Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 04.02.2002 року, працював гірничим робітником очисного забою. Був звільнений 26.10.2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію, що підтверджується доданою до заяви копією трудової книжки. 17 грудня 2009 року його було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обов`язків, в результаті травмування він отримав закритий поперековий перелам ІІ-ІІІ плюснових кісток, косий перелам У плюснової кістки і лотеріальної клиновидної кістки правої стопи без зміщення. Даний нещасний випадок був пов`язаний з виробництвом та складено акт № 90 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22.12.2009 року. 25 квітня 2013 року його було знову травмовано під час виконання трудових обов`язків, він отримав закриту тупу травму, закритий перелам 4-5 ребер зліва з незначним зміщенням, зак5ритий перелам верхнього краю лівої лопатки зі зміщенням, садна грудної клітини, лівої руки, забій правого променевого суглоба. Даний нещасний випадок був пов`язаний з виробництвом та складено акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 30.04.2013 року. 23 жовтня 2013 року його було знову травмовано під час виконання трудових обов`язків, внаслідок чого він отримав травматичну ампутацію 3 пальця правої кісті на рівні с/3 нігтьової фаланги. За фактом травмування було складено акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 26.10.2013 року. Крім того, під час роботи на підприємстві він отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 03.06.2019 року, в якому зазначено, що професійне захворювання виникло в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил, шум, фізичні навантаження, робоча поза. Йому було встановлено наступний діагноз - хронічна попереково-крижова радикулопатія, праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого ступеню (ІІ ст. за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. ) - захворювання професійні, встановлені вперше. Висновком МСЕК йому було за наслідками трудового каліцтва та при повторному огляді за наслідками професійного захворювання встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності довічно. Лікування за наслідками травм, отриманих під час виконання трудових обов`язків, та за наслідками професійних захворювань він продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивач вважає, що внаслідок професійних захворювань та травми йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання та травмування він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 80 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань та трудового каліцтва, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. 06 вересня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 09 вересня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 30 вересня 2019 року представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнав частково в розмірі 33000 грн., зазначив, що вказана позивачем сума в розмірі 80000 грн. є завищеною. При винесенні рішення просив суд врахувати вимоги розумності та справедливості. Позивач щорічно проходив медичні огляди. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я у позивача не було під час медичних оглядів виявлено професійних захворювань та він не був своєчасно усунутий від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є іншими обставинами, про які йдеться в ст. 23 ЦК України та які повинен суд врахувати при визначенні розміру моральної шкоди. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» з відповідачем по справі з 04.02.2002 року, працював гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті. Був звільнений 26.10.2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію, що підтверджується доданою до заяви копією трудової книжки (а.с. 3-7). 17 грудня 2009 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обов`язків, в результаті травмування він отримав закритий поперековий перелам ІІ-ІІІ плюснових кісток, косий перелам У плюснової кістки і лотеріальної клиновидної кістки правої стопи без зміщення. Даний нещасний випадок був пов`язаний з виробництвом та складено акт № 90 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22.12.2009 року (а.с. 8-9). 25 квітня 2013 року позивача вдруге було травмовано під час виконання трудових обов`язків, він отримав закриту тупу травму, закритий перелам 4-5 ребер зліва з незначним зміщенням, зак5ритий перелам верхнього краю лівої лопатки зі зміщенням, садна грудної клітини, лівої руки, забій правого променевого суглоба. Даний нещасний випадок був пов`язаний з виробництвом та складено акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 30.04.2013 року (а.с. 10-11). 23 жовтня 2013 року позивача втретє було травмовано під час виконання трудових обов`язків, внаслідок чого він отримав травматичну ампутацію 3 пальця правої кісті на рівні с/3 нігтьової фаланги. За фактом травмування було складено акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 26.10.2013 року (а.с. 12-15). Крім того, під час роботи на підприємстві позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 03.06.2019 року, в якому зазначено, що професійне захворювання виникло в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил, шум, фізичні навантаження, робоча поза. Йому було встановлено наступний діагноз - хронічна попереково-крижова радикулопатія, праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого ступеню (ІІ ст. за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. ) - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с. 17-20). Згідно висновку МСЕК від 14.02.2019 року позивачу було встановлено 25% втрати професійної працездатності за наслідками трьох трудових каліцтв (а.с. 16). Висновком МСЕК позивачу при первинно-повторному огляді 04.07.2019 року було встановлено третю групу інвалідності та за сукупністю 65% втрати професійної працездатності довічно (а.с. 22-23). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування та професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК від 04.07.2019 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю, він визнаний інвалідом третьої групи довічно (а.с. 22-23). В зв`язку цим 06.09.2019 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з травмами на виробництві та професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Лікування за наслідками травм, отриманих під час виконання трудових обов`язків, та професійних захворювань він продовжує і зараз. Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивач вважає, що внаслідок професійних захворювань та травм йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання та травмування він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з травмами на виробництві та професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 65 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи довічно. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 55000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial