Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаною заявою в якій вказала, що 04.04.1997 померла [PERSON] (дівоче прізвище Катаула), після її смерті відкрилась спадщина земельна ділянка площею 4,53 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Голованівського району . [PERSON] заповіту не складала, тому в силу положень ст.. 530, 531 ЦК України ( редакції 1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини успадковують в рівних часках брати і сестри померлого . Рідна сестра [PERSON] - [PERSON] (дівоче прізвище Катаула) [PERSON], яка померла 02.12.1992 року , а тому її права на спадкування перейшли до її спадкоємців і тому саме її дочка позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом на правах померлої матері, як спадкоємець другої черги . Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24.0.2016 року встановлений факт , що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON] (дівоче прізвище Катаула) [PERSON], яка померла 02.12.1992 року, що являлась її рідною сестрою [PERSON] (дівоче прізвище Катаула), яка померла 04.04.1997 року в с. Роздол Голованівського районного суду Кіровоградської області . Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 19.07.2016 року № 285 на території [PERSON] сільської ради згідно розпорядження РДА № 90-р від 05.03.1997 року рахується земельна ділянка ( невитребуваний земельний пай ) площею 4,63 га , яка належить [PERSON] . Просить визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 4,53 га , які розташовані на території [PERSON] сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в порядку спадкування спадщини за законом, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 04.04.1997 року в с. Роздол Голованівського району Кіровоградської області . В судове засідання позивач та його представник не з»явились, через канцелярію суду представник позивача надала письмову заяву про слухання справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про слухання справи без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про слухання справи без участі їх представника. Враховуючи, що сторони до суду не з»явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до положення ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 04.04.1997 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось майно, яке складається із земельної частки (пай) площею 4,53 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Голованівського району, що належала їй на праві власності. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24.0.2016 року встановлений факт , що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON] (дівоче прізвище Катаула) [PERSON], яка померла 02.12.1992 року, що являлась її рідною сестрою [PERSON] (дівоче прізвище Катаула), яка померла 04.04.1997 року в с. Роздол Голованівського районного суду Кіровоградської області . [PERSON] заповіту не складала, тому в силу положень ст.. 530, 531 ЦК України ( редакції 1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини успадковують в рівних часках брати і сестри померлого . Рідна сестра [PERSON] - [PERSON] (дівоче прізвище Катаула) [PERSON], яка померла 02.12.1992 року , а тому її права на спадкування перейшли до її спадкоємців і тому саме її дочка позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом на правах померлої матері, як спадкоємець другої черги . Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, тобто державного акта. Стаття 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом.\~ Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи , часом відкриття спадщини є день смерті особи . Згідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулася до державного нотаріуса Голованівського районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області для оформлення спадщини на земельну ділянку , але нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тобто Державного акта . Відмова в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права власності на вищезазначену земельну ділянку . У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено , що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Державний акт на ім.»я [PERSON] . не виготовлявся . Судом не встановлено осіб, які відповідно до положень ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку у спадщині.\~ \~ У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно ч.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. \~Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. \~\~\~\~\~\~\~\~ У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. \~\~\~\~\~ Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Враховуючи викладене ,суд дійшов до висновку , що позивачка є єдиною спадкоємцем померлої [PERSON], яка померла 04.04.1997 року в с. Роздол Голованівського району Кіровоградської області за законом, яка фактично прийняла спадщину на земельну ділянку (пай), площею 4,53 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що залишилась після смерті [PERSON], але не має документа про права власності. Саме тому, у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку (пай) площею 4,53 га в порядку спадкування за законом . Іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності Державного акта про право власності на землю не існує. Викладене підтверджується копією паспорта [PERSON] а/с- 4, копією свідоцтва про смерть [PERSON], а/с- 5 листом відповіддю відділу РАЦСу на запит від 26.02.2016 року № 78-03/04-21, а/с- 6, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії а/с 9, витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі, а/с- 8, довідкою відділу Держгеокадастру а/с-10, копією газети «Вісник Голованівщини» від 27.12.2014 року № 61 (9462) а/с-10, не викликає сумніву, є достовірним.

Outcome: approved