Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

05.12.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 15.09.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 4\~700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2 та п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно п. 5.3 Умов та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 4.9 Умов та правилами надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг кредитного при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш, ніж за 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.6 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, в тому числі, з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 4.6 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягають сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість у розмірі 40\~893,96 грн., яка складається з наступного: -4\~185,68 грн. - заборгованість за кредитом; -31\~134,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3 150 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1\~923,52 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. -2- Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, крім того письмові поясненні, відповідно до яких: згідно укладеного договору від 15.09.2009 року відповідач отримав кредит в розмірі 4\~700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач протягом всього періоду користування кредитними коштами вносив періодичні платежі, останній платіж, перед зверненням кредитора до суду 16.01.2014 року в сумі 700 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, тому на думку представника банку строк позовної давності розпочався саме з 17.01.2014 року та спливає 17.01.2017 року, а позивач звернувся до суду 29.11.2016 року, тобто в межах строку позовної давності. Відповідачем зазначено, що вказаний платіж він не здійснював, оскільки знаходився в цей час на лікуванні. Платіж 16.01.2014 року було здійснено в терміналі самообслуговування, а тому особа, яка його здійснили, знала № картки отримувача. Таким чином вказаний платіж був здійснений відповідачем особисто чи іншою особою з його згоди, оскільки саме на відповідачеві лежить обовязок не передавати картки, пін-коди третім особам відповідно до п.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. Представник відповідача з позов не погодився та надав суду заперечення на позовну заяву, при цьому посилався на те, що, по-перше, банк просить стягнути заборгованість за кредитним договором з 18.09.2009 року по 31.10.2016 року, тобто більше ніж за 3 роки. Згідно умов договору від 15.09.2009 року позивач надав відповідачу кредит на строк дії кредитної карти. Останній платіж, який [PERSON] здійснив, був зроблений 11.11.2013 року у розмірі 460 грн., таким чином, відповідач вважає, що строк позовної давності повинен рахуватися з 11.11.2013 року моменту здійснення останнього платежу. Згідно п. 31 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при застосуванні п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю заборонено вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого сплив, суди повинні виходити з того, що у системному звязку з ч. 11 ст. 11 вказаного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту та спрямовано на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як більш слабкої сторони договору споживчого кредиту. У звязку зі спливом позовної давності за основним зобовязанням вважається, що позовна давність за додатковими вимогами, що випливають з основного зобовязання, також сплила. Тобто, відповідач вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» не підлягають задоволенню у звязку зі спливом строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Також представник відповідача вказує, що 16.01.2014 року не здійснював оплату за кредитним договором в сумі 700 грн. 18.02.2017 року він звертався до банку з вимогою зробити перерахунок його заборгованості за кредитним договором і надати копію платіжного доручення по сплаті 700 грн., але станом на теперішній час так відповіді і не отримав. По-друге, відповідач не погоджується із нарахуванням пені у сумі 3\~150 грн. Згідно зі ст. 258 ЦК України за вимогою про стягнення неустойки (трафу, пені) позовна давність складає один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої стороною у спорі заявлено, є підставою для відмові у позові. Розмір пені станом на 31.10.2015 року складав 1\~950 грн. таким чином, розмір пені за період з 31.10.2015 року по 31.10.2016 року складатиме 1\~200 грн. (3\~150-1\~950 грн.). Крім того, представник відповідача, посилаючись на ст. 61 Конституції України та Постанову ВСУ від 21.10.2015 року за №6-2003 цс15 просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення штрафів, оскільки в даному випадку, на його думку має місце подвійна цивільно-правова відповідальність за одне й теж порушення. Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Зі статті 60 ЦПК України слідує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Частина 2 цієї статті наголошує, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які брали участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, передбачено частинами 2-4 цієї статті. Відповідно до укладеного договору від 15.09.2009 року відповідач отримав кредит в сумі 4 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти (а.с.7). Згідно п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно п. 5.3 Умов та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим дговором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Стаття 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі ст. 527 цього кодексу слідує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~ Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частина 2 наголошує, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. -3- Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 2 ст. 1050 ЦК України вказує на те, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Згідно вимог ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач у порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 526, 1054 ЦК України, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивачем нараховано відповідачу заборгованість, яка станом на 31.10.2016 року становить 40\~893,96 грн. і складається з наступного: 4\~185,68 грн. - заборгованість за кредитом; 31\~134,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3\~150 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1\~923,52 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.4-6). Відповідачем [PERSON] заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача (а.с.61). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року № 6-14цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. \~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2009 року сторони по справі уклали договір про надання банківських послуг (кредитний договір), який складався із заяви кредитора, Умов і правил надання банком послуг та Правил користування платіжною карткою, Тарифів надання кредиту, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 4 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. \~\~\~\~\~\~ Згідно з п. 9.12 Умов та правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.13 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. \~\~\~\~\~\~ Згідно з пунктами 5.3, 5.4 Правил користування платіжною карткою, строки і порядок погашення по кредиту (кредитному ліміту) по платіжним карткам із встановленим мінімальним обов'язковим платежем, визначена в пам'ятці клієнта, що є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до пунктів 6.5, 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. \~\~\~\~\~\~ Судовим розглядом встановлено, що на виконання умов кредитного договору 15.09.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» видав [PERSON] кредитну картку №5577212910000598. До 16.01.2014 року [PERSON] виконував свої зобов'язання за кредитним договором та сплачував банку заборгованість за кредитом та відсотки за користування кредитом. За змістом заяви клієнта від 15.09.2009 року та пункту 2 розділу І Умов і правил надання банківських послуг, мінімальний обов'язків платіж - розмір боргових зобов'язань, які щомісячно мають бути сплачені. Даний платіж враховує як суму нарахованих відсотків так і частину заборгованості по кредиту. Щомісячний платіж складає 7 % від заборгованості. \~\~\~\~\~\~ Останній платіж кредитною карткою був сплачений відповідачем кредитору 16.01.2014 року. \~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ З позовом в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.09.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 05.12.2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Суд критично оцінює посилання представника відповідача на те, що 16.01.2014 року відповідач не здійснював платіж в сумі 700 грн., оскільки знаходився на лікуванні, оскільки жодних доказів того, що [PERSON] не мав можливості цього зробити суду не надано. В той час як розрахунком наявної у відповідача заборгованості та випискою по рахунку, наданими позивачем, підтверджується той факт, що вказаний платіж був здійснений в терміналі самообслуговування. Таким чином, внесенням 16.01.2014 року відповідачем останнього платежу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перебіг строку позовної давності був перерваний, зважаючи на що, посилання на сплив строку позовної давності в частині стягнення заборгованості за кредитом та по відсоткам за користування кредитом є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Що ж стосується посилань представника відповідача щодо можливості внесення на кредитну картку відповідача останнього платежу будь-якою іншою особою, зважаючи на що факт погашення заборгованості за кредитним договором 16.01.2014 року не свідчить про визнання [PERSON] свого боргу та перериванням перебігу строку позовної давності, то суд вважає їх також неспроможними і такими, що спростовуються умовами кредитного договору, -4- оскільки відповідно до п.6.1Умов та правил надання банківських послуг клієнт не має права передавати карти, ПІНи третім особам, не використовувати карти чи нанесені на них дані з метою, не передбаченою цим договором чи протирічащею діючому законодавству. Під час розгляду справи представником відповідача не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, що свідчать про факт звернення відповідача до банку з вимогою щодо блокування коштів на картковому рахунку у зв'язку з незрозумілим характером їх походження тощо. Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 05.12.2016 року, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 4\~185,68 грн. заборгованості за кредитом є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Пунктом 5.4. Правил користування платіжною карткою передбачений строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць. Судом встановлено, що останній платіж за договором відповідачем проведено 16.01.2014 року, тому право вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо сплати боргу за нараховані, але не сплачені проценти за користування кредитом виникає щомісячно за попередній місяць. Таким чином, з урахуванням дати звернення позивача з позовом до суду, умов п. 5.4. Правил користування платіжною карткою, суд не вбачає підстав для застосування до позовної вимоги банку про стягнення з відповідача 31\~134,76 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, які, згідно з договірними умовами є щомісячними платежами, оскільки встановлений законом трирічний строк позовної давності, що почався після несплати відповідачем чергового платежу не сплинув. Таким чином, позовна вимога банку про стягнення з відповідача на його користь 31\~134,76 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Позивачем заявлено до стягнення 3 150 грн. заборгованості за пенею та комісією. З урахуванням строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач, на підставі ст. 257 ЦК України до позовної вимоги про стягнення з відповідача боргу за комісією має застосовуватись трирічний строк позовної давності. Згідно з п. 1 ч . 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені позовна давність встановлюється в один рік. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у стороні та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором від 15.09.2009 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]В, станом на 31.10.2016 року містить нарахування суми заборгованості по комісії та пені разом і не дає змоги відокремити суму заборгованості за комісією та пенею окремо та застосувати позовну давність строком у три роки до комісії та строком один рік до пені відповідно. Ухвалами суду від 13.03.2017 року та від 03.04.2017 року (а.с.64, 86) суд визнавав явку представника банку в судові засідання обовязковою для дачі пояснень з приводу заявлених вимог, крім того, ціми ж ухвалами позивач був зобовязаний надати суду детальний розрахунок заборгованості, в тому числі і щодо пені та комісії, але представник позивача в судове засідання для дачі пояснень не з'явився, натомість скористався своїм процесуальним правом та подав заяву про розгляд справи за його відсутності, тим самим позбавив суд можливості повно та всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 150 грн. пені та комісії у зв'язку з недоведеністю позову в цій частині. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Вказана норма не є диспозитивною і сторони не можуть змінити її положення та встановити у договорі неустойку у вигляді твердої грошової суми. Отже встановлений договором позики вид забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки не відповідає змісту цього поняття та її правовій природі, як грошової суми, що обчислюється у відсотках до суми зобов'язання, ці умови договору не відповідають вимогам закону, а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина). Нарахування штрафу у розмірі 5% від суми позову, передбачено умовами договору, за таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1\~923,52 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ч. 1статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 1 255 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial