Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування. В позові посилається на те, що 19.05.1961 року між його батьками [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі ними в 1975 році було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Горіховій, 642 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. 03.02.1990 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку із господарськими спорудами. За життя мати заповіту не складала, а тому спадщина після її смерті відкрилася за законом. Вказує, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є сам позивач та його батько [PERSON] Вони спадщину прийняли відповідно по ? частині житлового будинку, так як фактично вступили в управління спадковим майном. Також зазначає, що при заміні паспорта радянського зразка на паспорт громадянина України прізвище його батька було записане як «Стругаріу». 27.10.2015 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частини вищезазначеного житлового будинку із господарськими спорудами. За життя батько склав заповіт, яким заповів йому все належне майно. Спадщину після смерті батька він прийняв, так як у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи те, що нотаріусом у видачі свідоцтв про права на спадщину за законом та заповітом йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вищезазначене нерухоме майно, просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Горіховій, 642 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак останнім подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач Тернавська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області у судове засідання свого представника не направила, однак подала заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул.Горіховій, 642 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області розташований житловий будинок літ."А" загальною площею 91,00 кв.м., у тому числі 45,40 кв.м. жилої площі, літня кухня літ."Б", гараж літ."В", сарай літ."Г", літня кухня літ."Д", сарай літ."Є", огорожа №1,2, вигрібна яма №3. Згідно даних погосподарської книги Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, вказаний житловий будинок зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1975 року. Відповідно до\~ст.86 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на час побудови жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно роз'яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що 19.05.1961 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-УР №064844 виданим 19.05.1961 року Тернавською сільською радою Герцаївського району Чернівецької області Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу УРСР в редакції 1926 року, який був чинним на час побудови жилого будинку, майно нажите подружжям спільною працею в період шлюбу, вважається належним обом членам подружжя на засадах спільної власності в рівних частках. Інше ж майно складає окрему власність кожного з них. Отже, за змістом вказаної норми закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної власності кожного з них. Таким чином, враховуючи те, що житловий будинок по вул.Горіховій, 642 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1975 року за [PERSON], на час коли останній перебував у шлюбі з [PERSON], то будинок вважається їх спільним майном та з того часу вони є його співвласниками в рівних частках, тобто по ? частині кожний. 03.02.1990 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №428780, виданого 03.02.1990 року Тернавською сільською радою Герцаївського району Чернівецької області. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку по вул.Горіховій, 642 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Виходячи з того, що спадкодавець [PERSON] померла 03.02.1990 року, до даних цивільних відносин слід застосовувати правила ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкодавець [PERSON] заповіту після себе не залишила, а значить спадкування має місце за законом. Відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до матеріалів спадкової справи померлої [PERSON] позивач [PERSON] та [PERSON] (син на чоловік спадкодавця спадкоємці першої черги за законом) спадщину прийняли шляхом вступу у фактичне управління і володіння спадковим майном, оскільки залишились проживати у спадковому будинку, проводили ремонт будинку, обробляли присадибну земельну ділянку. Інших спадкоємців які б мали право на спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Отже, частка [PERSON] становить ? частин житлового будинку (? частина житлового будинку як спільне майно подружжя з урахуванням ? частини яку він успадкував за законом як чоловік що пережив дружину), а на ? частку у вказаному спадковому майні має право позивач [PERSON] [PERSON] по смерті дружини [PERSON] спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав. Також судом встановлено, що при заміні паспорта радянського зразка на паспорт громадянина України останній був записаний як [PERSON], хоча в інш. офіційних документах свідоцтвах про народження, одруження та по господарстким книгам Тернавської сільської ради такий записаний як [PERSON] 27.10.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №153224, виданого 28.10.2015 року виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частин житлового будинку по вул.Горіховій, 642 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. Відповідно до ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК України). За життя [PERSON].10.2015 року склав заповіт, відповідно до якого все майно, яке йому буде належати на день смерті, заповів позивачеві [PERSON] Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON]позивач [PERSON] спадщину прийняв, оскільки протягом встановленого законом шестимісячного строку, а саме 25.11.2015 року, звернувся до нотаріуса із заявою про її прийняття. Інших спадкоємців які б мали право на спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Постановою нотаріуса від 29.08.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул.Горіховій, 642 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області з підстав відсутності документів, що підтверджують належність спадкодавцеві [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно. Також постановою нотаріуса від 20.07.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згаданий житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність спадкодавцеві [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність у позивача [PERSON] права на спадкування за законом після смерті [PERSON] (на ? частину житлового будинку) та за заповітом після смерті [PERSON] (відповідно на інших ? частини) та правових підстав для визнання за ним права власності в цілому на спадкове майно житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Горіховій, 642 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. На підставі ст.ст.86, 524, 534, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.125 Сімейного кодексу УРСР (1926 року), ст.ст.1216, 1217, 1223, ч.ч.1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1297 ЦК України, та

Outcome: approved