного акта на право власності на ім'я спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1645 га. Суд встановив, що померлому [INFO] [PERSON] на праві власності належали ще дві земельні ділянки площею 0,2191 га та 0,1645 га, що розташовані у [ADDRESS] та [ADDRESS], що підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 046244, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 8, виданим 19 січня 2004 року на підставі рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 27 листопада 2003 року № 125, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,2191 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221284001:01:037:0001. Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 червня 2013 року видно, що на підставі зазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 046244 [PERSON] є власником земельної ділянки за вказаною вище адресою, кадастровий номер 3221284001:01:037:0002. Також на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 046243, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 9, виданим 19 січня 2004 року на підставі рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 27 листопада 2003 року № 125, померлому [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,1645 га, що розташована у [ADDRESS], цільове призначення якої було для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0001. Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області за № 1951-28-V від 21 грудня 2009 року цільове призначення цієї земельної ділянки змінено, із ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі цього рішення сільської ради на ім'я [PERSON] на дану земельну ділянку площею 0,1645 га був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 348666, із цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Одержати за життя цей державний акт батько позивача [PERSON] не встиг, своє право власності на цю земельну ділянку він не зареєстрував. Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки, припиняється у момент її смерті. За змістом норм ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом п. "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із п. "а" ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], якому на момент смерті [INFO] належали спірні земельні ділянки, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved