Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання сина. Позов мотивувала тим, що у період спільного проживання з відповідачем у них народилося двоє дітей: дочка, [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], який на день подачі даної заяви до суду вже являється повнолітньою особою, навчається у вищому навчальному закладі, та проживає разом з матір'ю. З 01 вересня 2016 року син, [PERSON], навчається на денній формі навчання у відділенні стоматологічного факультету Ужгородського національного університету 4-го рівня акредитації, де отримує платну освітню послугу з підготовки фахівця напрямку "Стоматологія", строк навчання п'ять років, загальна вартість навчання за один рік становить 20750 гривень. Син, [PERSON], вчиться на денній формі навчання, власних коштів не має, можливості отримати їх у достатній та необхідній сумі для погашення цих витрат за навчання не має. Сама позивач нести такі витрати не в змозі, а відповідач є працездатною, здоровою, молодою та платоспроможною особою. Добровільно надати позивачу допомогу на навчання сина відповідач відмовляється, тому позивач просить винести рішення про стягнення в її користь аліментів на утримання сина, [PERSON], у твердій грошовій сумі по 1200 гривень щомісячно, в її користь з відповідача на період навчання сина до досягнення ним 23 річного віку. Крім того, просить стягувати з відповідача додаткові витрати для оплати освітніх послуг, як половину суми за оплату вартості навчання в сумі 10375 гривень. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень щодо позову суду не подавав. Суд, у відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішує справу за відсутності відповідача, повідомленого належним чином, на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 січня 1995 року, про що виконавчим комітетом Костилівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області зроблено актовий запис №03. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка, [PERSON], [INFO], та син, [PERSON], [INFO], який досяг повноліття, що стверджується паспортом серії ВР 508967 від 02 березня 2013 року. Згідно з довідкою Державного вищого навчального закладу "Ужгородський національний університет" №718 від 22.02.2017 року [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення стоматологічного факультету Ужгородського національного університету, навчається на умовах повної оплати за навчання. Згідно з договором про платне навчання №161/16-100 с від 01.09.2016 року загальна вартість навчання [PERSON] у Державному вищому навчальному закладі "Ужгородський національний університет" становить 83000 гривень, а розмір оплати за один навчальний рік - 20750 гривень. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби [PERSON] у матеріальній допомозі батьків. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного Кодексу України. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість надалі працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Судом встановлено, що син сторін у справі до вступу в університет проживав разом із матір'ю та в даний час перебуває на її утриманні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним депутатами Костилівської сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженим сільським головою с.Костилівка І.І.Савляк., а також довідкою Костилівської сільської ради №509 від 02.03.2017 року. Позивач у позовній заяві зазначила про те, що відповідач, [PERSON], є працездатною, здоровою особою, молодого віку, є платостпроможним. Відповідач будь-яких доказів про те, що він не має змоги сплачувати аліменти суду не надавав. З огляду на викладене, враховуючи інтереси дитини, її матеріальний добробут, прагнення здобути освіту, а також беручи до уваги матеріальне становище позивача, зокрема те, що вона самостійно утримувати сина, який навчається, самостійно змоги не має, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, яка має змогу надавати утримання синові, протилежне ним не доведено, та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов у частині стягнення аліментів слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], до закінчення ним навчання, але не більше ніж до 23 річного віку, в сумі по 1200 грн. щомісячно. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79,191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 15 березня 2017 року. Суд відмовляє у частині стягнення з відповідача додаткових витрат виходячи з наступного. Згідно зі ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як уже зазначалося вище, статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Враховуючи те, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання вказаного позову звільнена від сплати судового збору, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягує дані витрати в сумі 640 гривень з відповідача на користь держави.

Outcome: partial