Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2015 року на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно,- на аліменти у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач має неналежний рівень матеріального утримання, аліменти у розмірі 400 грн. не забезпечують потреб дитини, відповідач працює. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження . Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін відсутні, відповідачем, який отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 07 березня 2018 року, про що свідчить повідомлення від 07 березня 2018 року про вручення матеріалів рекомендованим листом, не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно виконавчого листа Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області №740/3949/15-ц, виданого 30 вересня 2015 року, стягнуто із [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], працюючого комірником ТОВ "Белімо Україна с.а.р.", м.Києва, ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], розпочавши стягнення з 28 серпня 2015 року і продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правовою позицією Верховного Суду України у справі за №143цс13 від 05 лютого 2014 року визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки); при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). За таких обставин суд приходить до висновку, що визначений розмір аліментів у сумі 400 грн. щомісячно суттєво порушує інтереси як позивача, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, так і самої дитини, стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, який працює, дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини, що є підставою для зміни розміру аліментів, стягнутих з відповідача у твердій грошовій сумі, на аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дитини саме позивачем. Докази на підтвердження визначення аліментів у розмірі 1 / 3 частки відсутні. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із врахуванням викладеного наявні підстави для зміни мінімального розміру аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України. Як зазначено вище відповідач не надав суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, у зв»язку з чим несе ризик настання наслідків, пов'язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» 704 грн. 80 коп судового збору в порядку ст.141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача в дохід держави.

Outcome: partial