Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 14.08.2009 року. Позивачі зазначають, що вони є родичами померлого [PERSON], а саме [PERSON] сином, [PERSON] дружиною, а відповідач [PERSON] - донькою. Обґрунтовуючи позов [PERSON] та [PERSON] в своїй заяві зазначили, що вони не мають можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини. Отже, з врахуванням вищезазначеного, позивач [PERSON] прохає суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на належний останньому автомобіль марки ЗАЗ, модель 110308, 2006 року випуску, колір зелений, шасі (кузов, рама, коляска) № У6D11030860095206, реєстраційний № [NUMBER]. Позивач [PERSON], в свою чергу, прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] право власності на: земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,59 га, що розташована на території с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, вул. Шкільна, 19, а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за тією ж адресою (с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, вул. Шкільна, 19 ). В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заву, в якій прохає розглянути справу у його відсутності і задовольнити заявлений ним позов. Позивач [PERSON] в судове засідання також не зявилась, її представник адвокат [PERSON] надала суду заву, в якій прохає розглянути справу без своєї участі та без участі позивача, зазначивши при цьому, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає їх задоволенні. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення вимог позивачів [PERSON] та [PERSON]; прохає суд розглянути справу у іі відсутності. Отже, з врахування поданих сторонами заяв, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 14.08.2009 року підтверджено Свідоцтвом про смерть І- ЖС № 141545, виданим Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 17.08.2009 року. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Позивач [PERSON] (дружина померлого), а також позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (діти померлого) відносяться до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] (ст.1261 ЦК України). З витребуваної судом у приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] копії спадкової справи № 7/2009, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що померлий заповіту не лишив. Позивач [PERSON] 09.12.2009 року у встановленому законом порядку подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини померлого чоловіка. Інші спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] (діти померлого) до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини батька не звертались. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Положеннями ч.1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно матеріалів справи позивач [PERSON] на час смерті свого чоловіка проживала разом з ним за адресою: с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, вул. Шкільна, 19. А діти померлого проживали окремо: - син [PERSON] (позивач) за адресою: с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, вул. Партизанська, 31; - донька [PERSON] ( відповідач) за адресою: с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, вул.Миру,1. З витребуваної судом у приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] копії спадкової справи № 7/2009, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що померлий заповіту не лишив. Позивач [PERSON] 09.12.2009 року у встановленому законом порядку подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини померлого чоловіка. Інші спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] (діти померлого) до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини батька не звертались. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Положеннями ч.1 ст.1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановлено ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, враховуючи, що позивач [PERSON] своєчасно згідно з вимогами закону подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини свого чоловіка, а діти померлого проживали окремо від батька на час його смерті, і у передбачений законом строк до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини [PERSON] не звертались, - суд вважає, що право на спадщину [PERSON] має лише його дружина. Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у звязку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Підставою відмови нотаріуса в оформленні за позивачем [PERSON] права власності на спадщину її чоловіка, стало те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а також згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні дані щодо реєстрації за спадкодавцем права власності на житловий будинок, які входять до складу спадщини. Розглядаючи питання щодо належності спадкодавцю спірного житлового будинку суд виходить з наступного: Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на вищезазначений житловий будинок за адресою: с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, вул. Шкільна, 19. . Згідно ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення своїх спадкових прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно долученої до матеріалів справи копії Технічного паспорту, складеного 06.04.1988 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, та наявних інших письмових доказів, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] дійсно є власником житлового будинкуза адресою: с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, вул. Шкільна, 19. При цьому, приймаючи до уваги вищевказані нормативні акти, які діяли на час виникнення у [PERSON] цього права, останнє не залежало від його державної реєстрації. Що стосується підтвердження права власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку, яка є предметом спору, то Управлінням Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області за вих. № 9-28-0.2-3752-16 від 25.05.2016 року на запит суду була надана належним чином завірена копія Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЗП № 004361, виданого Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району 28.05.1997 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52. Згідно цього Державного акту [PERSON] на підставі рішення Михайло-Лукашівської сільської ради № 7 від 08.02.1994 року дійсно була передана у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка, площею 0,59 гектарів, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за адресою: с. Миролюбівка, вул. Шкільна, 19. В розясненнях, які містять п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або правовстановлюючим документом. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що спадкодавцю [PERSON] на день його смерті дійсно належав житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, вул. Шкільна, 19, на які претендує позивач [PERSON] В ході судового розгляду, окрім сторін у справі, інших спадкоємців [PERSON] - встановлено не було. При цьому відповідач [PERSON], на спадщину своєї матері не претендує, і не здійснила жодних дій щодо її прийняття у відповідності з вимогами ст. 1269 ЦК України. Що стосується вимог, заявлених позивачем [PERSON] щодо визнання за ним в порядку спадкування після смерті батька права власності на автомобіль марки ЗАЗ, модель 110308, 2006 року випуску, колір зелений, реєстраційний № [NUMBER], - то суд не знаходить підстав для задоволення цих вимог, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що автомобіль марки ЗАЗ, модель 110308, 2006 року випуску, колір зелений, реєстраційний № [NUMBER], - дійсно належав батьку позивача, і входить до складу спадщини [PERSON] При цьому згідно ч.1 ст.1272 ЦК України позивач [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину батька. Отже, з врахуванням вищезазначеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Разом з цим враховуючи, що лише позивач [PERSON], як дружина померлого, є єдиним спадкоємцем за законом, яка у відповідності з нормами діючого законодавства виконала дії щодо прийняття спадщини свого чоловіка, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що це визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим заявлені [PERSON] позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та визнати за нею право на житловий будинок № 19 в с. Миролюбівка Вільнянського району Запорізької області, а також земельну ділянку за той же адресою.

Outcome: approved