Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Звернувшись до суду із цим позовом, представник АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 24 травня 2005 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6 000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зобов`язавшись слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту та вчасно погашати заборгованість. Втім, своїх зобов`язань відповідач не дотрималась, внаслідок чого станом на 13 вересня 2018 року має заборгованість перед банком на загальну суму 43 347, 50 грн., а саме : за тілом кредиту у розмірі 16 976,61 грн., за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 323, 60 грн. і за пенею у розмірі 21 047, 29 грн. У зв`язку із таким, позивач через свого представника просив стягнути вказану заборгованість з відповідача на його користь, а так само і сплачений ним судовий збір за подання цього позову у розмірі 1 762, 00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, надав до заяву, в якій просить розглянути справу без його участі і зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а у разі неявки відповідача - не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не прибула, викликався у нього неодноразово за адресою, що зазначена у позовній заяві шляхом направлення судової повістки та неодноразової публікації оголошення про виклик на офіційному веб - порталі судової влади України, яке було розміщене не пізніше, ніж за десять днів до дати судового засідання, а тому, в силу положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, відповідач будь - яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань до суду не направляла, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування всіх умов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач неодноразово повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явилась, причин своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи, що підтверджується відповідною заявою його представника. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. За таких обставин, суд, перевіривши доводи, на які посилається позивач, оцінивши наявні у нього докази, ураховуючи правила заочного розгляду справи, з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до такого. Так, суд установив, що 24 травня 2005 року відповідач уклала з відповідачем договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти із кредитним лімітом 4 000,00 грн. Та базовою процентною ставкою по кредитному ліміту 3 % в місяць із розрахунку 360 днів на рік. Також відповідач 11 березня 2015 року підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодилась із тим, що вона разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", а також "Тарифами Банку" та "Пам`яткою клієнта" становить Договір про надання банківських послуг, укладений між ним та позивачем, що підтверджується його підписом Крім того, умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачено сплату позичальником пені у разі несвоєчасного погашення заборгованості, а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому із зобов`язань. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Та як установив суд у цьому випадку, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконувала не належно, про що свідчать дані наданого позивачем розрахунку заборгованості. Зокрема, із цього слідує, що позивач сплачувала тіло та відсотки за користування кредитними коштами нерегулярно, а останнього разу здійснила платіж 10 серпня 2017 року. Внаслідок такого, у відповідача нього виникла заборгованість перед позивачем, а саме: за тілом кредиту у розмірі 16 976, 61 грн., за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 323,60 грн. Але частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. А за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (1 статті 1054 ЦК України). При цьому, згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на ці положення закону та установлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача у цьому випадку є обґрунтованими, проте, на переконання суду, вони підлягають частковому задоволенню. Так, суд вважає що заборгованість за тілом кредиту та відсотками за його використання підлягає задоволенню у розмірі, що пред`явлений позивачем, тобто, 16 976, 61 грн. за тілом кредиту та у розмірі 7 323, 60 за нарахованими відсотками відповідно. Підлягає до задоволення також і вимога про стягнення пені у розмірі 21 047, 29 грн., що пердбачено п. 2.1.1.12.6.1 Договору. Зокрема, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Тож, можна зробити висновок, що пеня - це вид цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, у тому числі й строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Як наслідок, вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. Стосовно ж стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, то суд виходив із правила, установленого ч.1 ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., позаяк, позов задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial