Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в його користь 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями посадових осіб [PERSON] районної державної адміністрації. Позов мотивовано наступним. Головою [PERSON] РДА, в порушення вимог ст.40 Конституції України, ст.ст.2, 3, 7, 13, 16, 28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст.19 Закону України "Про звернення громадян", п. "г" ст.5 Закону України "Про боротьбу з корупцією" в листі від 19.03.2012р. №97 надано неповну та недостовірну інформацію на звернення №11 від 20.02.2012р. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015р. у справі №147998/12/9104 визнано протиправними дії [PERSON] РДА щодо розгляду заяв фермерського господарства "[PERSON]В." від 20.02.2012р. за №111 та від 26.03.2012р. за №182, що вчинені в неповному обсязі та зобов'язано [PERSON] РДА розглянути відповідні звернення фермерського господарства "[PERSON]В." від 20.02.2012р. за №111 та від 26.03.2012р. за №182 в порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян", Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та надати обгрунтовану відповідь. 16.11.2017р. представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації подав заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що позов є безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Позивач пред'явивши вимоги про стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів. Позивач обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові. Просить в задоволенні позовних вимог фермерського господарства "[PERSON]В." відмовити повністю. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Дослідивши докази, суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що представник фермерського господарства [PERSON] дійсно звертався в [PERSON] РДА зі зверненнями від 20.02.2012р. за №111 та від 26.03.2012р. за №182 на які йому надано неповну та недостовірну інформацію, що стверджується постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015р. у справі №147998/12/9104. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин, за яких підприємство чи організація може вважати, що їй заподіяно моральну шкоду. В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (статті 269, 270 ЦК). Згідно із ст. 94 ЦК України юридична особа має особисте немайнове право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та на інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Цією ж статтею передбачено, що особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Таким чином, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, а визначення змісту ділової репутації залежить від природи її суб'єкта. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Крім того, невнесення слідчим, прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань можуть бути оскаржені до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом. Однак, цим правом позивач не скористався. Також, позивач в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув. З огляду на зазначене, а також те, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати позивачу джерелом для збагачення, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed