Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивувала тим, що з лютого 2004 року проживала з [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина. [INFO] [PERSON] помер. При житті з чоловіком проживали та вели спільне господарство за адресою по [ADDRESS] та були там зареєстровані. Дана квартира є не приватизованою, перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Снігурівка та знаходиться на балансі КП "Снігурівський благоустрій". Встановлення факту проживання однією сім"єю необхідно позивачу для визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання з чоловіком. Враховуючи викладене, просила встановити факт її проживання однією сім"єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, разом з [PERSON] , який помер [INFO] . 03 вересня 2019 року до суду найдійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги позивача не визнала з тих підстав, що вона є спадкоємцем майна після смерті свого брата [PERSON] , який помер [INFO] . У липні 2015 року в Снігурівській державній нотаріальній конторі нею отримані свідоцтва про право на спадщину за законом. Спірна квартира за життя братом не була приватизована, тому до спадкового майна не включена. Позивачка на даний момент дійсно є наймачем житла, тому вважає, що вона має вирішувати питання виключно шляхом приватизації житла. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила про їх задоволення. Зазначила, що вирішення даного питання необхідне їй для підтвердження права на приватизацію квартири [ADDRESS] , у яку вона вселилася правомірно на підставі фактичних шлюбних відносин з наймачем квартири [PERSON] , та у якій вона зареєстрована з 2008 року. Відповідач подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши письмові докази у матеріалах справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, що слідує із положення п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 2 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, у разі відсутності спору особа може звернутися до суду в порядку окремого провадження. Судом встановлено, що [INFO] в с.Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області помер [PERSON] , про що 26 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області складено актовий запис про смерть №129 (а.с.23), що також підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.24-25). Згідно копії спадкової справи №301/2014 заведеної 04 вересня 2014 року в Снігурівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області до майна померлого [PERSON] , спадкоємцем за законом є його сестра - відповідач у справі [PERSON] , яка спадщину прийняла шляхом подання до держнотконтори в шестимісячний строк відповідної заяви. 15 липня 2015 року державним нотаріусом Кужільній О.А. видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ "Снігурівське" Снігурівського району розміром 2,5 в умовних кадастрових гектарах; та на земельну ділянку, загальною площею 9,7500 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Снігурівської міської ради Снігурівського району Миколаївської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інші спадкоємці відсутні (а.с.27-41). Як встановлено судом у рішенні Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2014 року на підставі рішення №69-а від 18 лютого 1986 року та ордеру №155 від 18 лютого 1986 року, виданого виконкомом Снігурівської міської ради 14 лютого 1986 року [PERSON] та членам її сім"ї [PERSON] - чоловіку, дітям - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] птахорадгоспом "Снігурівський" була надана квартира [ADDRESS] , на теперішій час [ADDRESS] (а.с.48-49). Таким чином, померлий при житті був наймачем квартири [ADDRESS] , яка до теперішнього часу не приватизована. Як слідує з листа міського голови Снігурівської міської ради від 20.06.2019 року №729/01-2.6, житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м.Снігурівка Миколаївської області та знаходиться на балансі КП "Снігурівський благоустрій" (а.с.6). У вище вказаній квартирі, з лютого 2004 року по травень 2014 року позивачка проживала однією сім"єю як чоловік з дружиною у цивільному шлюбі з [PERSON] , до його смерті, та продовжує проживати по теперішній час, що підтверджується актом депутата Снігурівської міської ради Муравко Л.С. від 05.06.2019 року (а.с.5) та відміткою в паспорті позивачки про зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] (а.с.4-на звороті). Про факт проживання однією сім"єю позивачки разом з померлим [PERSON] , як чоловіка та дружини, також підтвердила свідок [PERSON] , засвідчивши про те, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали разом з лютого 2004 року до дня смерті останнього, були пов"язані спільним побутом та вели спільне господарство, проводили ремонт у квартирі. На підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] позивач надала фотокартки. Позивач [PERSON] та померлий [PERSON] . між собою у зареєстрованому шлюбі не перебували. Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст.1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Позивачка обґрунтовує необхідність встановлення даного факту необхідністю визнання права на майно, набуте за час спільного проживання з чоловіком. Крім того, встановлення даного факту необхідне позивачу для підтвердження правомірності вселення у квартиру з метою її подальшої приватизації без наявності ордеру. Іншим шляхом встановити даний факт позивач не може, оскільки [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті брата [PERSON] , право на успадкування майнових прав якого позивачем не визнає. Як ствердила позивач у судовому засіданні відповідач відмовляється надати їй документи на спірну квартиру. Крім того, як слідує з Ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] існує спір про право щодо спадкового майна після смерті [PERSON] .. Вказаним рішенням [PERSON] роз"яснено право на зернення з вимогами про встановлення факту проживання з померлим однією сім"єю у позовному провадженні. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позивач надав достатньо доказів того, що вона, починаючи з лютого 2004 року і до дня смерті [PERSON] , постійно проживала з ним однією сім`єю, тобто як чоловік і дружина, а тому її позовна заява є обґрунтованою, знайшла своє підтвердження та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved