Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

ПАТ комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Рівненського міського суду з позовом, у якому просить звільнити з-під арешту належний на праві власності [PERSON], автомобіль марки DAEWOO, модель: MATIZ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий-B хатчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], накладеного постановою державного виконавця. В обґрунтування вимог вказується, що 06.03.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" правонаступником якого, згідно статуту є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Позивач) та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № ROH0AN02000157, згідно з яким [PERSON] були надані кредитні кошти в розмірі 40 010,86 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором останній передав в заставу Позивачу автомобіль (марки DAEWOO, модель: MATIZ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий-B хатчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). Сторони дійшли згоди щодо реалізації автомобіля. Заставодержатель в силу накладеного арешту позбавлений можливості вчинення дій для задоволення своїх вимог предметом застави. Представник позивача Мазурок А.А. в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву у якій позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити, справу розглянути без його участі. У випадку неявки відповідачів, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті «Вільне слово» № 84 (14874) від 02 грудня 2014 року. Представник відповідача ПАТ «Кредобанк» та представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи з причин що унеможливлюють прибуття та письмових заперечень проти позову не надіслали. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача (про що зазначено у заяві), вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки DAEWOO, модель: MATIZ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий-B хатчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. 06.03.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" правонаступником якого, згідно статуту є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № ROH0AN02000157, згідно якого останній отримав кошти в розмірі 40 010,86 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором [PERSON] передав в заставу Позивачу автомобіль марки DAEWOO, модель: MATIZ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий-B хатчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Пунктом 17.10 кредитно-заставного договору сторони визначили заставну вартість автомобіля в розмірі 52 360,00 гривень. Згідно розрахунку заборгованості від 13.10.2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" складає 25 898,17 гривень. Судом також встановлено, що 25.09.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Ясько Д.В. було винесено постанову у відношенні боржника [PERSON] про відкриття провадження за виконавчим листом Рівненського міського суду від 12.09.2013 року. З даною постанови вбачається, що виконавцем накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника в межах суми стягнення в розмірі 11 521,57 грн. на користь ПАТ "Кредобанк". Викладені обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме, кредитно-заставним договором № ROH0AN02000157, розрахунком заборгованості, свідоцтвом про право власності на автомобіль, постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з арештом майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.09.2013 року. Частиною четвертою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до частини третьої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 5.3.4. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/4 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно статті 16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладання договору застави. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Судове рішення та виконавчий документ про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ "Кредобанк" було винесено, відповідно, у 2013 році. В той же час, право застави ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 06.03.2008 р., тобто, до винесення судового рішення про стягнення з боржника коштів на користь відповідача. В силу вимог статті 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору застави № ROH0AN02000157 запис № 1 зареєстровано першим 11.03.2008 р. та чинний до 18.02.2018 р. Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису", за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Так, як довіреністю від 24.06.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" отримав права для здійснення продажу від імені [PERSON] вищевказаного автомобіля, зі зняттям його з обліку в органах ДАІ, дії ДВС передбачені законом (опис майна, арешт, розшук майна, тощо), щодо майна боржника при виконанні судового рішення щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ "Кредобанк" можуть, унеможливити або ускладнити реалізацію транспортного засобу. Таким чином, арешт та заборона відчуження майна боржника [PERSON], що перебуває в заставі банку ПАТ КБ "ПриватБанк", є неправомірними, оскільки порушують права позивача як заставодержателя, який має вищий пріоритет на предмет застави, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В позовній заяві представник позивача просив покласти судові витрати лише на [PERSON], так як саме його неправомірні дії призвели до відкриття виконавчого провадженя у відношенні нього, що призвело до подання позовної заяви. Тому, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду у сумі 243,60 грн, згідно платіжного доручення № BOJ6E1013B0JPU суд покладає його на відповідача [PERSON]. На підставі ст. 54, 60 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 14 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст. 16, 19, 20 ЗУ "Про заставу", ст. 16 ЦК України,

Outcome: approved