Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою в якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по поверненню кредитних коштів у сумі 12672 грн. 87 коп., а також сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що згідно кредитного договору № б/н укладеного 30.10.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON], підписавши заяву підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Однак, відповідач не погашав своєчасно заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, в результаті чого станом на 30.04.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 12672, 87 грн., яка складається з 4874,47 грн. - заборгованість за кредитом, 4217,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2739,81 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 591,56 грн. штраф (процентна складова). Оскільки вищезазначена заборгованість не повертається відповідачем у добровільному порядку, тому позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, подав заяву, в якій просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову у зв'язку із спливом цих строків. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № б/н укладеного 30.10.2007 року між позивачем ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. із сплатою процентів за користування кредитом 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Факт укладення кредитного договору між сторонами підтверджується наявною у матеріалах справи копією заяви про відкриття рахунку та надання кредитного ліміту у сумі 2500 грн. від 30.10.2007 року підписаною відповідачем [PERSON], Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карточкою, копія яких також наявна у матеріалах справи та з якими відповідач був ознайомлений та погодився з такими підписавшись у вищевказаній заяві. Згідно п. 5.4 Правил користування платіжною карткою строк погашення кредиту по платіжним карткам без встановленого мінімального обов'язкового платежу проводиться у наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (у полі MOUNTH). Натомість, як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач останній платіж по договору здійснив 22.04.2011 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Судом з'ясовано, що строк дії кредитної карти "Універсальна", виданої на ім'я [PERSON] визначений 09.2012 року (09/12). Згідно п. 5.4 Правил користування платіжною карткою сума кредиту повинна бути погашена у повному об'ємі не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній карті, тобто у даному випадку 30.09.2012 року, проте відповідач у вказаний строк заборгованість перед банком не сплатив. Станом на 30.04.2014 року у відповідача наявна заборгованість по тілу кредиту на суму 4874,47 грн.. Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором б/н від 30.04.2014 року. У відповідності до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від боржника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено законом. Згідно умов договору, укладеного 30.10.2007 року між позивачем ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем, [PERSON] зобов'язувався сплачувати проценти за користування кредитом у сумі 22,8 %. Тому, згідно розрахунку заборгованість відповідача зі сплати процентів за користування кредитними коштами становить 4217,02 грн. Крім того, згідно п. 5.5.1 Правил користування платіжною карткою за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами. Згідно розрахунку заборгованість відповідача зі сплати комісії становить 2739,81 грн. Також умовами заяви про відкриття кредитного рахунку [PERSON] передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь - якому із грошових зобов'язань передбачених даним договором більше чим на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. У відповідності до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором за боржником [PERSON] рахується заборгованість зі сплати штрафу, а саме 250,00 грн. (фіксована частина штрафу) та 591,56 грн. - (штраф у процентному відношенні). Відповідно до наявних у матеріалах справи заяви відповідача від 04.08.2014 року та доповнення до заяви від 22.09.2014 року, вбачається, що відповідач просить застосувати до вимог про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом трирічний строк позовної давності, а також річний строк позовної давності щодо стягнення штрафу. При цьому зазначає, що оскільки останній платіж за договором ним проведено 22.04.2011 року, то саме з цієї дати має рахуватися трирічний строк звернення до суду з позовом, тоді як позов поданий банком у червні 2014 року. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та нормативно - правові акти, які стосуються початку та перебігу строку позовної давності прийшов до обґрунтованого висновку, що твердження відповідача та представника відповідача про сплив загального строку позовної давності є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону. У відповідності до ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно інформації банку строк дії кредитної карти визначений 09.2012 року. Згідно п. 5.4 Правил користування платіжною карткою сума кредиту повинна бути погашена у повному об'ємі не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній карті, тобто у даному випадку 30.09.2012 року. Таким чином сторонами було визначено та погоджено строк (термін) виконання зобов'язання. З урахуванням вищезазначеного строк позовної давності розпочався 01.11.2012 року, оскільки заборгованість по кредиту у встановлений строк 30.09.2012 року відповідачем не була погашена, та повинен був закінчитись 02.11.2015 року. Отже, позивачем не пропущено строк позовної давності. Що стосується вимоги відповідача та її представника застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу у сумі 841.56 грн., оскільки спеціальний строк позовної давності в один рік закінчився через 120 днів після порушення клієнтом строків платежів, то суд приходить до переконання, що такі вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Так згідно із ч. 2 ст. 258 ЦПК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком у один рік. Умовами заяви про відкриття кредитного рахунку [PERSON] передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь - якому із грошових зобов'язань передбачених даним договором більше чим на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Враховуючи, що останній платіж відповідачем за договором було проведено 22.04.2011 року, тоді як строк погашення процентів по кредиту був встановлений щомісячно за попередній місяць, у даному випадку наступний платіж мав бути проведений до кінця травня 2011 року, тому відлік 120 днів почався з 01.06.2011 року та закінчився 28.09.2011 року. Річний строк давності для нарахування штрафу почався 29.09.2011 року та закінчився 29.09.2012 року, отже позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення штрафу у червні 2014 року, пропустив встановлений строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові в частині стягнення 841,56 грн. штрафу. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволені яких позивачеві відмовлено. Позов задоволено частково проте, оскільки сплачена позивачем сума судового збору є мінімально передбаченою Законом України "Про судовий збір" для позову вказаного характеру, то і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial