Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника [PERSON], що діє на підставі довіреності від 14.11.2014 року, звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] Сварицевицької сільської Ради [PERSON] та просить: - зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні майном, що належить йому у вигляді будівельних матеріалів, які утворилися від розібраного приміщення корнесховища бувшого КСП "Партизан" с.Сварицевичі Дубровицького району Рівненської області, і які він придбав у співвласників майна, що знаходяться у спільній частковій власності громадян колишніх членів реформованого КСП "Партизан", шляхом заборони відповідачу чинити йому перешкоди у відвантаженні на грузові вантажні автомобілі будівельні матеріали корнесховища бувшого КСП "Партизан" с.Сварицевичі; - стягнути з відповідача на його користь 12500 грн. моральної шкоди; - стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 19 серпня 2016 року [PERSON], будучи володільцем будівельних матеріалів, які утворилися від розібраного приміщення корнесховища бувшого КСП "Партизан" с.Сварицевичі Дубровицького району і які він придбав у співвласників майна, що знаходяться у спільній частковій власності громадян колишніх членів реформованого КСП "Партизан", здійснював своє законне право володіння і розпорядження відповідним майном шляхом відвантаження майна на вантажний автомобіль. Однак, в процесі здійснення вантажних робіт, голова Сварицевицької сільської ради [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, як посадова особа, чинив перешкоди [PERSON] шляхом заборони здійснення відвантаження будівельних матеріалів розібраного приміщення корнесховища бувшого КСП "Партизан" на вантажний автомобіль і наніс йому майнову шкоду. Відповідач вимагав у позивача свідоцтво про право власності на нерухоме майно або витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що на його думку, підтверджують право власності позивача на вказане майно, не усвідомлюючи того факту, що йдеться про будівельні матеріали корнесховища, які ніяким чином не можуть бути нерухомим майном. Доказами права власності [PERSON] на будівельні матеріали, які утворилися від розібраного приміщення корнесховища бувшого КСП "Партизан" є акт прийому передачі майна співвласників реформованого КСП "Партизан" від 22.10.2012 року, квитанція до прибуткового касового ордеру від 20.10.2012 року на суму 34000 грн., акт приймання-передачі у власність приміщення корнесховища від 01.08.2016 року. Орган місцевого самоврядування в особі голови Сварицевицької сільської ради [PERSON], у відповідності з чинним законодавством України, не має і не може мати жодного відношення до встановлення, заперечення, підтвердження прав власності позивача або інших осіб про належність права власності на будівельні матеріали розібраного приміщення корнесховища бувшого КСП "Партизан" с.Сварицевичі Дубровицького району, так як дане майно не належить на праві власності даному органу місцевого самоврядування. Зазначені дії відповідача призвели до моральних страждань позивача, а саме: втрати душевного спокою, психологічної рівноваги, страждань від затраченого часу на організацію транспортних дій, виплат за їх здійснення. Отже, протиправні дії відповідача спричинили позивачу моральні страждання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Зі змісту поданих відповідачем заперечень проти позову вбачається, що 19 серпня 2016 року близько 13 год. до нього, як голови сільської ради звернувся житель с.Сварицевичі [PERSON], який повідомив про факт погрузки сторонніми особами матеріалів бувшого КСП "Партизан". Про вказану подію він невідкладно повідомив поліцію та прибув на територію бувшого КСП "Партизан". Будь-які документи, що підтверджували б право власності на вказані матеріали КСП "Партизан", у осіб, які здійснювали завантаження майна, були відсутні. Пізніше на територію бувшого КСП "Партизан" прибув позивач, викликав поліцію і надав лише акт прийому-передачі майна, який не є документом, що посвідчує право власності. Крім того, в акті було зазначено "приміщення", а не "будівельні матеріали". Працівники поліції повідомили позивачу, що необхідно надати документи, які посвідчують право власності на вказане майно і в такому випадку позивач без будь-яких перешкод матиме змогу транспортування такого майна. З його сторони жодних перешкод позивачу не чинилося і не чиниться на даний час. До того ж, у позовній заяві позивач вказує, що він є володільцем будівельних матеріалів, які утворилися від розібраного приміщення корнесховища бувшого КСП "Партизан", які він придбав у співвласників майна (колишніх членів реформованого КСП "Партизан") на підставі касового ордеру і акту прийому-передачі відповідного майна, що підтверджують право володіння будівельними матеріалами. Проте, такі твердження суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За ч.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. До нерухомих речей, відповідно до ст.181 ЦК України, належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Приміщення корнесховища бувшого КСП "Партизан" є нерухомим майном, оскільки його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Тому право власності на дане приміщення підлягає державній реєстрації, і лише з моменту такої реєстрації виникає право власності. Акти прийому-передачі та квитанція до прибуткового касового ордеру не є належними документами, що підтверджують право власності позивача на приміщення корнесховища бувшого КСП "Партизан". Крім того, в силу ч.3 ст.331 ЦК України, особа вважається власником будівельних матеріалів, якщо вона використовує їх для власного будівництва у встановленому законом порядку із наданням дозволу на будівництво, документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою та ін. Допоки особа не використовує матеріали для будівництва, вона не може вважатися власником будівельних матеріалів. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. З Акту приймання-передачі у власність приміщення корнесховища КСП "Партизан" від 01.08.2016 року (а.с.9) вбачається, що на підставі акту прийому-передачі майна співвласників реформованого КСП "Партизан" від 22.10.2012 року, засвідченого секретарем виконкому Сварицевицької сільської ради (а.с.7), касового ордеру від 20.10.2012 року (а.с.8) [PERSON] прийняв, а колишні члени реформованого КСП "Партизан" с.Сварицевичі Дубровицького району передали йому у власність повністю під розбирання приміщення корнесховища КСП "Партизан" с.Сварицевичі Дубровицького району. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач чинить перешкоди позивачу вільно користуватися належним йому на праві приватної власності будівельними матеріалами після розбирання приміщення корнесховища КСП "Партизан" с.Сварицевичі Дубровицького району. Згідно ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Як пояснив позивач та не заперечив відповідач, Сварицевицька сільська рада не є власником приміщення корнесховища КСП "Партизан" с.Сварицевичі Дубровицького району. Частиною 4 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено чіткий перелік повноважень, якими наділяється сільський голова. Зазначеними повноваженнями сільський голова не наділений правом перешкоджати реалізовувати право володіння, користування та розпорядження майном, що не належить органу місцевого самоврядування. Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і вчиняє щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю знайшло своє закріплення в ст.41 Конституції України, де також зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Вказана норма Конституції України лягла в основу ст.321 ЦК України. Зі змісту ст.391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на вищенаведене, суд переконується в тому, що право власності позивача на будівельні матеріали розібраного приміщення корнесховища КСП "Партизан" було порушено, а тому приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. В частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року із подальшими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Стверджуючи про те, що відповідачем позивачеві завдано моральну шкоду, останнім не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з протиправними діями голови сільської ради, не визначено, якими доказами це підтверджується. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Outcome: approved