Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Представник позивача Дігіч А.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2011 року по 31.08.2015 року у розмірі 2 539 грн 37 коп., інфляційні витрати у розмірі 617 грн 82 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 37 грн 32 коп., та суми судового збору у розмірі 1 218 гривень. Позов мотивовано тим, що те що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок перебуває на балансі та обслуговуванні Житлово-експлуатаційної контори Дочірнє підприємство ТОВ «Одеський завод керамічних виробів». Відповідач свої зобов'язання по оплаті за житлово-комунальні послуги належним чином не виконує, в результаті чого за період з 01.11.2011 року по 31.08.2015 року виникла заборгованість в розмірі 2 539 грн 37 коп. Незважаючи на надіслані претензії , відповідач не сплачує заборгованість у повному обсязі. 11.11.2015 року за заявою ЖЕК ДП ТОВ «Одеський завод керамічних виробів» Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення заборгованості з [PERSON],у розмірі 2 539 грн. 37 коп., інфляційних втрат в сумі 617 грн. 82 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 37 грн. 32 коп. та суми судового збору - 609 грн, який ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 року було скасовано, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження. Представник позивача, в судовому засіданні, позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснила, що тариф за послуги з теплопостачання був скоригований відповідно до п. 104 Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р. у зв'язку із зміною вартості складових тарифу, а саме вартості електроенергії, водопостачання та теплопостачання. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що сплачує за житлово-комунальні послуги в повному обсязі, заборгованості не має, позивач необґрунтовано нараховував вартість послуг за теплопостачання за тарифами, що не були затверджені у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що на балансі Житлово-експлуатаційної контори Дочірнього підприємство товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів» перебуває житловий будинок за адресою : [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою від 24.10.2015 року (а.с.6) Відповідач проживає в квартирі [ADDRESS], на його ім'я відкрито особовий рахунок, що підтверджується його поясненнями в судовому засіданні, копією довідки по склад сім'ї (а.с. 7), є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються позивачем. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, (а.с. 8) вбачається, що станом на 01.09.2015 року (а.с.8) вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача за комунальні послуги складає 2 539 гривень 37 коп. З довідки № 12 від 12.05.2016 року, наданої відповідачем (а.с. 39) вбачається, що відповідач не має заборгованості зі сплати квартирної плати та житлово-комунальних послуг з вивезення твердих побутових відходів, спожиту холодну воду в період з 01.11.2011 року по 01.09.2015 року. Таким чином, суд доходить висновку що між сторонами виник спір щодо оплати вартості послуг з теплопостачання. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 18.09.2006 р. № 433 встановлено для ВАТ «Одеський завод керамічних виробів» тариф за надання послуг з теплопостачання в розмірі 4,24 грн. за 1 кв. м. опалюваної площі в опалювальний період (а.с. 15, 15зв.). Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.12.2014 р. № 366 вказаний тариф збільшено до 8 грн. 92 коп. за 1 кв. м. опалюваної площі в опалювальний період (а.с. 19, 19зв.). Відповідно до п. 104 Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р. «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», У разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов'язаних з наданням послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, з причин, які не залежать від підприємства, зокрема збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, цін (тарифів) на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, може проводитися перерахування тарифів шляхом коригування лише тих складових частин їх структури, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. З копії наказу ТОВ «Одеський завод керамічних виробів» № 41-а від 03.10.2011 (а.с. 16зв.) вбачається, що відповідне коригування було проведено з 15.10.2011 на підставі фактичної калькуляції собівартості послуг (а.с.17 зв), згідно якої тариф склав 7 грн. 47 коп. за 1 кв. м. опалюваної площі в опалювальний період, з нарахуванням в опалювальний період частини тарифу в розмірі 6 грн. 07 коп., в інший період-1 грн. 40 коп. Суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо коригування тарифу на надавані житлово-комунальні послуги з теплопостачання й визначення їх вартості в період з 15.10.2011 по 25.12.2014 р. відповідно до визначеного скоригованого тарифу. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до пункту 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що сума заборгованості відповідача складає 2539 грн. 37 коп. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що інфляційні втрати складають 617 грн 82 коп. (а.с. 12), сума 3% річних по заборгованості складає 37 грн 32 коп. (а.с. 13). Таким чином, з відповідача також підлягає стягненню сума інфляційних втрат інфляційних втрат в сумі 617 грн. 82 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 37 грн. 32 коп. Відповідно до ст. 88, 99 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сума якого, з урахуванням суми судового збору, сплаченої при подачі заяви про видачу судового наказу, складає 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved