Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання, та просить встановити факт проживання з 1986 року по 1998 рік [PERSON] з [PERSON] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що його мати [PERSON] з 1986 по 1998 рік мала фактичні шлюбні відносини, спільно проживали та вели спільно господарство, проживали однією сім`єю, мали спільний сімейний бюджет. За життя [PERSON] працював в КСП «Більшовик» в с.Сухоносівка Чорнухинського району Полтавської області та отримав земельний сертифікат на земельну частку (пай) розміром 2,7 в умовних кадастрових га. [PERSON] помер [INFO] . 15 липня 2005 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] померла[INFO] , що підтверджується відповідними доказами. Встановлення факту спільного проживання [PERSON] з матір`ю заявника є необхідним для оформлення спадщини, оскільки факт їх спільного проживання із спадкодавцем не менше п`яти років однією сім`єю документально не підтверджений і встановити цей факт інакше, як у судовому порядку, не можливо. У судовому засіданні заявник просив задовольнити заяву з викладених у ній підстав та встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , у період з 1977року по 1998 рік, у с.Сухоносівка Чорнухинського району Полтавської області. Представник заінтересованої особи - Чорнухинської селищної ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти її задоволення. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити. Судом в порядку ст.ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що [PERSON] та [PERSON] , підтримували фактичні шлюбні відносини, проживали однією сім`єю та вели спільне господарство протягом 20 років. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] крім пояснень заявника та свідків, також підтверджується витягом з погосподарської книги №8 за 1986-1990 роки, витягом з погосподарської книги №10 за 1991-1995 роки, витягом з погосподарської книги №6 за 1996-2000 роки, (а.с.7) із яких слідує, що [PERSON] проживала із [PERSON] як дружина з чоловіком, вели спільне господарство в [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища видно, що [PERSON] після реєстрації шлюбу 15 липня 2005 року з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження видно, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серія [NUMBER] , виданого повторно Чорнухинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 27 липня 2017 року (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Заявник не має змоги нотаріально оформити спадщину, що належала померлій матері [PERSON] , оскільки відсутній документ, що підтверджує факт проживання [PERSON] та [PERSON] , однією сім`єю не менш як п`ять років. Підтвердити факт їх спільного проживання інакше, як у судовому засіданні, не можливо. Згідно ч. 2 ст.315 Цивільного процесуальногокодексу України (далі ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, так як встановлення цього факту необхідне йому для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. „Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст.3 Сімейного Кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні було доведено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , у період з 1986 року по [INFO]. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved