Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Ксаверівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування (далі - позовна заява або позов). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8389 га, що розташована на території Ксаверівської сільської ради Черняхівського району. Позивач зазначив, що спадщину прийняв, оскільки на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, та для оформлення свого права на спадкування за законом звернувся до Черняхівської ДНК, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відмову відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Тому позивач просить визнати його власником зазначеної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON] (довіреність № 157 від 02.12.2015) подала до суду заяву від 22.04.2016 (а. с. 39), в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, підтвердженням чого в матеріалах справи наявне поштове повідомлення про вручення їй судової повістки (а. с. 42), причину неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не подав, про слухання справи повідомлявся належним чином, свідченням чого в матеріалах справи наявне поштове повідомлення (а. с. 45) про вручення судової повістки. Крім того, в матеріалах справи наявні довідки, видані виконкомом Ксаверівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, аналізуючи які суд приходить до висновку, що відповідач не заперечує проти задоволення даного позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. [PERSON]. (далі - спадкодавець) помер [INFO] в с. Крученець Черняхівського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.11.2004 (а. с. 6). В матеріалах справи відсутні докази складення спадкодавцем [PERSON]. за життя заповіту. А значить спадкування земельної ділянки за спадкодавцем [PERSON]. здійснюється за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази зміни черговості одержання права на спадкування у порядку, визначеному положеннями ст. 1259 ЦК України. А значить спадкування за спадкодавцем [PERSON] здійснюється у порядку черговості, визначеної положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Наявність родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача, відповідно до якого його батьком зазначений померлий [PERSON]. (а. с. 8). З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач входить до спадкоємців спадкодавця [PERSON] за законом першої черги. Відповідно до листа Відділу реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області від 30.03.2016 (а. с. 34), в архіві відділу виявлено актовий запис про народження № 30 від 22.12.1973, на [PERSON], [INFO]. Відомості про актові записи на інших дітей, батьків, іншого з подружжя спадкодавця [PERSON] суду не надано. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В матеріалах справи відсутні докази того, що спадкодавець [PERSON] за життя був усиновлювачем, опікуном чи піклувальником. Навпаки, в матеріалах справи наявна довідка, видана Ксаверівською сільською радою Черняхівського району про те, що [PERSON]., померлий [INFO], за життя не був опікуном, піклувальником чи усиновлювачем (а. с. 38), а тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених спадкодавцем [PERSON] осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ст. 1260 ЦК України. Крім того, на час відкриття спадщини усі спадкоємці спадкодавця [PERSON] за законом першої черги були живими, а тому відсутні підстави для залучення до спадкування спадкоємців за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Ксаверівської сільської ради Черняхівського району від 03.12.2015 (а. с. 9), на час смерті [PERSON], який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], головою двору являвся сам померлий [PERSON]., а разом з ним за вказаною адресою проживали: співмешканка [PERSON] та син - [PERSON] Позивач подав до Черняхівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак державний нотаріус Черняхівської ДНК Пилипчук В. І. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2015 (а. с. 5) у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. В матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після спадкодавця [PERSON]. протягом строку для прийняття спадщини іншими спадкоємцями. Навпаки, відповідно до листа завідувача Черняхівської ДНК Пилипчука В. І. від 25.03.2016 (а. с. 32), коло спадкоємців на спадкодавця [PERSON]., який помер [INFO], Черняхівській ДНК не відомо. Дані відомості підтверджуються також листом приватного нотаріуса Черняхівського районного нотаріального округу Котенко Л. І. від 09.03.2016 (а. с. 36), відповідно до якого спадкова справа після смерті [PERSON]. не заводилася. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В матеріалах справи відсутня письмова згода спадкоємців спадкодавця [PERSON]., які прийняли спадщину, на подання заяви про прийняття спадщини після спливу строку на прийняття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем спадкодавця [PERSON], який прийняв спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON]. за законом, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що позивач має право на усю спадщину [PERSON]. без врахування положень ч. ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України про зміну розміру часток у спадщині. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено позивачем у позові та підтверджується матеріалами справи, до складу спадщини [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8389 га, кадастровий [NUMBER], яка розташована на території Ксаверівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (далі - земельна ділянка). Належність земельної ділянки [PERSON] підтверджується наступними доказами, що наявні в матеріалах справи: -витягом з проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по реформованому КСП "ЛЕНІНСЬКИЙ ШЛЯХ" від 23.02.2016 (а. с. 14); -витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу: НВ-1802309772016, дата формування: 19.02.2016 (а. с. 15, 16); -копією Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] (а. с. 10). Станом на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку кадастровий [NUMBER] за будь-якими особами не зареєстроване, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта від 18.07.2016 (а. с. 49). Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину, суд згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України приходить до висновку, що земельна ділянка належить позивачу з часу відкриття спадщини - з [INFO]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 18.03.2015 Пилипчуком\~В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а. с. 5), та оголошення у виданні "НОВЕ ЖИТТЯ" (а. с. 17) суд приходить до висновку про втрату правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] та неможливість з огляду на це отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом згідно зі ст. ст. 1296-1298 ЦК України. Земельна ділянка є нерухомою річчю у розумінні ч. 1 ст. 181 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" свідоцтво про право на спадщину є одним із документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. А тому, з огляду на неможливість реєстрації позивачем права власності на земельну ділянку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після [PERSON]. З огляду на це суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved