Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON], представник позивача - адвокат Ключник Сергій Вікторович, звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Пожнянської сільської ради В.Писарівського району, третя особа: відділ Держгеокадастру у В.Писарівському районі, про визнання права власності на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в с.Пожня В.Писарівського району Сумської області, на земельну частку (пай) площею 3,8 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах Пожнянської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER]. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача - адвокат Ключник Сергій Вікторович у судовому засіданні позов підтримав, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - Голова Пожнянської сільської ради В.Писарівського району Масалітіна В.В. - у судовому засіданні проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області Ароян С.Х. - у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Пожня В.Писарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 3,8 умовних кадастрових гектарів, розташована в межах Пожнянської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого за №311 від 10.01.1997 року. З довідки виконкому Пожнянської сільської ради В.Писарівського району № 265 від 08.04.2016 року вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43893963 від 18.05.2016 року (а.с.10,36-37). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являлися її діти: [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON], їх родинні стосунки підтверджуються відповідними матеріалами справи (а.с.13,14). Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, в статті 553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] жодних дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини за законом після смерті матері [PERSON], не вчинили, що, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР, є відмовою від спадщини. [PERSON] помер [INFO] в с.Пожня В.Писарівського району Сумської області (а.с.15), а [INFO] в смт.Васищеве Харківського району Харківської області помер [PERSON] (а.с.16). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43991047 від 27.05.2016 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO], зареєстрована спадкова справа за №59022229 (у Реєстрі), № 79 (у нотаріуса), свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.46). У зв'язку із втратою правовстановлюючого документа (Сертифіката) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, що підтверджується повідомленням В.Писарівської районної ДНК № 224/01-16 від 27.05.2016 року (а.с.45). Втрата Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 30 від 16.04.2016 року, що мається в матеріалах справи (а.с.17). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved