Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У травні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс [PERSON]» (далі ТОВ «Фінанс [PERSON]») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить: звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вулиця Озерна, кадастровий номер 3221284401:01:051:0022, що належать на праві власності [PERSON] шляхом самостійного продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцю; встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки на підставі висновку про ринкову вартість земельної ділянки у розмірі 169\~565 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вулиця Озерна, кадастровий номер 3221284401:01:050:0091, що належать на праві власності [PERSON] шляхом самостійного продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцю; встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки на підставі висновку про ринкову вартість земельної ділянки у розмірі 169\~565 грн.; надати ТОВ «Фінанс [PERSON]» всі повноваження продавця у тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів та технічної документації на нерухоме майно у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, довідок, оцінок, витягів з реєстру прав на нерухоме майно, бути представником в Державній реєстраційній службі України (перед нотаріусами, які виконують функції державного реєстратора), тощо, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки з правом отримання грошових коштів від продажу зазначених обєктів нерухомого майна; стягнути із [PERSON] судові витрати в розмірі - 5086 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1046, за умовами якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 140\~000 доларів США, строком до 27 лютого 2025 року зі сплатою 18,13 % річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 27 лютого 2008 року укладено договори іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі за № 859 та № 861 згідно із якими [PERSON] передала в іпотеку вищевказані земельні ділянки, що належать їй на праві власності. 28 серпня 2012 року публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», що є правонаступником всіх прав та зобовязань відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк» на підставі договору факторингу № 7 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» свої права вимоги за кредитним договором № 1046 та договорами іпотеки від 27 лютого 2008 року. На підставі договорів від 25 травня 2015 року до ТОВ «Фінанс [PERSON]» перейшли права вимоги за вищевказаним кредитним та іпотечними договорами, а також всі інші повязані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Взяті на себе зобовязання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, відповідач [PERSON] належним чином не виконала, тому станом на 04 травня 2016 року має заборгованість в розмірі 161\~069 доларів 08 центів США. Враховуючи ту обставину, що виконання зобовязання за кредитним договором забезпечено іпотекою ТОВ «Фінанс [PERSON]» має безумовне та безспірне право за рахунок предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог з його вартості. Позивач ТОВ «Фінанс [PERSON]» у судове засідання представника не направив. Представник позивача [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність та вказав, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] судове засідання повторно не зявилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. 27 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав кредитні кошти у сумі 140\~000 доларів США, строком до 27 лютого 2025 року зі сплатою 18,13 % річних за користування кредитом. У рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 27 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк» та [PERSON] укладено договори іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі за № 859 та № 861 згідно із якими [PERSON] передала в іпотеку, належне їй нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вулиця Озерна, кадастровий номер 3221284401:01:051:0022 та земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вулиця Озерна, кадастровий номер 3221284401:01:050:0091. Пунктами 2.2 договорів іпотеки передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем своїх зобовязань по кредитному договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення та задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи, але не обмежуючись, відсотки, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, необхідні витрати на утримання предмета іпотеки, витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, а також компенсувати всі інші витрати, з вартості предмета іпотеки в порядку, встановленому чинним законодавством та відповідно до умов цих договорів. Згідно із пунктами 2.4 іпотечних договорів звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися іпотекодержателем: у позасудововму порядку шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу; за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса. Спосіб звернення стягнення Іпотекодержатель визначає самостійно в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1046 від 27 лютого 2008 року станом на 04 травня 2016 року утворилась заборгованість [PERSON] перед банком, що становить 161 069 доларів 08 центів США, що в еквіваленті (із розрахунку курсу НБУ станом на 04 травня 2016 року складає 4\~059\~086 грн. 90 коп.) - в тому числі: заборгованість за основною сумою кредиту 138\~037 доларів 46 центів США (із розрахунку курсу НБУ станом на 04 травня 2016 року становить 3\~478 669 грн. 19 коп.); заборгованість по відсоткам 23\~031 долар 62 центи США (із розрахунку курсу НБУ станом на 04 травня 2016 року становить 580 417 грн. 71 коп.). З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (далі Клієнт), що є правонаступником всіх прав та обовязків відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» (далі Фактор, ТОВ «Скай Кепітал») укладено договір факторингу № 7, за яким Клієнт передав у власність Фактору, а Фактор прийняв права вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до договору факторингу до товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1046 від 27 лютого 2008 року, боржником за яким є [PERSON], розмір заборгованості становить 161\~069 доларів 08 центів США. Одночасно між вказаними особами 28 серпня 2012 року укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки у тому числі і щодо [PERSON], про що свідчить Додаток № 1 до договору відступлення прав вимоги. 25 травня 2015 року між ТОВ «Скай Кепітал» та ТОВ «Фінанс [PERSON]» укладено договір факторингу № 194 та договори про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими останнє набуло права вимоги до боржника [PERSON] Загальна сума права вимоги станом на день укладення договору складає 3\~356\~172 грн. 74 коп. Листом від 28 травня 2015 року ТОВ «Скай Кепітал» повідомило [PERSON] про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1046 від 27 лютого 2008 року ТОВ «Фінанс [PERSON]». 16 травня 2016 року у звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору ТОВ «Фінанс [PERSON]» направило [PERSON] письмові вимоги про продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцю, що буде здійснений у тридцяти денний строк. Доказів погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором суду надано не було. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правилами статей 610 та 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 7 ЗУ «Про іпотеку» визначає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Так, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року в справі № 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам статті 38, частини шостої статті 39 Закону України "Про іпотеку" і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Згідно із частиною шостою статті 38, частиною другою статті 43 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку", слід дійти висновку, що у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України також у постановах від 27 травня 2015 року (справа № 6-61цс15), від 07 жовтня 2015 року (справа № 6-1935цс15) та від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-1561цс15), які згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Із матеріалів справи вбачається, що станом на 05 травня 2016 року субєктом оціночної діяльності МПП «Виробнича фірма «Науктехпроект» складено висновок про ринкову вартість земельних ділянок площею 0,2500 га за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вулиця Озерна, що становить 169565 грн. 00 коп. за кожну. Враховуючи тривалий проміжок часу з моменту укладення договорів іпотеки і до розгляду спору в суді про звернення стягнення на предмет іпотеки, знецінення національної валюти та зміни цін на ринку нерухомості, суд, виходячи із таких загальних засад цивільного законодавства як справедливість і розумність, суд вважає за необхідне визначити початкову ціну предмета іпотеки на підставі вищевказаних висновків про ринкову вартість. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність й обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 5086 грн. 95 коп.

Outcome: approved