Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.06.2014 [PERSON] отримав кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за [PERSON] та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто, у порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. На підставі зазначеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12032,66 грн. за кредитним договором № б/н від 04.06.2014. Ухвалою від 29 серпня 2018 року заочне рішення Фастівського міськрайонного суду від 01.06.2018 за заявою представника відповідача про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, визнавши заборгованості за тілом кредиту в розмірі 782,91 грн. та визнали\~частково суму\~заборгованостіза пенею 99,61 грн. та відсотками - 831,38 грн., що разом складає заборгованість в загальному розмірі 1 713,90 грн., в задоволенні інших заявлених вимог просили відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 04 червня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачем [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 04.06.2014 року, відповідно до якої відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг /а.с.18/. Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що за користування [PERSON] нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 01.02.2018 утворилась заборгованість у загальному розмірі 12032, 66 грн., яка складається з наступного: 782,91 грн. тіло кредиту; 1182,95 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 9017,63 грн. нараховано пені; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 549,17 \~грн. штраф (процентна складова). В судовому засіданні представники відповідача зазначили про те, що [PERSON] незаконно збільшив розмір процентної ставки в односторонньому порядку, при цьому не повідомивши відповідача належним чином. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позивачем нараховувалися проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 04.06.2014 року по 29.08.2014 року - 30,00%, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року - 34,80%, з 01.04.2015 року по 31.08.2017 року 43,20%. Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, [PERSON] має право проводити зміни тарифів. При цьому [PERSON], зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до ч. 5 ст. 1056-1 ЦК України, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. [PERSON] договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс, індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів, значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. Відповідно до ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Таким чином, встановлено, що укладеним між сторонами договором, в тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки. За таких обставин, суд вважає, що визначена сторонами при укладенні договору процентна ставка - 30,00% річних є фіксованою та не може змінюватись протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки, без дотриманням вищенаведених вимог ст. 1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Крім того, на виконання припису ст. 81 ЦПК України, представником позивача належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованого збільшення розміру процентної ставки суду не надано, зокрема не надано позивачем повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки. Відповідно до ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 9017,63 грн., з врахуванням заперечень представників відповідача необхідно застосувати до даних правовідносин спеціальну позовну давність. Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п.1.1.5.25 кредитного договору, за несвоєчасну сплату послуг, передбачених Договором, умовами та правилами, клієнт сплачує по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що сума заборгованості за пенею становить 9017,63 грн., однак даний розрахунок проведений позивачем без належного обґрунтування, проте враховуючи наданий представниками відповідача розрахунок суми пені /а.с.103-104/, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума пені в розмірі 99,61 грн. Враховуючи відсоткову ставку в розмірі 30,00%, представниками відповідача визнається заборгованість за відсотками в сумі 831,38 грн., згідно розрахунку, наданими представниками відповідача в письмовому поясненні /а.с.105/. Тому, враховуючи, що заявлена позивачем заборгованість за відсотками в сумі 1182,95 грн. не доведена, а представники відповідача визнають суму заборгованості за відсотками лише в сумі 831,38 грн., тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 831,38 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів, що також не визнається представниками відповідача то суд вважає наступне.\~\~\~\~ Із розрахунку заборгованості за договором встановлено, що позивачем нараховано штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина) та 549,17 грн. (процентна складова).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що за порушення клієнтом строків виплати грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми боргу по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. Тобто вказаним пунктом передбачено сплату двох видів штрафів «фіксована частина» та «процентна складова», як виду цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення клієнтом строків виплати грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів. Крім того, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Так, із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобовязання за кредитним договором, банком одночасно нараховано пеню у розмірі 9017,63 грн. та накладено штрафу сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та штраф у сумі 549,17 \~грн. (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що одночасне застосування двох видів штрафів за одне й те саме порушення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. В свою чергу, за правилами ст. ст. 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково, а саме, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.06.2014 року в сумі 1\~713,90 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в сумі 782,91 грн., заборгованість за пенею в сумі 99,61 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 831,38 грн. В задоволенні решти сум за кредитним договором відмовити. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 250,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial