Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов"язати відповідача розрахуватися з ним у повному обсязі, а саме: нарахувати та виплатити йому щорічну грошову винагороду в розмірі посадового окладу, що складає 2167 грн., посилаючись на те, що 2 вересня 2013 року його було звільнено з посади викладача ДПТНЗ "Конотопське ВПУ" у зв"язку із закінченням строку контракту. При цьому всупереч вимогам ст.116 КЗпП України з ним не був проведений остаточний розрахунок, йому не була нарахована та виплачена щорічна грошова винагорода за 2012-2013 навчальний рік в розмірі одного посадового окладу, що передбачено ст.57 Закону України "Про освіту". Станом на день звільнення розмір його посадового окладу складав 2167 грн. Він повністю відпрацював 2012-2013 навчальний рік, будь-яких доган не мав, але не був включений до наказу навчального закладу від 8 листопада 2013 року № 100, відповідно до якого працівникам училища була виплачена винагорода за вищевказаний період. Він неодноразово звертався до відповідача з приводу виплати грошової допомоги, але це не дало позитивних результатів. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити, пояснили, що відповідач, який діяв всупереч вимогам ст.57 Закону України "Про освіту", безпідставно при звільненні не виплатив щорічну грошову винагороду за 2012-2013 навчальний рік. Представник відповідача: ДПТНЗ "Конотопське ВПУ" Пшеничников Є.А. проти позову заперечує, пояснив, що постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2000 року №898 затверджений Порядок надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов"язків, що виплачується відповідно до ч.1 ст.57 Закону України "Про освіту". В свою чергу, на підставі діючого законодавства навчальним закладом було розроблене Положення про надання такої щорічної грошової винагороди, яке 31 серпня 2012 року було прийняте в присутності позивача на засіданні педагогічної ради та затверджене 3 вересня 2012 року директором ДПТНЗ "Конотопське ВПУ" за погодженням з профспілковим комітетом. В п.10 Положення зазначено, що винагорода виплачується лише тим працівникам, які на момент її нарахування та виплати працювали в закладі. Позивач на час виплати щорічної грошової винагороди був звільнений з роботи, тому в нього немає підстав для отримання цієї винагороди. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню таким чином. З наказів по ДПТНЗ "Конотопське вище професійне училище" вбачається, що з 3 вересня 2010 року [PERSON] був переведений на посаду викладача історії та правознавства на контрактній основі (наказ від 1 вересня 2010 року № 31-к) (а.с.33), з 3 вересня 2011 року по 3 вересня 2012 року з ним продовжений контракт на рік (наказ від 2 вересня 2011 року №43/2-к) (а.с.52), з 3 вересня 2012 року по 2 вересня 2013 року йому знову продовжений контракт на рік (наказ від 31 серпня 2012 року №20-ос) (а.с.51), з 2 вересня 2013 року позивач звільнений у зв"язку із закінченням строку дії контракту згідно п.2 ст.36 КЗпП України (наказ від 30 серпня 2013 року №42-ос) (а.с.50). В контракті з педагогічним працівником ДПТНЗ "Конотопське вище професійне училище", укладеному 31 серпня 2012 року між цим навчальним закладом та [PERSON] на строк з 3 вересня 2012 року по 2 вересня 2013 року, зазначено, що за виконання обов"язків, передбачених цим контрактом, працівникові встановлюється щорічна винагорода згідно ст. 57 Закону України "Про освіту" в розмірі до 100% посадового окладу (а.с.37,38). Частиною 1 ст.57 Закону України "Про освіту" передбачено надання педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов"язків. В п.п.2,5 Порядку надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов"язків, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2000 року № 898, вказано, що щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам надається за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов"язків за умови досягнення ними успіхів у вихованні дітей, навчанні, вихованні, професійній підготовці учнівської та студентської молоді, методичному забезпеченні, відсутності порушень виконавчої і трудової дисципліни та здійснюється в межах загальних коштів, передбачених кошторисом навчального закладу чи методичної установи на оплату праці. Розмір щорічної грошової винагороди не може перевищувати одного посадового окладу (ставки заробітної плати) з урахуванням підвищень. При цьому в п.3 Порядку вказано, що щорічна грошова винагорода за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов"язків надається відповідно до положення, яке затверджується керівником навчального закладу чи методичної установи за погодженням з профспілковим комітетом і може включати в себе додаткові критерії, крім визначених у п.2 цього Порядку, з урахуванням специфіки навчального закладу чи методичної установи. З протоколу №7 засідання педагогічної ради ДПТНЗ "Конотопське ВПУ" від 31 серпня 2012 року видно, що затверджено Положення про надання щорічної грошової винагороди працівникам (а.с.26), що підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], голова профспілкового комітету навчального закладу, який також пояснив, що такі положення розробляються на рік, зачитуються на педраді, потім узгоджуються з профкомом. До речі, доказів, що позивач приймав участь в затвердженні на педраді зазначеного вище Положення, відповідач не надав, хоча його представника судом було зобов"язано надати оригінал документа щодо цього, який так і не був наданий. В п.п.3,5 Положення про надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов"язків ДПТНЗ "Конотопське ВПУ", яке 3 вересня 2012 року було погоджене з головою профспілкового комітету та затверджене директором навчального закладу, зазначено, що винагорода надається за підсумками роботи в навчальному році за відсутності порушень виконавчої та трудової дисципліни. Виплата винагороди здійснюється після закінчення навчального року, але не пізніше грудня місяця поточного року (а.с.18). В судовому засіданні було встановлено, що позивач відпрацював повний 2012-2013 навчальний рік, порушень виконавчої та трудової дисципліни не мав, про що пояснив представник відповідача Пшеничников Є.А. З наказу по ДПТНЗ "Конотопське ВПУ" від 8 листопада 2013 року №100-п вбачається, що педагогічним працівникам училища надана щорічна грошова винагорода за 2012-2013 навчальний рік, в цьому наказі позивач не вказаний (а.с.22). Ч.1 ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Враховуючи вищевикладене, виходячи зі змісту п.5 Положення про надання щорічної грошової винагороди, затвердженого ДПТНЗ "Конотопське ВПУ", суд вважає, що позивач, який відпрацював повний 2012-2013 навчальний рік, порушень виконавчої та трудової дисципліни не допускав, працював сумлінно, зразково виконував свої службові обов"язки, що видно і з його атестаційного листа (а.с.60,61), по закінченню даного навчального року набув право при звільненні, яке відбулося з поважних причин, на отримання вищевказаної винагороди, йому мала бути виплачена щорічна грошова винагорода за 2012-2013 навчальний рік. При цьому представник відповідача Пшеничников Є.А. сам пояснив, що позивачеві не виплачена щорічна грошова винагорода лише у зв"язку з тим, що згідно п.10 Положення вона виплачується працівникам, які на момент нарахування і виплати винагороди перебувають у трудових відносинах із закладом (а.с.18зв.), інших причин не було. Однак суд вважає, що в даному випадку слід виходити з принципів справедливості, законності та застосувати норми Закону України „Про освіту", Порядку надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов"язків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2000 року № 898, які захищають права педагогічних працівників на отримання винагороди, будь-яких обмежень щодо виплати, крім тих, що у працівника не повинно бути порушень виконавчої і трудової дисципліни, ці нормативно-правові акти не мають. Частиною 1 ст.47 Закону України "Про професійно-технічну освіту" також визначено, що права, обов"язки та соціальні гарантії педагогічних працівників визначаються Законом України "Про освіту" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч.4 ст.50 Закону держава забезпечує своєчасність відповідних виплат і надання пільг учням, слухачам і педагогічним працівникам державних професійно-технічних навчальних закладів. Згідно ст.2 Закону України "Про оплату праці", п.2.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, щорічна грошова винагорода входить до структури заробітної плати. А відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тому позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак суд вважає, що доказів на підставу своїх заперечень відповідач так і не надав. Враховуючи вищевикладене, слід зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві щорічну грошову винагороду за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов"язків за 2012-2013 навчальний рік, при цьому, оскільки [PERSON] заявлені вимоги зобов"язального характеру щодо вчинення дій з приводу нарахування та виплати спірної винагороди, то суд не повинен перебирати на себе функції та визначати в своєму рішенні, яка саме сума винагороди має бути нарахована та відповідно виплачена, тому, на думку суду, в резолютивній частині рішення має бути лише вказано про зобов"язання нарахувати та виплатити винагороду відповідно до ч. 1 ст.57 Закону України "Про освіту" без визначення її розміру. З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved