Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

23.12.2019 року представниця позивача [PERSON] адвокат Талденко Олена Володимирівна звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] про застосування наслідків розірвання договорів довічного утримання та визнання права власності на спадкове майно за законом, в якому вона зазначила про те, що [PERSON] , [INFO] (далі - позивач або [PERSON] ) , є рідним сином померлого [PERSON] (далі - [PERSON] або померлий або відчужувач) , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.08.1983 року Зарічним відділом ЗАГС, актовий запис № 1300 від 01.08.1983 року. Частка (58/100) житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 109,6 м ? , належала померлому [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим завідуючою Другої Сумської нотаріальної контори Вольвач А. В. 22.09.2004 року за реєстровим № 1-1664, зареєстрованим в КП "Сумське міське БТІ" 27.10.2004 року за реєстровим № 5927. Земельна ділянка, кадастровий номер 5910136600:23:020:0001, площею 0,0853 га, яка становить 58/100 часток земельної ділянки під номером [ADDRESS] , на якій розташована частина (58/100) житлового будинку під номером [ADDRESS] , належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 147631, виданим Сумською міською радою 07.06.2007 року, зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010761201190. 08.01.2019 року між [PERSON] та [PERSON] (далі - відповідач або [PERSON] або набувач) було укладено договори довічного утримання (догляду) , посвідчені 08.01.2019 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, зареєстровані в реєстрі за № 23 та № 25 (далі - відповідно договір № 23 та договір № 25) . Відповідно до п. 1.1. договору № 23 [PERSON] передав у власність [PERSON] належні йому на праві спільної часткової власності 58/100 часток житлового будинку ( [ADDRESS] ) з відповідною часткою надвірних господарчих та побутових будівель на умовах цього договору, загальною площею 109,6 м ? , житловою площею 76,6 м ? , а також відповідно до п. 1.1. договору № 25 [PERSON] передав у власність [PERSON] належні йому на праві спільної часткової власності 58/100 часток земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] . Зі змісту п. 2 договору № 23 вбачається, що [PERSON] зобов`язувався утримувати (доглядати) [PERSON] , надаючи, згідно п/п 2.1. договору № 23, матеріальне забезпечення щомісячно в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. , згідно п/п 2.2. договору: - забезпечення житлом шляхом збереження права довічного проживання у відчужуваній частці житлового будинку; - забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям; - забезпечення необхідними лікарськими засобами згідно рецептів лікарів; - забезпечення продуктами харчування; - сплата комунальних та інших послуг, пов`язаних з експлуатацією частки житлового будинку. Зі змісту п. 2 договору № 25 вбачається, що [PERSON] зобов`язувався утримувати (доглядати) [PERSON] , надаючи, згідно п/п 2.1. договору № 23, матеріальне забезпечення щомісячно в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. , згідно п/п 2.2. договору: - забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям; - забезпечення необхідними лікарськими засобами згідно рецептів лікарів; - забезпечення продуктами харчування. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено в ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 3 ст. 749 ЦК України набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду) . Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. В силу ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Так, підстави для припинення укладених договорів шляхом розірвання визначені в п. 5 договорів № 23 та № 25, згідно якому вказані договори можуть бути розірвані за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Однак, набувач за договорами довічного утримання (догляду) від 08.01.2019 року № 23 та № 25, [PERSON] свої зобов`язання не виконував або виконував неналежним чином. [PERSON] помер в реанімаційному відділенні КНП "Клінічна лікарня № 5" СМР 10.10.2019 року, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 684 від 16.10.2019 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.10.2019року, актовий запис № 2014 від 17.10.2019 року. Свідоцтво про смерть [PERSON] отримав син померлого - [PERSON] . З документів, доданих до позовної заяви, вбачається, що лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] № 684 від 16.10.2019 року було видано на ім`я [PERSON] , дозвіл Сумської місцевої прокуратури № б/н від 16.10.2019 року на видачу трупа також був виданий на ім`я [PERSON] . Інші особи за тілом та документами на поховання померлого [PERSON] не зверталися. Додатково було направлено запит до КНП "Клінічна лікарня № 5" СМР. При отриманні відповіді будуть надані додаткові пояснення. [PERSON] здійснив поховання свого батька - [PERSON] , що підтверджується договором-замовленням серії 2-В № 028076 від 17.10.2019 року, фіскальним чеком про сплату за послуги по копанню/засипанню могили від 17.10.2019 року, квитанцією № 0164 від 17.10.2019 року про виконання ритуальних послуг. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся його син, який є спадкоємцем за законом та правонаступником спадкодавця, про що свідчить витяг № 58315539 від 14.11.2019 року про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи за № 65054312. Договір довічного утримання (догляду) у відповідності до ч. 2 ст. 755 ЦК України припиняється зі смертю відчужувача. Згідно ч. 1 ст. 748 ЦПК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду) , відповідно до ст. 334 цього Кодексу. Тобто, після смерті [PERSON] , [PERSON] , відповідно до умов укладених договорів довічного утримання від 08.01.2019 року, набув право власності на 58/100 часток житлового будинку ( [ADDRESS] ) з відповідною часткою надвірних господарчих та побутових будівель на умовах цього договору, загальною площею 109,6 м ? , житловою площею 76,6 м ? , а також земельну ділянку, кадастровий номер 5910136600:23:020:0001, площею 0,0853 га, яка становить 58/100 часток земельної ділянки під номером [ADDRESS] , на якій розташована частина (58/100) житлового будинку під номером [ADDRESS] , що належали померлому [PERSON] . Однак, ще за життя [PERSON] розповідав знайомим про те, що [PERSON] своїх зобов`язань за договором не виконував: не сплачував або невчасно сплачував за комунальні послуги, зокрема, за газопостачання; не сплачував грошового утримання; не забезпечував продуктами харчування та одягом, в зв`язку з чим [PERSON] мав намір розірвати договір довічного утримання, який почав реалізовувати шляхом звернення до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, про що свідчить талон про прийняття звернення від 10.06.2019 року. Додатково було направлено запит до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. При отриманні відповіді будуть надані додаткові пояснення. Крім того, відповідно до п. 2.2. договору № 23, утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді, зокрема, сплати комунальних та інших послуг, пов`язаних з експлуатацією частки житлового будинку. Однак, як свідчать документи, набувач свої зобов`язання зі сплати комунальних послуг виконував неналежним чином. А саме: 19.04.2019 року ТОВ "Сумигаз Збут" за № 08-ПВ-0803-04.19 від 19.04.2019 року направило повідомлення [PERSON] про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 28.02.2019 року на суму 8800,46 грн. , станом на 30.04.2019 року заборгованість складала 11857,46 грн. , про що свідчить лист ТОВ "Сумигаз Збут" № 40708-Лв-2795-0519 від 17.05.5019 року. Станом на дату смерті обліковувалась заборгованість за спожитий газ за вересень 2019 року в розмірі 3200,68 грн. . [PERSON] скаржився знайомим на те, що його не забезпечують продуктами харчування, він голодує, просив в борг грошей. Дехто із знайомих, а також колишня дружина допомагали йому продуктами харчування, одягом. Вказане підтверджується поясненнями свідків. Перелік свідків буде подано окремим клопотанням. 07.10.2019 року [PERSON] потрапив до лікарні - КНП "Клінічна лікарня № 5" СМР з переломом стегнової кістки, про що повідомили колишню дружину та сина сусіди. Набувач не виконував свої зобов`язання з догляду перед [PERSON] , не цікавився станом здоров`я відчужувача, всупереч п. 2.2. договорів № 23 та № 25, а саме: утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді, зокрема, забезпечення необхідними лікарськими засобами згідно рецептам лікарів. [INFO] [PERSON] помер в лікарні. Набувач був повідомлений про смерть відчужувача, однак, від його поховання відмовився, всупереч прямій нормі чинного законодавства, а саме: ч. 3 ст. 749 ЦК України, згідно якій набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду) . Організацію та оплату ритуальних послуг та поховання [PERSON] здійснював його син - [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом та правонаступником померлого. Зазначене підтверджується тим, що свідоцтво про смерть [PERSON] отримав син померлого - [PERSON] , лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] № 684 від 16.10.2019 року було видано на ім`я [PERSON] , дозвіл Сумської місцевої прокуратури № б/н від 16.10.2019 року на видачу трупа також був виданий на ім`я [PERSON] , а також договором-замовленням серії 2-В № 028076 від 17.10.2019 року, фіскальним чеком про сплату за послуги по копанню/засипанню могили від 17.10.2019 року, квитанцією № 0164 від 17.10.2019 року про виконання ритуальних послуг, копії яких додаються до позовної заяви. Додатково було направлено запит Сумському ВП ГУНП в Сумській області. При отриманні відповіді будуть надані додаткові пояснення. Ч. 1 ст. 746 ЦК України передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного та систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) передбачено ч. 1 ст. 756 ЦК України, відповідно до якої у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Наведені вище обставини відповідають правовідносинам з неналежного виконання стороною набувача договору довічного утримання (догляду) , а також щодо наслідків його невиконання, тобто є підставами для його розірвання. Враховуючи те, що [PERSON] виявив намір розірвати договір довічного утримання (догляду) із [PERSON] , який не встиг реалізувати внаслідок своєї смерті, його син - [PERSON] , як його спадкоємець за законом та правонаступник, звернувся до суду з вимогами застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та скасувати право власності [PERSON] на майно, передане згідно договорам № 23 та № 25 від 08.01.2019 року довічного утримання (догляду) , укладеним з [PERSON] . Застосовуючи наслідки розірвання договорів № 23 та № 25 довічного утримання від 08.01.2019 року, є доведеним факт того, що [PERSON] на праві власності належали 58/100 часток житлового будинку ( [ADDRESS] ) з відповідною часткою надвірних господарчих та побутових будівель на умовах цього договору, загальною площею 109,6 м ? , житловою площею 76,6 м ? , та земельна ділянка, кадастровий номер 5910136600:23:020:0001, площею 0,0853 га, яка становить 58/100 часток земельної ділянки під номером [ADDRESS] , на якій розташована частина (58/100) житлового будинку під номером [ADDRESS] . Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частки (58/100) житлового будинку та земельна ділянка, що належали померлому [PERSON] на праві власності на підставі: - частка (58/100) житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 109,6 м ? , належала померлому [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого завідуючою Другої Сумської нотаріальної контори Вольвач А. В. 22.09.2004 року за реєстровим № 1-1664, зареєстрованого в КП "Сумське міське БТІ" 27.10.2004 року за реєстровим № 5927. Земельна ділянка, кадастровий номер 5910136600:23:020:0001, площею 0,0853 га, яка становить 58/100 часток земельної ділянки під номером [ADDRESS] , на якій розташована частина (58/100) житлового будинку під номером [ADDRESS] , належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 147631, виданого Сумською міською радою 07.06.2007 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010761201190. [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач 14.11.2019 року звернувся до приватного нотаріуса Шокола Н. В. із заявою про прийняття спадщини, в зв`язку із чим була відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом № 58315539 від 14.11.2019 року про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи за № 65054312. Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] , який своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 65054312 (у нотаріуса № 69/2019) від 14.11.2019 року, щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Інші особи із відповідними заявами до нотаріуса не звертались. Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців) . Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України) . Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки, відповідно до ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення, то фактично [PERSON] набув право власності на 58/100 часток житлового будинку ( [ADDRESS] ) з відповідною часткою надвірних господарчих та побутових будівель на умовах цього договору, загальною площею 109,6 м ? , житловою площею 76,6 м ? , та земельну ділянку, кадастровий номер 5910136600:23:020:0001, площею 0,0853 га, яка становить 58/100 часток земельної ділянки під номером [ADDRESS] , на якій розташована частина (58/100) житлового будинку під номером [ADDRESS] , які були ним передані за договором довічного утримання. Оскільки після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] , то в силу ст. 1268 ЦК України у нього виникло право володіння та користування спадковим майном. Відповідно до правової позиції, висловленої у справі № 6-164цс12, в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року) . Однак, у позивача на день відкриття спадщини відсутній документ про набуття [PERSON] права власності на майно, яке було ним передане за договорами довічного утримання, а тому він не має можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. За викладених обставин вбачається, що право на набуття права власності померлим на 100 часток житлового будинку ( [ADDRESS] ) з відповідною часткою надвірних господарчих та побутових будівель на умовах цього договору, загальною площею 109,6 м ? , житловою площею 76,6 м ? , та земельну ділянку, кадастровий номер 5910136600:23:020:0001, площею 0,0853 га, яка становить 58/100 часток земельної ділянки під номером [ADDRESS] , на якій розташована частина (58/100) житлового будинку під номером [ADDRESS] , має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлювальний документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до п. 1 гл. 8 розд. 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства України. Відсутність рішення про набуття померлим права власності на 58/100 часток житлового будинку ( [ADDRESS] ) з відповідною часткою надвірних господарчих та побутових будівель на умовах цього договору, загальною площею 109,6 м ? , житловою площею 76,6 м ? , та земельну ділянку, кадастровий номер 5910136600:23:020:0001, площею 0,0853 га, яка становить 58/100 часток земельної ділянки під номером [ADDRESS] , на якій розташована частина (58/100) житлового будинку під номером [ADDRESS] , позбавляє позивача можливості його надати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 58/100 часток житлового будинку ( [ADDRESS] ) з відповідною часткою надвірних господарчих та побутових будівель на умовах цього договору, загальною площею 109,6 м ? , житловою площею 76,6 м ? , та земельну ділянку, кадастровий номер 5910136600:23:020:0001, площею 0,0853 га, яка становить 58/100 часток земельної ділянки під номером [ADDRESS] , на якій розташована частина (58/100) житлового будинку під номером [ADDRESS] , підлягають задоволенню у повному обсязі. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, знаходяться у сторін та осіб, уповноважених на їх зберігання. Вона повідомляємо суд про те, що позивачем не було подано іншого позову (позовів) до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed