Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на ту обставину, що Публічному акціонерному товариству "Таврійська будівельна компанія" належить на праві власності гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.10.2005 р. №497. Кімнати № 31 і № 33 у даному гуртожитку займають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також малолітня [PERSON] . Вказані особи проживають у гуртожитку як члени сім`ї померлого [PERSON] , з яким було укладено договір найму житла № 66/17 від 03.02.2005 року. В порушення наведених умов Договору найму житла та норм чинного законодавства відповідачі не сплачують своєчасно плату за користування житлом і комунальні послуги. Заборгованість станом на жовтень 2018 року складає 21195,41 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогою погасити наявний борг, проте всі вимоги було проігноровано.Просить стягнути з відповідачів заборгованість за орендну плату та комунальні послуги, а також понесені судові витрати. Ухвалою від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 19.06.2019 року ухвалою здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Сапіга Д . П. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Тюпляєва Т.Г. надали до суду заяви якими проти задоволення позову не заперечували. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явились, свого представника не направили, відзив на позов не надали, причини неявки суду, не повідомили. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно свідоцтва про право власності від 24.10.2005 року Публічному акціонерному товариству "Таврійська будівельна компанія" належить на праві власності гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від18.10.2005 р. №497. Кімнати № [ADDRESS] у даному гуртожитку займають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також малолітня [PERSON] . Вказані особи проживають у гуртожитку як члени сім`ї померлого [PERSON] , з яким було укладено договір найму житла № 66/17 від 03.02.2005 року. Згідно з п. 1.3.3 зазначеного Договору наймачі зобов`язуються у встановлені терміни сплачувати квартирну плату і плату за комунальні послуги, економно використовувати воду, газ, електричну і теплову енергію. Згідно з ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 1 ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном, як передбачено ч. 1 ст. 762 ЦК України, з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч. 5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ч.3 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, до договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 (чинними до 20.06.2018), передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 630 від 21.07.2005, закріплено: розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. В порушення наведених умов Договору найму житла та норм чинного законодавства відповідачі не сплачують своєчасно плату за користування житлом і комунальні послуги. Заборгованість станом на жовтень 2018 року складає 21195,41 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16 дійшов такого правового висновку: "За змістом ст.ст. 524 та 533 ЦК, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів." Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (в Реєстрі № 73627931) виклала таку правову позицію: "Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК." Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обов`язок відповідачів сплачувати за користування кімнатами та комунальні послуги є грошовим зобов`язанням, а тому за його порушення наступає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість з орендної плати і комунальних платежів скаладає 21195,41 грн.; інфляційні нарахування складають 1523,44 грн.; 3% річних - 564,24 грн.; загальна сума складає 23283,09 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підтверджуються у повному обсязі всіма належними, достовірними та достатніми доказами, як того вимагають ст. 77, 79, 80 ЦПК України, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому

Outcome: approved