Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів шляхом стягнення вартості туристичної подорожі за договором про надання туристичних послуг та відшкодування моральної шкоди. У підтвердження свої позовних вимог посилається на те, що 20.11.2014 року між ним та туристичним оператором ТОВ "Ньюз Тревел" за посередництва туристичного агента ТОВ «Катран-тур» укладено договір на туристичне обслуговування № 20/ХІ від 20.11.2014 року за яким відповідач зобов'язувався надати позивачу туристичні послуги з подорожі до Тайланду у період з 09.03.2015 року по 23.03.2015 року. Згідно даного договору він зобов'язувався сплатити за туристичний продукт 108 411,30 грн., а також агентську винагороду у розмірі 10 841,00 грн. Відповідно до наданого йому рахунка-фактури № SF-280400 від 26.11.2014 року сплатив на користь Відповідача 108 411,30 грн. Пізніше, у телефонній розмові з представниками Відповідача з'ясувалося про неможливість надання Позивачу попередньо оплачених туристичних послуг, тому 19.01.2015 року Позивач подав заяву з вимогою повернути сплачені раніше грошові кошти. Відповідач в свою чергу сплачені кошти не повернув та туристичні послуги не надав. Відповідач порушив умови договору та взяті на себе зобов'язання не виконав, обумовлені договором послуги не надав, грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим у відповідача перед ним виникла заборгованість в розмірі 108 411,30 грн., яка до цього часу не погашена і яку він просить суд стягнути з відповідача. Також просить стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник третьої особи не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Допитана у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні 27 травня 2015 року суду пояснила, що вона є директором ТОВ «Катран-Тур». З відповідачем по справі, ТОВ «Ньюз Тревел», кожного року ТОВ «Катран-тур» укладає агентський договір на здійснення посередницької діяльності по укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами). Позивач є постійним клієнтом та неодноразово звертався до ТОВ «Катран-тур» за наданням туристичних послуг. У листопаді 2014 року позивач звернувся до турагента ТОВ «Катран-тур» з метою придбання туристичної подорожі для себе та своєї родини. Обравши туристичну подорож позивач забронював її, та оплатив визначену суму грошових коштів за туристичні послуги безпосередньо на рахунок туроператора. Оплату здійснив попередньо у листопаді, за тривалий час до самої поїздки. 16.01.2015 року на офіційному інтернет-порталі туроператора з'явилась інформація про те, що останній не виконуватиме взятих на себе зобов'язань, оскільки всі тури починаючи із 17.01.2015 р. анулюються і відправка туристів на відпочинок зупиняється. Одразу після цього ТОВ «Катран-тур» звернулися до відповідача для повернення сплачених за подорож грошових коштів. Але нічого не отримали. Агентську винагороду, отриману від Позивача у розмірі 10 841,00 грн. повернули Позивачу у добровільному порядку. Враховуючи наведене, проти задоволення позову представник третьої особи не заперечувала та просила суд його задовольнити. Ознайомившись з матеріалами справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.11.2014 року між [PERSON] та туристичним оператором ТОВ "Ньюз Тревел" від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТОВ «Катран-тур», укладено договір на туристичне обслуговування № 20/ХІ (надалі - Договір) відповідно до умов якого туроператор зобов'язувався надати позивачу туристичні послуги з подорожі до Тайланду у період з 09.03.2015 року по 23.03.2015 року (а.с. 43-47). Також судом встановлено, що між Відповідачем та третьою особою було укладено агентський договір № 1218/6 від 18.12.2014 року згідно з умовами якого турагент (ТОВ «Катран-тур») зобов'язується за дорученням та від імені туроператора (ТОВ «Ньюз Тревел») за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами) (а.с. 48-59). Відповідно до пункту 4.1 Договору Позивач зобов'язувався сплатити за туристичні послуги 119 252,00 грн., з яких 10 841,00 грн. складає агентська винагорода. Згідно рахунку-фактуру № SF-280400 від 26.11.2014 наданого позивачу, йому необхідно було сплатити за туристичні послуги на користь Відповідача 108 411, 30 грн. (а.с. 4). Позивач свої зобов'язання за договором виконав та сплатив на користь Відповідача обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується квитанцією № 1445063 від 27.11.2014 року (а.с. 5). Згідно копії прибуткового касового ордеру № 1 від 06.01.2015 року Позивач сплатив на користь ТОВ «Катран-тур» агентську винагороду за туристичні послуги у розмірі 10 841,00 грн. (а.с. 41). 19.01.2015 р. Позивач звернувся із заявою на адресу Відповідача з вимогу про повернення сплачених коштів у розмірі 108 411,30 грн. за туристичні послуги, яка отримана представником відповідача 20.01.2015 року (а.с. 6). Проте, на його вимогу відповіді не отримано, кошти не повернуто. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Статтею 20 Закону України «Про туризм» визначено, що а договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Тобто, за невиконання або неналежне виконання зобов'язання за договором на туристичне обслуговування, укладеним турагентом від імені туроператора, так і від свого імені, відповідальність несе туроператор. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 6.2 Договору, розмір майнової відповідальності туроператора перед туристом не може перевищувати обсяг фактично нанесеного туристу збитку з вини туроператора. У випадку не надання туристу належно оплачених туристичних послуг, туроператор обмежує свою відповідальність розміром подвійної плати вартості туристичного продукту, за винятком випадків, передбачених цим Договором, і в разі надання Туристом належним чином оформлених підтверджуючих документів на право вимоги по відшкодуванню. За приписами частини 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку. Згідно ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про туризм" суб'єкт туристичної діяльності зобов'язаний надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором та відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані туристам. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні підтверджено факт порушення відповідачем чинного законодавства у сфері туризму та договору на туристичне обслуговування, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вартості послуг за договором на туристичне обслуговування № 20/ХІ від 20.11.2014 року у розмірі 108 411,30 грн. Щодо заявлених Позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, враховуючи ступінь важкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках Позивача вважає, що з Відповідача належить стягнути на користь Позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн., що буде, на думку суду, відповідати принципам розумності та справедливості. В іншій частині позовних вимог Позивача щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки суд вважає, що вони є завищеними та необґрунтованими, виходячи з дійсних обставин справи, які були встановлені судом. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вимоги ст. 80 ЦПК України, відповідно до якої ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, суд визначає, що ціна позову у даній справі за вимогами майнового характеру становить 108 411,30 грн., у зв'язку з чим судовий збір у цій справі підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі - 1 048,11 грн., та за позовними вимогами немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди у мінімальному розмірі - 243,60 грн. На підставі ст.ст. 23, 526, 629, 901, 906 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 20, 24 Закону України «Про туризм» та

Outcome: partial