Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

4 березня 2015 року Житлово-будівельний кооператив № 265 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за період з 2011 року по березень 2015 року відповідачці надавалися послуги стосовно утримання будинку та прибудинкової території. Станом на 1 березня 2015 року заборгованість відповідача по оплаті комунальних послуг та витрат на утримання будинку становить 13 406,59 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не сплатила. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати щодо надання юридичної допомоги у розмірі 400 грн. та судові витрати. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про свідчать докази, наявні в матеріалах справи. Дане також підтверджено довідкою Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України (а. с. 4, 12). За вищезазначеною адресою позивачем надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та нормами житлового законодавства. Відповідно до ст.6 Закону України "Про кооперацію" кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" позивач надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають в утриманні будинку та прибудинкової території за його місцем проживання. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак в порушення зазначених вимог, зобов'язання відповідача виконуються неналежним, про що свідчить наявність заборгованості станом на 1 березня 2015 року у сумі 13 406,59 грн. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 149 ЖК України права та обов'язки члена житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім'ї, умов користування і підстави припинення користування житловим приміщенням визначаються статутом кооперативу. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за послуги утримання будинку та прибудинкової території, та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати за надані послуги суми боргу в розмірі - 13 406,59 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо компенсації витрат на правову допомогу. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" витрати, пов'язані з розглядом таких скарг, включаючи й витрати для надання юридичної допомоги, а також витрати, пов'язані з поїздками, згідно зі ст. 248-25 ЦПК, ч. 5 ст. 49 ГПК покладаються судом у разі задоволення скарг - на відділ державної виконавчої служби, а в разі відмови в цьому - на заявника. Представник заявника є головою вищевказаного кооперативу, яка, на підтвердження надання юридичних послуг надала квитанцію (а.с. 9) в призначенні платежу якої вказано: Сплата по рах-факт.1 від 09.02.2015 р. юридичні послуги у сфері права в т.ч. ПДВ 20% - 66,67, на загальну суму - 400 грн. Суд зазначає, що ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011р. № 4191-VI встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. ЦПК України передбачає, що розгляд та вирішення справ здійснюється у судовому засіданні, а також за його межами - при вчиненні окремої процесуальної дії поза залою судового засідання (вручення документів, допит сторін і свідків, проведення експертизи і огляду на місці тощо). При цьому, як в судовому засіданні, так і при вчиненні окремої процесуальної дії секретарем судового засідання складається протокол - процесуальний документ, в якому відображається порядок вчинення окремої процесуальної дії поза судовим засіданням. Статтею ст. 200 ЦПК встановлені вимоги до складання протоколу. Протокол про вчинення окремої процесуальної дії підписується всіма особами, які беруть в ній участь. Вони мають право робити зауваження з його приводу. Протоколи оголошуються в судовому засіданні та надаються для ознайомлення особам, які беруть участь у справі (ст.ст. 185, 187 ЦПК). Тому, встановлення проектом критеріїв обліку часу участі особи, що надає правову допомогу у судовому засіданні та при вчиненні окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, не лише охоплює можливу участь цієї особи в судовому процесі, але і дозволить відстежити дійсний (фактичний) час її участі за допомогою протоколу судового засідання. Під час розгляду справи не вчинялось процесуальних дій поза межами судового засідання. Тому у задоволенні вимог в частині стягнення коштів у розмірі 400 грн. витрат щодо надання юридичної допомоги слід відмовити. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати лише по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved