Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

06 серпня 2019 року Комунальне підприємство «Новомосковськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за комунальні послуги з централізованого опалення. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що КП «Новомосковськтеплоенерго» постачає споживачам теплову енергію в опалювальні періоди. Постачання теплової енергії здійснюється також і відповідачам [PERSON] та [PERSON] , які є споживачами послуг позивача як особи, які проживають в житловому будинку, до якого здійснюється постачання теплової енергії позивачем. Так, відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] та отримують від Комунального підприємства «Новомосковськтеплоенерго» теплову енергію в опалювальні періоди. Зазначеній квартирі призначений особистий рахунок № 4-108. Жодної заяви від відповідачів з приводу ненадання чи неналежного надання послуг з централізованого опалення не надходило та останні не відмовлялися від централізованого опалення і не вимагали відключення квартири від відповідних теплових мереж. Внаслідок систематичного невиконання своїх зобов`язань по своєчасній та повній оплаті за спожиту теплову енергію в період з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2019 року у відповідачів виникла заборгованість в сумі 29 721,06 грн. КП «Новомосковськтеплоенерго» в повному обсязі виконувало взятий на себе обов`язок по теплопостачанню до житлової квартири відповідачів, а абоненти, в свою чергу порушили свій обов`язок з оплати за спожиту теплову енергію. Таким чином, відповідачі зобов`язані оплатити спожиті послуги з теплопостачання, а позивач має право вимагати від них виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідачі систематично не оплачують послуги теплопостачання з 2013 року та заборгованість стягується через суд, про що наявні рішення у справі № 183\\5079/16, яким з відповідачів стягнуто заборгованість за період з лютого 2013 року по жовтень 2014 року та з листопада 2014 року по березень 2015 року, а також рішення у справі № 183/5262/17, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за період з жовтня 2015 року по квітень 21016 року. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві Комунальне підприємство «Новомосковськтеплоенерго» просило суд стягнути солідарно на його користь з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі29 721,06грн., а також судові витрати в сумі 1921,00 грн. Одночасно з поданням позову, позивачем подане клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження відповідно до\~ст.274-276 ЦПК України. Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року було відкрите провадження у справі, відповідно до якої суд вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до статті 279 ЦПК України, 1. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 2. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. 3. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. 4. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. 5. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 6. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 7. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. 8. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно довідки виконавчого комітету Новомосковської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 13 серпня 2019 року за вих. № 1454, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавали. Згідно з ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те,\~що відповідачі були належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання, суд з урахуванням думки позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Судом встановлено, що КП "Новомосковськтеплоенерго" згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, а також Правил користування тепловою енергією, затверджених\~Постановою КМУ від 3 жовтня 2007 року № 1198\~та\~Закону України "Про теплопостачання"\~на підставі Договору № 1-2319 від 20 липня 2011 року постачає теплову енергію до житлового приміщення, в якому мешкають відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з даними особового рахунку 4-108, станом на 31 березня 2019 року у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість з оплати вартості спожитої теплової енергії за період з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2019 року в розмірі 29 721,06 грн., що підтверджується довідкою та особистим рахунком № 4-108. Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові ВС України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього\~Закону\~є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття\~1, частина друга статті\~3, стаття\~19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Хоч у частині першій\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У постанові від 25 листопада 2014 року в справі №916/3566/13 ВС України дійшов висновку, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до\~ст. 218 ЦК України\~недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не є наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. У відповідності до ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2\~ст.77 ЦПК України). За ч.1\~ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1\~ст.80 ЦПК України). На підставі положень ст.ст.\~64,\~66,\~67,\~68 Житлового кодексу України,\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач комунальних послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо вона фактично користується цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з початку користування цими послугами. У відповідності до Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню та водовідведенню, споживачі зобов`язані щомісячно вносити платежі за надані послуги з теплопостачання до 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Суд приходить до висновку, що невиконанням встановленого законодавством та положеннями договору обов`язку з оплати вартості спожитої теплової енергії відповідачі порушили майнові права позивача на отримання оплати вартості наданих послуг, чим нанесли позивачу матеріальний збиток, який підлягає стягненню з відповідачів. Таким чином, враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, судом встановлено, що позивач надає послуги з централізованого опалення по [ADDRESS] , а відповідачі отримують ці послуги, що породжує у цих сторін відповідні права та обов`язки. В свою чергу, обов`язки сторонами повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, іншими актами цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України), а з огляду на вимоги\~ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,\~споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. З урахуванням того, що відповідачі споживають житлово-комунальні послуги, пов`язані з централізованим опаленням, докази сплати заборгованості матеріали справи не містять та відповідачами не надані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому з відповідачів на користь позивача необхідно солідарно стягнути суму боргу за комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2019 року в розмірі 29 721,06 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів пропорційно на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі по 960,50грн.

Outcome: approved