Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Університет банківської справи НБУ (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з зазначеним позовом посилаючись на те, що 24.05.2013 року між Державним вищим навчальним закладом "Українська академія банківської справи Національного банку України" в особі директора Севастопольського інституту банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України Огієнка Валерія Івановича та [PERSON] (надалі - відповідач), яка на зазначену вище дату працювала доцентом кафедри правознавства факультету економіки та банківського права, укладено договір № 17/к від 24 травня 2013 року про надання середньострокової грошової позики на споживчі цілі (далі - договір грошової позики) у сумі 50000,00 грн. строком користування на 536 місяців. 25 вересня 2013 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору грошової позики, яким внесено відповідні зміни щодо преамбули договору грошової позики та реквізитів сторін. Позивач зазначає, що станом на 25 березня 2015 року загальна заборгованість Позичальника за договором грошової позики № 17/к від 24.05.2013 року становить 27874,95 гривні, з яких: 1)8340,00 грн. - заборгованість по погашенню грошової позики; 2)1142,77 грн. - заборгованість по погашенню відсотків за користування грошовою позикою; 3)362,15 грн. - пеня; 4)18030,00 грн. - залишок грошової позики. У зв'язку із зазначеним, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до суду надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у передбачений законом спосіб. Про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, яка не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом вставлено, що 24.05.2013 року між Державним вищим навчальним закладом "Українська академія банківської справи Національного банку України" в особі директора Севастопольського інституту банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України Огієнка Валерія Івановича та [PERSON] укладено договір № 17/к від 24 травня 2013 року про надання середньострокової грошової позики на споживчі цілі у сумі 50000,00 грн. строком користування на 36 місяців. (а. с. 7-10). Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.06.2013 № 238 "Про внесення змін до структур навчальних закладів Національного банку України" Севастопольський інститут банківської справи включено до структури Університету банківської справи Національного банку України (м. Київ). Університет банківської справи Національного банку України (м. Київ) є правонаступником за правами та обов'язками, узятими Севастопольським інститутом банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України (м. Київ). 25 вересня 2013 року між [PERSON] та Університетом укладено додатковий договір № 1 до договору грошової позики, яким внесено відповідні зміни щодо преамбули договору грошової позики та реквізитів сторін. Пунктом 2.1. договору грошової позики передбачено, що Університет надає грошову позику на умовах повернення, платності, забезпечення її повернення, строковості та цільового використання. Пунктом 3.1. договору грошової позики передбачено, що повернення грошової позики здійснюється Позичальником шляхом уповноваження Університету цим договором щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу Позичальника для здійснення повернення грошової позики в сумі 1390,00 грн., починаючи з травня 2013 року, а в останній місяць користування грошовою позикою - у сумі 1350,00 грн. та суму для оплати за користування грошовою позикою. Пунктом 3.2. договору позики передбачено, що за користування отриманою грошовою позикою позичальник щомісячно під час роботи в Університеті здійснює оплату в розмірі 10 % річних. Відповідно до наказу Університету від 28 травня 2014 року № 92-к 30 травня 2014 року відповідача звільнено з роботи у звя'зку зі скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Пунктом 4.1. договору позики передбачено, що позичальник зобов'язується у разі звільнення з Університету у випадках, передбачених пунктами 1,3,5 статті 36, пунктами 1.2.5,6 статті 40 Кодексу законів про працю України, за власним бажанням з поважних причин до 20 числа щомісяця вносити готівкою в касу Університету або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Університету щомісячну суму повернення позики та оплату за користування нею, що визначені в цьому договорі, пеню, штраф (у разі їх нарахування). Судом встановлено, що відповідач не сплачує заборгованість по грошовій позиці, чим порушує прийняті на себе зобов'язання за договором грошової позики. Згідно з п. 5.1. договору грошової позики у разі несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань з повернення грошової позики, оплати за користування нею (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення кредиту) нараховується пеня у розмірі 0,05 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, яку позичальник повинен сплатити Університету. Згідно з п. 5.4. договору грошової позики якщо позичальник не здійснює відповідних платежів у встановлені договором строки, то Університет стягує прострочену заборгованість відповідно до чинного законодавства України в судовому порядку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Судом встановлено, що станом на 25 березня 2015 року загальна заборгованість Позичальника за договором грошової позики № 17/к від 24.05.2013 становить 27874,92 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 14). Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати між сторонами розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved