Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач 24.06.2014 року звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи тим, що 01 серпня 2014 року внаслідок дорожньо-транспортної події, що відбулась в с.Краснопілля Березанського району Миколаївської області з вини відповідачки, він отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого перебуває на постійному лікуванні, переніс декілька операцій. Тому, з урахуванням подальших доповнень, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача матеріальну шкоду у вигляді витрат на проведення операцій 17.04.2014 року та 08.05.2014 року в сумі 7876,73 грн. та подальше лікування у сумі 3405,13 грн., всього у розмірі 11281,86 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю і стражданнях позивача внаслідок каліцтва та ушкодження здоров»я, душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки відповідачки, та оцінена позивачем у 100 000 грн. Ухвалою суду від 17 липня 2014 року до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача залучено ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». У судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.. Відповідачка та її представник позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди визнали частково, в розмірі 7876,73 грн., витрачених на проведення операцій, у задоволенні іншої частини вимог просили відмовити, посилаючись на недоведеність зазначених позивачем витрат, а також що на час звернення позивача з позовом до суду моральну і матеріальну шкоду відповідачкою було відшкодовано. Представник третьої особи у судове засідання не з»явився, надав письмові пояснення по справі, в яких посилався на неможливість здійснення страхових виплат [PERSON], оскільки відповідно до вироку Березанського районного суду Миколаївської області позивачу відшкодовані всі збитки по ДТП винною особою, відповідачка несвоєчасно повідомила страхову компанію про настання страхового випадку, а заявлений розмір моральної шкоди є завищеним, тому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідачки та представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами ЦК України про відшкодування шкоди. Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем VolkswagenT 5, державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись в світлий час доби по правому краю сухої асфальтованої проїжджої частини провулку вул.Колгоспної та вул.Ветеранів в с.Краснопілля Березанського району Миколаївської області зі сторони вул.Колгоспної в напрямку вул.Ветеранів, за перехрестям вул.Колгоспної з вул. Ветеранів в порушення вимог п.15.1 Правил дорожнього руху України здійснила зупинку свого транспортного засобу на проїжджій частині. У цей час в попутному напрямку, частково на узбіччі та частково на проїжджій частині правого краю провулку здійснював стоянку автомобіль "ЛуАЗ", реєстраційний номер [NUMBER], біля передніх лівих дверцят якого на проїжджій частині спиною до автомобіля VolkswagenT 5, державний номер [NUMBER], стояв пішохід [PERSON] Відповідачка [PERSON], в порушення п.2.3 "б", 10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України проявивши неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не переконавшись перед початком руху в безпеці дорожнього руху для інших учасників руху, не дотримавшись безпечного інтервалу при роз'їзді з автомобілем "ЛуАЗ", розпочала рух свого транспортного засобу у вказаних умовах зі швидкістю 15 км/год., та допустила наїзд на пішохода [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносять до категорії тяжких тілесних ушкоджень, у вигляді перелому 3-7 ребер справа, що ускладнилися правостороннім пневмотораксом, підшкірною емфіземою, вивиху лівого плеча, відкритого осколкового перелому кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням, перелому малогомілкової кістки в верхній третині, двох лодижечного перелому кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, перелому правої клубової кістки. Після ухвалення вироку позивачеві у зв»язку з лікуванням тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок вказаної ДТП, проведено дві операції : 17.04.2014 року та 08.05.2014 року, на оперативне лікування та лікування у післяопераційний період за рахунок позивача придбано медикаменти та витратні матеріали на суму 7876,73 грн. Зазначені обставини встановлені вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2013 року, яким [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.18-19), довідкою медичної установи та платіжними документами (а.с.8-17), випискою з історії хвороби (а.с.29) та визнаються відповідачкою. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов»язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, яка зазнала збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Сума завданої матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування в сумі 7876,73 грн. визнається відповідачкою та підтверджена належними і допустимими доказами у справі. Крім того, суд вважає доведеним здійснення позивачем витрат на проведення подальшого лікування у сумі 1350 грн. на здійснення комп»ютерної томографії, що підтверджено квитанцією від 16.06.2014 року (а.с.56) та витягом з історії хвороби (а.с.29), а тому загальна сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачкою, складає 7876,73+1350=9226,73 грн. Здійснення інших витрат позивачем для свого лікування та їх необхідність у судовому засіданні не доведено. Надані позивачем платіжні документи (а.с.52-56) не містять даних про особу, яка здійснювала платежі, а тому за відсутності даних про необхідність їх придбання для лікування позивача внаслідок травм, отриманих при ДТП, не є належними доказами по справі. Копія медичної карти амбулаторного хворого ( в частині призначень) не містить даних про час складення запису та за відсутності даних про здійснення лікування не може бути взята судом до уваги як доказ проведення лікування (а.с.58). Згідно з ч.5 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2013 року та матеріалів кримінального провадження у справі № 469135313-к, оглянутих у судовому засіданні, всі матеріальні та моральні збитки потерпілому [PERSON] на час ухвалення вироку були відшкодовані, про що потерпілий надав відповідні розписки, які містяться на аркушах 22, 72, 73 вказаного кримінального провадження. З оглянутої судом ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року по справі № 469449є14-к про звільнення [PERSON] від відбування покарання, призначеного за вказаним вироком суду, у зв»язку з амністією відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році», вбачається, що судом встановлено відсутність обставин, передбачених законодавством України, які б виключали можливість застосування амністії, у тому числі невідшкодування засудженою збитків чи заподіяної шкоди. Оскільки позивач вже скористався своїм правом на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні зазначених вимог слід відмовити. Згідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial