Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 18 липня 2017 року у розмірі 124 586,08 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1921,00 грн.. В обгрунтування позовних вимог зазначають, що 18 липня 2017 року відповідач по справі підписав Анкету-заяву №б/н, згідно якої отримав кредит в сумі 100 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказують, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На виконання умов даного договору банк свої зобов"язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов"язань, а тому станом на 02 січня 2019 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 124 586,08 гривень. 19 березня 2019 року [PERSON] звенувся до Рівненського міського суду Рівненської області із зустрічним позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", в якому просить визнати Договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 18.07.2017 року, "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", розміщених на сайті www.privatbank.ua, укладений між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] , недійсним. В задоволені первісного позову АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] , про стягнення заборгованості, відмовити повністю. Вказує, що анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18 липня 2017 року він не підписував. Тому, враховуючи, що оспорюваний, договір про надання банківських послуг не підписаний ним (стороною вказаного договору), тобто, є підставою для визнання його недійсним. 13 травня 2019 року представником АТ КБ "ПРИВАТБАНК" подано відзив на зустрічний позов, в якому просили відмовити в задоволенні зустрічного позову та задоволити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року зустрічний позов [PERSON] до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" про визнання договору недійсним прийнято та об"єднано в одне провадження з первісним позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 21 березня 2019 року здійснено перехід у справі від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 10 квітня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року задоволено клопотання відповідача-позивача [PERSON] про витребування доказів. Зобов"язано АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" надати оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 18 липня 2017 року. Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України у Рівненській області. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 06 грудня 2019 року поновлено провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 24 грудня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 06 квітня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача-відповідача підтримав позовні вимоги, зустрічний позов не визнав. Представник відповідач-позивача в судовому засіданні підтримав зустрічний позов, первісний позов не визнав. Заслухавши виступи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 18 липня 2017 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (надалі Анкета-заява), отримавши кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Тип кредитної картки, яку бажає оформити відповідач після ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифи банку, бажаний кредитний ліміт у Анкеті-заяві не зазначений. До кредитного договору позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 02 січня 2019 року становить 124 586,08 грн., з яких: 93 755,32 грн. заборгованість за кредитом; 24 421,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 5908,86 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди ( ст.638 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов"язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв"язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець а в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв"язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України слід вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Аналіз положень ст.ст.549, 551, 1048, 1049, 1050, 1056-1 ЦК України дають підстави для висновку, що у разі укладення договору кредитного договору, проценти за користування кредитом та неустойка може встановлюватись законом та договором. У Анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 18 липня 2017 року процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов"язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов"язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, крім розрахунку заборгованості за договором станом на 09 січня 2019 року, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід"ємну частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, умови, порядок нарахування та розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов"язань, дії банку при нарахуванні відсотків у випадку недостатності коштів та вичерпання кредитного ліміту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ним, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Відповідно до п.1.1.6.1 наданого до позовної заяви Витягу з Умов та правил, зміни до цих Умов і Правил надання банківських послуг вносяться Банком щомісячно в однобічному порядку у випадках, не заборонених законодавством України. Отже, умови надання послуг залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). При цьому, Тарифи, Умови та Правил надання послуг неодноразово змінювались з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з даним позовом. За таких обставин, за відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, умов та порядку нарахування пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, умов та порядку збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов"язань, наданий позивачем Витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, Витяг з Умов та Правил, долучений до позовної заяви, не може розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 18 липня 2017 року шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов"язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача наведених у позовній заяві та розрахунку заборгованості станом на 09 січня 2019 року заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафів. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 18 липня 2017 року укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , заборгованість за кредитом становить 93 755,32 грн.. Згідно колонки 11 розрахунку вбачається, що банк за рахунок тіла кредиту погасив проценти на загальну суму 35 536,34 грн.. Крім того, згідно колонки 14 розрахунку, банк за рахунок тіла кредиту списав суму комісії та пені в розмірі 2938,44 грн.. Отже, за встановлених обставин сума неповернутих кредитних коштів становить 55 280,54 грн. (93755,32 грн. - 35536,34 грн. - 2938,44 грн.). Відповідно суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Щодо зустрічного позову [PERSON] до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" про визнання договору недійсним, то суд зазначає наступне. Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, визначене частиною першою статті 15 ЦК України. Відповідно до статей 16,203,215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред"явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб"єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні. Для визнання недійсним кредитного договору необхідним є встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб"єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду, у зв"язку з укладенням оспорюваного договору. Як вже було зазначено раніше, [PERSON] 18 липня 2017 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, йому було відкрито банківський картковий рахунок. З розрахунку заборгованості та банківської виписки з рахунку, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами, виконував грошові зобов"язання шляхом часткового погашення фактичного боргу, тобто визнавав існування між сторонами кредитних правовідносин. Факт вчинення цих платежів особисто [PERSON] не спростований допустимими та достатніми доказами. [PERSON] ставить питання про визнання недійсним договору про надання банківських послуг з посиланням на те, що спірний договір він не підписував. Так, в ході розгляду справи, за клопотанням представника [PERSON] - адвоката Луцюка М.І. судом було призначено судову почеркознавчу експертизу. Згідно Висновку експерта №1.1-256/19 від 18.10.2019, підпис у графі "П.І.Б. Дворожняк Мілан Михайлович Підпис" в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПиватБанку №б/н від 18.07.2017, виконаний [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Очевидно, що дії позивача, який 18 липня 2017 року уклав кредитний договір, користувався кредитними коштами, а згодом пред"являє позов про визнання його недійсним, суперечать його попередній поведінці (укладенню кредитного договору та отриманню кредитних коштів) і є недобросовісними. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову. У зв"язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову понесені відповідачем-позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. У зв"язку із частковим задоволенням позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", з [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 852,38 грн. (55280,54 грн. х 1921 грн. / 124586,08 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial