Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21 вересня 2015 року КП «Словміськводоканал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання і водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] мають особовий рахунок № [NUMBER] та є споживачами водопостачання і водовідведення. Відповідачі не в повному обсязі сплачують за використані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у період з 01 грудня 2008 року по 01 травня 2015 року в розмірі 2759, 40 грн. У зв'язку з невиплатою заборгованості відповідачам був нарахований індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 2210, 27 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 237, 52 грн. На теперішній час заборгованість складає 5207,19 грн. Просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь вказану суму заборгованості. 27 жовтня 2010 року позивач з врахуванням поданих відповідачем [PERSON] заперечень, подав до суду уточнену позовну заяву, в якій зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по водопостачанню та водовідведенню у період з 01 грудня 2008 року по 01 травня 2015 року в розмірі 213, 05 грн. У зв'язку з невиплатою заборгованості відповідачам був нарахований індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 201, 49 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 27, 81 грн. На теперішній час заборгованість складає 442,35 грн.. В судовому засіданні 12 жовтня 2015 року представник позивача первісний позов підтримав, однак висловив клопотання про відкладення розгляду справи з метою подання уточненої позовної заяви. В судове засідання, призначене на 11 листопада 2015 року, представник позивача Літвінов В.К., який діє на підставі Довіреності № 2 від 09.06.2015 р., не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідачі не з'явилися, хоч були належним чином повідомлені про розгляд справи не з'явився. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності , за участю його представника. Інші відповідачі заяв про розгляд справи у їх відсутності або про відкладення розгляду справи з підстав, які б могли бути визнані судом поважними, не подавали. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні від 12 жовтня 2015 року проти первісного позову заперечив та в заперечення проти позову надав документи. Визнав, що всі відповідачі мають постійне місце проживання по [ADDRESS]. У судове засідання, призначене на 11 листопада 2015 року, представник [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, проти уточненого позову заперечив, а також просить застосувати позовну давність. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання і водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних , підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до довідки КП «Словміськводоканал» від 26 серпня 2015 року, [PERSON] мешкає за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Ш травня, 16 (а.с.11). [PERSON] є абонентом КП «Словміськводоканал» та є споживачем послуг з водопостачання і водовідведення та має особовий рахунок № [NUMBER]. За період з 01 грудня 2008 року по 01 травня 2015 року за особовим рахунком [NUMBER] виникла заборгованість, яка складає 213,05 грн. Згідно з розрахунком 3 % річних та інфляційних за особовим рахунком № [NUMBER], відповідачу нарахований індекс інфляції в сумі 201,49 грн. та 3 % річних в сумі 27, 81 грн.(а.с.42-44). Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 серпня 2015 року за заявою Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання і водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період з 01 грудня 2008 року по 01 травня 2015 року було відмовлено у прийнятті заяви у зв'язку з тим, що заявник звернувся із вимогами з яких вбачається спір про право(а. с. 15). Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване опалення тощо). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Судом встановлено, що надання житлово-комунальних послуг, а саме -забезпечення водопостачання і водовідведення, здійснює КП «Словміськводоканал». На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Приватний будинок, в якому мешкає відповідач, приєднаний до централізованої мережі водопостачання і водовідведення. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Виходячи з надання послуг з боку позивача та отримання ним оплати від відповідача, а також отримання послуг відповідачами та їх оплатою, між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за житво-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ч.1 ст. 18 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення" № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковими періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України вказує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачений обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У порушення ст.ст. 67,68 ЖК України відповідачі не здійснювали оплату за надані комунальні послуги з водопостачання і водовідведення та має заборгованість у розмірі 213,05 грн., за період з 01 грудня 2008 року по 01 липня 2015 року, що вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості (а.с.42-44). Отже, у зв'язку з невиконанням обов'язків щодо сплати спожитих послуг, боржнику нараховані за період з 01 грудня 2008 року по 01 липня 2015 року, індекс інфляції у сумі 201 грн. 49 коп., та 3% річних у сумі 95 грн. 03 коп. Судом також встановлено, що сума заборгованості утворилася за період з 01 грудня 2008 року по 01 липня 2015 року(ас. 42-44). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. 11 листопада 2015 року представник відповідача звернулася до суду із заявою про застосування строку позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала, що щомісячні платежі за житлово-комунальні послуги, які вони сплачували є періодичними, і фактично відповідають нарахованим позивачем сумам за надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. З розрахунків, наданих позивачем вбачається, що станом на липень 2015 року, заборгованість по оплаті за надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території становить 1036 грн. 97 коп., при цьому заборгованість виникла за період часу з 01 грудня 2008 року, і частина боргу охоплюється періодом до липня 2012 року. Визначаючи межи строку позовної давності, суд не зважає на ту обставину, що позивач звертався із заявою про видачу судового наказу, оскільки йому було відмовлено у прийняті заяви про видачу судового наказу. І з аналізу розрахунків також вбачається, що відповідачами не здійснювались платежі за надання послуг з з водопостачання та водовідведення у відповідності до нарахованих позивачем щомісячних платежів за надання таких послуг. Суду не представлено позивачем доказів того, що між сторонами укладався договір про реструктуризацію боргу за квартплату та комунальні послуги, а також суду не надано доказів того, що між сторонами у справі існувала домовленість про першочергове використання поточних платежів для погашення заборгованості за попередні місяці. Суд зазначає, що на пропозицію суду в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння його права на можливість проведення відповідних процесуальних дій щодо отримання доказів по справі, представник позивача наполягала на вирішенні справи за наявних у ній доказів. З огляду на вищенаведене, а також оскільки позивачем не висловлено клопотання про поновлення строку позовної давності, та не наведено обґрунтованих підстав поновлення такого строку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Словміськводоканал до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 01 грудня 2008 року по 01 липня 2012 року в сумі 213 грн. 05 коп - 56 грн.94 коп.= 156 грн. 11 коп.(а.с.42-44) не підлягають задоволенню в зв'язку із пропущенням позивачем строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних, суд за період часу заборгованості стягує 03 грн. 09 коп. в рахунок трьох процентів річних та 34.48 коп. Суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Склад та розмір судових витрат входить до предмету доказування по справі. У відповідності до роз'яснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову(частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір,(наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). У відповідності до п.4, ч.2, ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу заяви про видачу судового наказу, встановлюється ставка 50 відсотків ставки, що визначається з оспорюваної суми у разі звернення до суду з позовом у порядку позовного провадження. У відповідності до ч.2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. З огляду на викладене, з врахуванням тієї обставини, що судом було відмовлено у видачу судового наказу, суд вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати у виді судового збору, виходить з наступних розрахунків. Суд стягує із відповідачів з кожного по 64 грн. 95 коп. ( 94 грн. 51 коп. - це сума задоволених позовних вимог, яка становить 21 %, від вимог, який заявляє позивач. Отже 21% від 1218 грн. 00 коп. судового збору становить 255 грн.78 коп./4). На підставі викладеного і

Outcome: partial