Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

27.04.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в розмірі 8572,34 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 26.06.2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту. Предметом договору страхування стали майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Рено», д.н.з. [NUMBER] . Згідно умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 20.06.2020 року відповідач, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Рено», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортним засобам були завдані механічні пошкодження. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідач визнав свою вину у настанні ДТП. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи. На підставі вказаної заяви та поданих документів було складено страховий акт від 13.07.2020 року і позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 21551,56 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, страховиком позивачу було відшкодовано 12979,22 грн. При цьому, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 8572,34 грн. Ухвалою суду від 05.05.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасником справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 15.06.2021 року задоволене клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Ухвалою суду від 15.09.2021 року клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача залишене без розгляду. Ухвалою суду від 15.09.2021 року залишене без задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів. 14.06.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що ліміт відповідальності страховика за його полісом становив 100000,00 грн. і розмір здійсненого позивачем страхового відшкодування не перевищує цього ліміту. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника - відповідача, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач має право реалізувати своє право вимоги шляхом звернення з позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В силу ст. 1194 ЦК України на безпосереднього заподіювача шкоди покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, як на власника джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди. Відповідач вказує, що страхове відшкодування у розмірі 21551,56 грн., яке виплачене позивачем, не перевищує ліміту відповідальності за полісом відповідача, встановленого у розмірі 100000,00 грн., тож позовні вимоги є незаконними та безпідставними. Також відповідач посилається на те, що позивачем відшкодовано заміну заднього бамперу та задньої панелі автомобіля, натомість страхова компанія відповідача здійснюючи відповідний розрахунок урахувала проведення ремонтно-відновлювальних робіт заднього бампера, а вартість заміни задньої панелі взагалі не враховано. 13.09.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та додатково посилається на те, що сторонами договору добровільного страхування було погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку вартість відновлювального ремонту встановлюється на основі рахунку СТО, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, що вказано в п. 28.12. Умови страхування Договору страхування. Згідно до Рахунку вартість відновлювального ремонту склала 21551,56 грн. На підставі цього рахунку було складено страховий акт, розраховано страхове відшкодування та виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 21551,56 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, ПрАТ «СК «Євроінс України» сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 12979,22 грн. Позивач стверджує, що оскільки транспортний засіб мав сліди відновлювального ремонту передбаченого п. 7.39 Методики, то при розрахунку страхового відшкодування страхова компанія відповідача застосувала коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було виплачено страхове відшкодування саме у розмірі 12979,22 грн. При виплаті страхового відшкодування страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу внаслідок чого не покрила нанесений збиток відповідачем у повному обсязі. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Класік» №177808а9к, за яким застрахованим ТЗ є автомобіль «Рено», д.н.з. [NUMBER] . 20.06.2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода у зв`язку із зіткненням автомобілів «Рено», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, автомобілі зазнали механічних пошкоджень, водій автомобіля «Фольцваген» свою провину у вчиненні ДТП визнав та учасники дорожньо-транспортної пригоди склали європротокол. Після настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. 02.07.2020 року був здійснений огляд пошкодженого автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER] , та згідно рахунку від 02.07.2020 року, ремонтної калькуляції від 02.07.2020 року, розрахунку страхового відшкодування і страхового акту позивача від 13.07.2020 року, сума відшкодування склала 21551,56 грн. Вказана сума відшкодування була перерахована ТОВ «Арма Моторс» 15.07.2020 року, що підтверджується копією платіжного доручення №687006. Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (поліс №АО/4229489, страхова сума за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн., франшиза - 00,00 грн.), позивач звернувся до вказаної страхової компанії із заявою від 31.08.2020 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 21551,56 грн. Із матеріалів справи вбачається та не заперечувалось учасниками справи, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату відшкодування позивачу у сумі 12979,22 грн. Ураховуючи, що вказана виплата не покрила у повному обсязі здійсненого позивачем відшкодування, позивач звернувся до відповідача з претензією від 19.02.2021 року про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 8572,34 грн. Однак своїм листом від 15.03.2021 року відповідач відмовив позивачу у відшкодуванні зазначених коштів. За змістом наявної в матеріалах справи копії страхового акту №30642/20 від 25.09.2020 року, складеного ПрАТ «СК «Євроінс Україна», розмір страхового відшкодування склав 12979,22 грн. Згідно копії розрахунку суми страхового відшкодування №30642/20 від 14.09.2020 року, складеного представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна»: - вартість робіт складає 12979,22 грн.; - вартість відновлювального ремонту, який включає вартість робіт, вартість матеріалів та вартість складових дорівнює також 12979,22 грн.; - розмір матеріального збитку і відповідно розмір страхового відшкодування становить 12979,22 грн. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Такими законами, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Отже, страховик (ПрАТ «СК «Євроінс Україна») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик (ПрАТ «СК «Євроінс Україна») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З - коефіцієнт фізичного зносу. За змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового (добровільного) страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням за договором обов`язкового страхування). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ "СК "Євроiнс Україна") регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач стверджує, що ПрАТ "СК "Євроiнс Україна" здійснило виплату на користь позивача з урахуванням коефіцієнту зносу, а відтак різницю у сумах (без урахування коефіцієнту зносу) має відшкодувати відповідач. За змістом п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092(у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Як убачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] , рік виписку цього автомобіля - 2019, тож з цієї точки зору коефіцієнт фізичного зносу не міг ураховуватися ПрАТ "СК "Євроiнс Україна" при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування і цей факт підтверджується самим змістом наявного в матеріалах справи розрахунку №30642/20 від 14.09.2020 року, із якого вбачається, що за п.п. 5-6 коефіцієнт фізичного зносу страховою компанією відповідача не застосовувався. Позивач посилається на положення п/п. б п. 7.39 Методики, згідно якого, винятками стосовно використання зазначених вимог є: б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)). Ураховуючи вказані положення Методики позивач стверджує, що транспортний засіб мав сліди відновлювального ремонту передбаченого п. 7.39, тому страхова компанія відповідача застосувала коефіцієнт фізичного зносу та здійснила виплату у розмірі 12979,22 грн. Однак, відповідні посилання сторони позивача жодними належними, достатніми та допустимими доказами не підтверджені. Протокол огляду транспортного засобу не містить посилань на наявність слідів відновлювального ремонту, і у розділі «Пошкодження, що не пов`язані з ДТП» жодні відмітки та/або записи відсутні. Крім того, суд ще раз звертає увагу на зміст розрахунку суми страхового відшкодування №30642/20 від 14.09.2020 року складеного ПрАТ "СК "Євроiнс Україна" із якого вбачається, що страхова компанія відповідача здійснюючи відповідний розрахунок не застосовувала коефіцієнту фізичного зносу, адже пункти 5 та 6 цього розрахунку не містять жодних посилань на застосування коефіцієнту зносу у будь-якому розмірі та у будь-якому грошовому виразі. Відтак, стороною позивача не доведено наявності обов`язку саме відповідача у необхідності відшкодувати позивачу різницю між сумою страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди в розмірі 8572,34 грн., оскільки не доведено відсутності законодавчого обов`язку страхової компанії відповідача здійснити таку виплату та ураховуючи, що сума шкоди в загальному розмірі 21551,56 грн. не перевищує визначеної у полісі страхової суми, а посилання позивача на застосування страховою компанією коефіцієнту фізичного зносу наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за недоведеністю позивачем наявності обов`язку саме відповідача здійснити відшкодування, а не його страховиком. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed