Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON]. Після її смерті все її майно успадкував дід позивача [PERSON]. Земельну частку (пай) [PERSON] встиг оформити документально та отримав свідоцтво про право на спадщину. А частку в майні колгоспного двору дід оформити не встиг та помер [INFO] за життя [PERSON] заповів заповіт на ім'я позивача на все належне йому майно. Позивач вказує, що після смерті діда звернулась до Літинської державної нотаріальної контори із видачою свідоцтва про права на спадщину на його майно, однак отримала відмову нотаріусу. Також позивачу було рекомендовано звернутися до суду для захисту свого права. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити. Представник позивач [PERSON] адвокат Зубан О.О. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримують повністю і просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести у його відсутність. Позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із свідоцтва про смерть, (а.с. 9) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 10), встановлено, що [PERSON] помер [INFO] Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 11) батьками [PERSON], [INFO] зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно свідоцтва про шлюб (а.с. 12) пояснюється зміна прізвища позивача із « [PERSON] на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 13) батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.14) судом встанволено, що спадкоємцем земельної ділянки, належної [PERSON], яка померла [INFO] є її чоловік [PERSON] Відповідно до довідки Літинської державної нотаріальної контори за №135/02-14 від 29.01.2019 р. (а.с. 15) встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності за № 222 від 23.04.1980 р. (а.с. 16) встановлено, що [PERSON] зазначений власником житлового будинку по [ADDRESS]. Рішенням Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 8 від 17.03.1994 р. (а.с. 21) встанвоелно, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,66 га. розташовану по[ADDRESS] біля житлового будинку 0,46 га дорізка 0,20 га. Відповідно до довідки Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 23 від 22.01.2019 р. (а.с. 22) судом встановлено, що в [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 134/02-14 від 29.01.2019 р. (а.с. 23) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON], по причині відсутності необхідних для того підстав. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку позивач [PERSON] не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок з по господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS], оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємицею за заповітом і має право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved