Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 29.10.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається в цілому з літ. "А" загальною площею 47,4 кв.м., житловою 27,6 кв.м., літньої кухні літ. "Г", душу літ. "Д", сараю літ. "В", вбиральні літ. "Ж", огорожі - №1-7, І-вимощення. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року провадження по справі відкрито. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять задовольнити. В підготовчому судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі. На підставі положень ст. ст. 200, 206 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 03.06.2019 року між позивачем та відповідачами укладено попередній договір, за умовами якого позивач [PERSON] до 01.08.2019 року мав набути у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час позивачем в повному обсязі проведено повний розрахунок, позивач вступив у володіння та користування об`єктом. Відповідачі від укладення основного договору не ухиляються, однак повідомили про неможливість його нотаріального посвідчення в зв`язку з невідповідністю правовстановлюючих документів в частині правильного визначення часток співвласників. Позивач зазначає про неможливість поділу основного правочину на частки та неможливість його укладення одночасно або без згоди інших співвласників; неможливість виконання вимог законодавства щодо проведення оцінки майна для укладення договору купівлі-продажу нерухомості. Окрім того, позивач вказує на відсутність кадастрового номеру земельної ділянки та наявність самочинної прибудови. Вищеперераховані обставини унеможливлюють укладення основного договору та, відповідно, призводять до порушення прав позивача, в зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутись до суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.04.2010 року за [PERSON] зареєстровано 11/20 часток вказаного будинку /а.с.19/. Вказана реєстрація проведена на підставі Договору дарування від 19.01.2010 року, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 11/20 частин домоволодіння [ADDRESS] /а.с.20-23/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2012 року визнано договір дарування 11/20 частин домоволодіння по [ADDRESS] , укладений 19.01.2010 року між [PERSON] та [PERSON] удаваним правочином та визнано дійсним договір купівлі-продажу 11/20 частин вказаного домоволодіння, укладений 19.01.2010 року між [PERSON] та [PERSON] . Також вказаним рішенням суду встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 01.08.2009 року по 20.03.2010 року та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину спільного майна [PERSON] та [PERSON] - на 11/40 частин домоволодіння [ADDRESS] /а.с.27-33/. Відповідно до Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 03.06.2019 року за [PERSON] зареєстровано 11/40 частин спільної часткової власності на житловий будинок, загальною площею 47,7 кв.м., житлововю 27,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , також за [PERSON] зареєстровано 11/40 частин спільної часткової власності на зазначений житловий будинок /а.с.15-16/. Судом досліджено попередній договір укладений [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, посвідчений 03.06.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Прокоф`євою Л.Г. /а.с.11-14/. Відповідно до вимог попереднього договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язались у майбутньому укласти договір купівлі-продажу у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.3 Попереднього договору визначено об`єкт купівлі продажу за основним договором: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 2.5 Попереднього договору строк укладення основного договору визначається сторонами до 01.08.2019 року. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що сторони по справі 03.06.2019 року за власним волевиявленням, спрямованим на настання передбачених усною домовленістю наслідків, уклали попередній договір з наміром в подальшому не пізніше 01.08.2019 року укласти основний договір щодо купівлі позивачем [PERSON] у відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні сторони підтвердили, що досягли всіх істотних умов договору та виконали їх в повному обсязі, зокрема, продавці отримали грошові кошти в сумі, визначеній за згодою сторін, а покупець вступив у права володіння та користування зазначеним будинком. З матеріалів справи вбачається наявність певних розбіжностей в документах щодо права власності відповідача [PERSON] на частину будинку, в зв`язку з чим суд погоджується з доводами сторони позивача щодо неможливості нотаріального оформлення основного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням безумовного визнання позову відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , здійсненим в підготовчому судовому засіданні, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved