Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

12 лютого 2019 року АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві покликається на ту обставину, що відповідно до умов кредитного договору б/н, укладеного 13.12.2014 року між сторонами, АТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу кредит у сумі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами, правилами користування платіжною карткою, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши Відповідачу кредит у розмірі , встановленому кредитним договором. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і має заборгованість перед банком, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало АТ КБ "ПриватБанк" звернутися до суду з відповідним позовом. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.01.2019 року має заборгованість в розмірі 12343 грн. 53 коп., яка складається з наступного: 887 грн. 49 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 10392 грн.06 коп. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 563 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова ). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ "ПриватБанк". Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 квітня 2019 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, частково визнає позовні вимоги з підстав та у розмірі, вказаному у його тексті. 10 травня 2019 року позивач по справі АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду відповідь на відзив, а 22 травня 2019 року відповідач подала до суду свої заперечення на неї. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позову, розгляд справи за їх відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали частково, не заперечують проти стягнення в користь позивача 450 грн. 21 коп. процентів за користування кредитними коштами та 394 грн.38 коп. пені за порушення грошового зобов`язання, а всього 844 грн. 59 коп. боргу та судові витрати, понесені позивачем. В решті позову просять відмовити, з підстав, зазначених у відзиві та письмових запереченнях на відповідь позивача на відзив. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що кредитний договір складається із заяви позичальника [PERSON] від 13.12.2014 року, Пам`ятки клієнта, «Умов та Правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до укладеного договору № б/н від 13.12.2014 року, цього ж дня відповідач отримала кредит в розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки «Універсальна». Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що позичальник дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно Умов і правил надання банківських послуг: п.2.1.1.5.5-позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. п. 2.1.1.5.6. - у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. п. 2.1.1.5.7 - зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, п. 2.1.1.7.6 - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно до банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, який досліджено в судовому засіданні. Пунктом 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою» визначено, що боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань. За п. 2.1.1.5.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою із зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Як передбачено п. 1.1.3.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно із п. 2.1.1.3.3 «Умов» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Згідно з п .п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Відповідач умови договору, щодо обов`язку повернути кошти в строк, не виконує, внаслідок чого, станом на 01.01.2019 року має заборгованість в розмірі 12343 грн. 53 коп., яка складається з наступного: 887 грн. 49 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 10392 грн.06 коп. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 563 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова ). В добровільному порядку борг перед банком відповідачем не погашається. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Згідно умов кредитного договору відповідач взяла на себе зобов`язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту . Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконала в повні мірі. Відповідач зобов`язався відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Суд погоджується з частковим визнанням позову відповідачем з огляду на наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В період з 13.12.2014 року по 11.01.2017 року відповідач користувалась кредитною карткою «Універсальна» (55 днів пільгового періоду) AT КБ « Приватбанк» із встановленим кредитним лімітом 700 грн.( картка [NUMBER] ). Інших карток відповідач не отримувала та не користувалася. Протягом зазначеного періоду відповідач здійснила розхідних операцій по картці на загальну суму 2504,00 грн. За цей самий період нею було внесено на картковий рахунок 2965,97 грн. Зазначені суми підтверджуються випискою банку по вищезазначеній картці за період з 01.12.2014 по 19.04.2019 року. Окрім цього, по виписці банку вбачається розхідні операції по картці на суму 2842,23 грн., 338,43 грн. з яких зазначені як страхові платежі по договору «Страхування кредитного ліміту». Зазначена сума відповідачем не визнається як складова кредитних відносин, оскільки про укладення страхового договору відповідачу невідомо, а крім того, включення в зобов`язання за кредитним договором будь-яких платежів тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України « Про захист прав споживачів», в контексті ст.11 вищезазначеного Закону є незаконним. Виходячи з відсутності заборгованості по тілу кредиту та враховуючи останнє поповнення кредитного рахунку Відповідачем 11.01.2017 року на суму 450 грн., суд вважає, що заборгованість по тілу кредиту погашена та відсутня починаючи з 11.01.2017 року. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. ст. 1048 ЦК України, проценти за користування кредитними коштами є сумою грошових коштів, які визначаються залежно від розміру отриманого кредиту. У свою чергу кредит це грошові кошти, які позичальник отримує у кредитора і зобов`язується в подальшому повернути. Розмір процентів визначається умовами укладеного кредитного договору і має встановлюватись за фіксованою або змінюваною ставкою. Отже за своєю правовою природою розрахунок процентів безпосередньо пов`язаний із розміром отриманих кредитних коштів позичальником. Тобто, нарахування процентів за користування кредитними коштами є обгрунтованим у разі наявності заборгованості за тілом кредиту і нарахування процентів після погашення кредиту є незаконним. Позивач у своїй позовній заяві вимагає стягнення 887,49 грн. відсотків за користування кредитом. Відповідно до виписок банку та розрахунку позову, після січня 2017 року, тобто, після погашення тіла кредиту, позивачем нараховано 437,28 грн. відсотків за користування кредитом. Зазначена сума не визнається відповідачем в зв`язку із відсутністю бази для нарахування відсотків та, з урахуванням цього, визнаються проценти за користування кредитом в сумі 450,21 грн ( 887,49 грн - 450,21 грн.), з чим суд погоджується повністю. З відповіді на відзив та позову банку вбачається , що банк застосовує до заборгованості 4 (чотири ) різновиди неустойки, зокрема два види пені (згідно п. 2.1.1.12.2.2 та п. 2.1.1.12.6.1 Правил) та два види штрафу (у відсотковому відношенні та у фіксованій частині). Застосування штрафу заперечується з тих підстав, що пеня і штраф відносяться до одного виду юридичної відповідальності , а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15. Окрім того, розмір штрафу не відповідає дійсній сумі заборгованості . Відповідно до умов кредитного договору та Тарифів банку за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів застосовується пеня в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення кредиту та ,додатково, 50 або 100 грн. щоразу ,коли виникає прострочення за кредитом або процентами. Застосування 50 або 100 грн пені щоразу при виникненні заборгованості є незаконним ,оскільки суперечить визначенню пені, передбаченому ст .549 ЦК України, відповідно до якої пеня обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, відповідає закону лише застосування до заборгованості пені у розмірі 0,24 % від суми боргу за кожен день прострочення зобов`язання. Враховуючи суму заборгованості за процентами, що становить 450,21 грн., сума пені за один день прострочення сплати процентів становить 1,08 грн. Також враховуючи строк позовної давності щодо стягнення неустойки в один рік , обґрунтованим є нарахування пені за один рік , що становить 394,38 грн. ( 450,21 х0,24 %х365) . Саме зазначена сума пені визнається відповідачем . У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6- 116цс13, Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Необхідність та підставність застосування спеціальної позовної давності щодо пені та штрафу обґрунтовується і у висновках, викладених у Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 . Решта сум позовних вимог не можуть бути задоволені. Зокрема, як вбачається з розрахунку суми боргу та виписок по рахунках, наданих банком, банк нараховує пеню на попередньо нараховану банком пеню. Зокрема, лише за грудень 2018 року банком нараховано 782,20 грн. пені, за січень 2019 року - 862,60 грн. пені. Тобто, пеня нараховується на попередньо нараховану пеню та штрафи , з наростаючим підсумком, і це при повній відсутності заборгованості з тіла кредиту. Зазначені нарахування пені суперечать закону та кредитному договору. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише визнану нею суму заборгованості з процентів та пені та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафів. Разом з тим, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527,530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial