Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі протоколу №15-0042/12 (Н) №788493 позивач став переможцем прилюдних торгів по реалізації житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно зазначеного протоколу було сплачено за вищевказаний будинок відділу ДВС Кривоозерського районного управління юстиції суму у розмірі 46939,50 грн., а ТОВ "Укрспецторг Групп" раніше внесений позивачем гарантійний внесок у розмірі 7939,414 грн. На підставі зазначеного протоколу про проведення прилюдних торгів, приватним нотаріусом було видано 10 вересня 2012 року свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок, яке зареєстровано в реєстрі правочинів за №1222. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 27 листопада 2013 року вищевказані прилюдні торги було визнано недійсним і як результат також визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] просить про стягнення на його користь з відповідачів грошових коштів, які були сплачені ним за будинок при проведенні прилюдних торгів. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити в повному обсязі. Представник відділу державної виконавчої служби Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області просила відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що кошти, отримані від позивача були розподілені та перераховані відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Представник Головного управління юстиції у Миколаївській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» в судове засідання не з"явилися, при цьому належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, кредитної спілки "Світовид" надали письмові заперечення, відповідно до яких заперечують щодо стягнення з них коштів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суд, вислухавши позивача та його представника, представника ВДВС Кривоозерського РУЮ, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. За положеннями ч.ч.1-3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 17 травня 2012 року відділ ДВС Кривоозерського РУЮ уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг груп" (далі - Спеціалізованою організацією) Договір №15-0042/12 (а.с.51-54), відповідно до умов якого спеціалізованій організації доручено за визначену комісійну винагороду провести реалізацію нерухомого майна, арештованого при примусовому виконанні виконавчого документу, яке підлягало реалізації з прилюдних торгів: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] і належало боржнику [PERSON]. За умовами п.5.3 вищевказаного Договору (а.с.54) ВДВС Кривоозерського РУЮ і Спеціалізована організація взяли на себе обов"язок керуватися Генеральним Договором №3, укладеним 06 січня 2012 р. ДВС України та Спеціалізованою організацією Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецтор Групп" (а.с.55-62). Умовами п.1.1 Генерального Договору №3 (а.с.55) визначено, що ДВС України доручає, а Спеціалізована організація особисто за місцем її реєстрації або через свої філії у відповідних адміністративно-територіальних одиницях за дорученням Організації, зобов"язується приймати від органів ДВС та реалізовувати арештоване майно, на яке звернено стягнення державними виконацями при примусовому виконанні рішень, шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та на комісійних умовах, а також забезпечувати належне зберігання арештованого майна та його перевезення. Крім того, за умовами п.7.3 Генерального Договору №3 (а.с.60) Спеціалізована організація несе повну матеріальну відповідальність за порушення нею встановленого законодавством порядку реалізації арештованого майна. 30 липня 2012 року відбулись прилюдні торги по реалізації нерухомого майна, що є власністю [PERSON] за адресою - [ADDRESS]. Переможцем вказаних прилюдних торгів став [PERSON], що підтверджується копією протоколу №15-0042/12(Н) (а.с.8). Як вбачається зі змісту вказаного вище протоколу прилюдних торгів розмір коштів за придбане на прилюдних торгах майно, які має внести переможець на рахунок державної виконавчої служби р/р 37315001003260 в ГУ ДКУ у Миколаївській обл., МФО 826013 код ЄДРПОУ 34327235 одержувач: відділ ДВС Кривоозерського районного управління юстиції, в сумі 46939.5 грн. без ПДВ. Сума гарантійного внеску, перерахованого на рахунок організатора торгів в розмірі 7939.41 грн. на р/р №26000013006122 в АТ "Сбербанк Росії", МФО 320627 код ЄДРПОУ 36303404 залишається як винагорода спеціалізованій організації в рахунок оплати наданих нею послуг з реалізації цього майна. Судом встановлено, що на виконання визначених умов протоколу прилюдних торгів, позивачем на вказані розрахункові рахунки було сплачено грошові кошти в розмірі 46939.5 грн. та 7939.41 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій, наявних в матеріалах справи(а.с.6, 7). Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 27 листопада 2013 року визнано недійсними: - прилюдні торги із продажу житлового будинку по [ADDRESS], що відбулися 30 липня 2012 року; - протокол проведення прилюдних торгів №15-0042/12 (Н) №788495 з реалізації нерухомого майна, виданого Миколаївською філією ТОВ "Укрспецтор групп"; - акт про проведення прилюдних торгів, виданих 13 серпня 2012 р. відділом ДВС Кривоозерського районного управління юстиції; - свідоцтво про придбання нерухомого майна, виданого 10 вересня 2012 року приватним нотаріусом Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] на ім"я [PERSON], зареєстрованого в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №1222. (а.с.5). Як вбачається з вище вказаного рішення Апеляційного суду, прилюдні торги були визнані недійсними з підстав, передбачених ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, у зв'язку з порушенням процедури проведення торгів. Відповідно до положень ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Положеннями п.5 та п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Судом встановлено, що Спеціалізована організація при проведенні прилюдних торгів 30 липня 2012 року виступала на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору (який за своїм змістом є договором комісії), тобто була стороною договору, який визнано недійсним, при цьому цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на торгах договору є повернення сторін договору до первісного стану. Враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, при цьому з урахуванням того, що правочин на підставі якого позивач сплатив грошові кошти був визнаний недійсним, до спірних правовідносин застосовує наслідки недійсності правочину та приходить до висновку, що кошти в сумі 54 878.91 грн. (46 939.50+7939.41) підлягають стягненню з Спеціалізованої організації - товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг Групп", а також встановлює відсутність підстав для стягнення коштів з відділу державної виконавчої служби Кривоозерського районного управління юстиції, Головного управління юстиції у Миколаївській області в сумі 2000 грн., Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області в сумі 1199.44 грн., кредитної спілки "Світовид" в сумі 11994.44 грн., [PERSON] в сумі 31745.62 грн.. Згідно положень ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до положень ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 548.79 грн. (а.с.1), а також відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру №1 від 08 березня 2014 року, позивачем було понесено витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. (а.с.9), у зв'язку з чим зі Спеціалізованої організації на користь позивача слід стягнути зазначені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial