Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~ про визнання права власності на спадкове майно за заповітом посилаючись на те, що 01.11.2006 року померла [PERSON] Ще при житті вона склала заповіт, в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2493 га, та 1,9982 га, які розташовані на території\~ Гуто-Потіївської сільської ради, що належали їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 068297, серії ЖТ №068298 та право на земельну частку (пай) площею 5,66 умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП "Правда" с. Гуто-Потіївка Радомишльського району Житомирської області, яке вона фактично успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, так як спадкодавець за життя в установленому порядку не зареєстрував спадкове майно. Сторони у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено,що 01.11.2006 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її смерть. 16 березня 1998 р. [PERSON] зробила заповіт (зареєстрований в реєстрі за № 23, с. Гуто-Потіївка) в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла на ім"я позивача - свого внука [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2493 га, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 068297, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9982 га, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 068298. Крім того, [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, фактично прийняла у спадщину після смерті чоловіка [PERSON], померлого 14.09.1997, право на земельну частку (пай) площею 5,66 умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП "Правда" с. Гуто-Потіївка Радомишльського району Житомирської області, що стверджується довідкою виконавчого комітету Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 2011 від 28.12.2015 року (а.с.10) . Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до довідки виконавчого комітету Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 2011 від 28.12.2015 року (а.с.10) спадщину в шестимісячний термін після смерті [PERSON] прийняв внук [PERSON] шляхом: доглядав за жилим будинком, земельною ділянкою, допомагав проводивити проводити похорон. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved