Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати наказ № 321-к виданий 13.08.2014 року Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" Святошинського району м. Києва про оголошення їй догани незаконним та скасувати його. Обгрунтовуючи вимоги тим, що такий наказ вважає протиправним, оскільки зазначені в ньому порушення, зокрема недотримання правил етики та деонтології, не ведення належним чином та не оформлення медичної документації, нею не вчинялися, навпаки вона при здійсненні своїх трудових обов»язків завжди дотримується трудової дисципліни, свої посадові обов»язки виконує сумлінно. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що з 01.11.2013 року вона прийнята на посаду лікаря-терапевта дільничого амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 6 відділення амбулаторій загальної практики-сімейної медицини в порядку переведення з поліклініки № 3 Святошинського району. Виконує свою роботу старанно, трудової дисципліни не порушує, всю необхідну медичну документацію, яку має вести лікар, веде належним чином, та що має вестися медичною сестрою, нею заповнюється не вся, оскільки такої медичної сестри у неї не має, бо роботодавець такою не забезпечив. Деякі журнали, такі як по формі 025 ведуться нею, ще з 2012 року, оскільки нові їй не видавалися, деякі ведуться в заведеному нею зошиті, оскільки журнали необхідного зразка їй не видавалися, тільки після такої догани їй видали нові, установленого зразка журнали. Зазначила і те, що із своїми пацієнтами вона спілкується нормально, всіляко надає їм необхідну медичну консультації, лікування, все те, що передбачено її посадовою інструкцією, про скарги на неї від пацієнтів їй невідомо. Зазначила і те, що пацієнт має право вибору у якого лікаря йому лікуватися, у неї на участку також є хворі, які перевелися від інших лікарів до неї, проте вважає, що вказане не свідчить про кваліфікацію лікаря, чи-то належне виконання ним трудової дисципліни чи ні. Вказала і на те, що у неї дійсно існують незначні непорозуміння із певним медичним персоналом, але такі, на її думку, викликані їх до неї негативним персональним ставленням, які пов»язані із робочим процесом. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення вказаного позову заперечувала, вказуючи на законність винесеного стосовно [PERSON] наказу від 13.08.2014 року про оголошення їй догани. Суду пояснила, що з моменту переведення до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" Святошинського району м. Києва [PERSON] має постійні конфлікти із персоналом лікарні, зокрема медичними сестрами, які постійно скаржаться на її поведінку, вказуючи на неможливість за таких обставин разом з нею працювати та з пацієнтами, які також постійно пишуть скарги на її поведінку із проханням перевести до іншого лікаря. Також зазначила про неналежне ведення [PERSON] медичної документації, зокрема журналу обліку консультативних висновків, журнал обліку виписок з медичної картки стаціонарного хворого, журнал обліку Протоколів про виявлення у хворого занедбаної форми злоякісного новоутворення, журнал реєстрів цитологічних досліджень, що передбачено Посадовою інструкцією лікаря дільничого терапевта. Зазначила і те, що [PERSON] постійно зверталося до уваги про необхідність до належної її поведінки, як з персоналом лікарні так із її відвідувачами, тоді як такі конфлікти не припинилися, у зв»язку з чим [PERSON] дійсно працює без медичної сестри, оскільки ті відмовляються із співпраці з нею. Так, 12.08.2014 року із рапортом до директора КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 "Святошинського району м. Києва вкотре звернулася завідувач відділення Вальчук Л.А. в якому вказала на порушення [PERSON] правил етики та деонтології та неналежне нею ведення медичної документації на підставі якого і було видано наказ від 13.08.2014 року про оголошення догани [PERSON], яка в свою чергу відмовилася від надання по ньому своїх пояснень, що зафіксовано відповідним Актом. Зазначила представник і те, що такий наказ було видано на підставі також доповідних записок в яких зазначалося, що лікар - терапевт дільничний [PERSON] не дотримується правил етики та деонтології, не веде належним чином та не оформляє правильно медичну документацію, згідно звернення колективу амбулаторії ЗПСМ № 7 про некоректне поводження з працівниками та неможливістю працювати разом, на підставі письмових прохань пацієнтів про зміну лікаря, небажання лікуватися у [PERSON] У зв»язку з чим просила позов [PERSON] залишити без задоволення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, допитавши у судовому засіданні свідків, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 01.11.2013 року [PERSON] прийнята на посаду лікаря-терапевта дільничого амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 6 відділення амбулаторій загальної практики-сімейної медицини в порядку переведення з поліклініки № 3 Святошинського району. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Таким чином, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України. Відповідно до КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Головним при вирішенні питання щодо застосування до працівника дисциплінарного стягнення є фіксація самого факту порушення та наявність вини. 13.08.2014 року Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" Святошинського району м. Києва за підписом директору центру було видано наказ № 321-к про оголошення [PERSON] догани, згідно ст. ст. 147, 149 КЗпП України за порушення правил етики та деонтології, ведення неналежним чином медичної документації. Вбачається, що такий наказ було видано на підставі рапортів завідувача амбулаторії загальної практики-сімейної медицини Вальчук Л.А. поданих на ім»я директора Центра та доповідних записок, в яких вказано, що лікар - терапевт дільничний [PERSON] не дотримується правил етики та деонтології, не веде належним чином та не оформляє правильно медичну документацію, згідно звернення колективу амбулаторії ЗПСМ № 7 про некоректне поводження з працівниками та неможливістю працювати разом, на підставі письмових прохань пацієнтів про зміну лікаря, небажання лікуватися у [PERSON] У судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що саме на підставі рапорту завідувача амбулаторії загальної практики-сімейної медицини Вальчук Л.А. від 12.08.2014 року та рапортів поданих нею раніше, великої кількості скарг від колективу лікарні та хворих на [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Саме на такий рапорт завідувача амбулаторії загальної практики-сімейної медицини Вальчук Л.А. від 12.08.2014 року від [PERSON] вимагали надати пояснення, яка в свою чергу від надання таких відмовилася, що підтверджується Актом від 12.08.2014 року. Проте, надаючи оцінку наданим поясненням та наданим доказам, суд вбачає невідповідність накладення такого дисциплінарного стягнення на [PERSON] передбачуваному КЗпП України порядку, у зв»яку з чим вважати такий наказ законним не можна. Так, відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення. В свою чергу, до компетенції суду належить перевірка додержання передбачених законом підстав та порядку застосування до працівників дисциплінарного стягнення, тобто законність наказу. Так, з огляду на вище зазначені норми, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни та відповідно його вина в цьому. Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Тобто вказане стягнення може мати місце при встановленому факту порушення трудової дисципліни, тоді як в даному випадку наказ про догану [PERSON] було видано на підставі рапортів, доповідних записок, які в самому наказі не були конкретизовано, на підставі звернення колективу, письмових прохань пацієнтів про заміну лікаря, які також не мають конкретизації та які по свої суті не є та не можуть бути стверджуючими по факту вчинення порушення трудової дисципліни без відповідної перевірки викладеній в них інформації. Із наданих суду рапортів від 07.08.2014 року, 12.05.2014 року, 12.08.2014 року завідувача амбулаторії загальної практики-сімейної медицини Вальчук Л.А. вбачається, що до директора КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" Святошинського району м. Києва доводилася до відома інформація про вчинення [PERSON] певних порушень трудової дисципліни, по факту яких в частині ведення медичної документації була проведена перевірка, але лише 14.08.2014 року, тобто на наступний день після винесення догани Вальчук Л.А., що вказує на незаконність такого наказу, оскільки його було прийнято станом на 13.08.2014 рік безпідставно. Слід зазначити, що рапорти, доповідні, скарги, заяви не можуть слугувати чіткою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки самі по собі, не мають такого правового характеру, не несуть юридичного змісту, а лише вказують на заявлення факту, який необхідно перевірити та встановити наявність чи відсутність такого разом із виною відповідної особи. Лише при встановленні такого порушення, вини у його вчиненні, можливе притягнення особи до відповідної відповідальності. Саме та таке порушення має зажадати роботодавець пояснень від свого працівника, а не на рапорт, як це було в даному випадку. Крім того, надані стороною відповідача рапорти від 07.02.2014 року, 23.01.2014 року, 12.03.2014 року, 18.02.2014 року, 03.10.2014 року, 21.03.2014 року (а.с. 55, 56, 59, 61,62, 63, 64) як і надані скарги від 07.02.2014 року, 13.02.2014 року (а.с. 57,67) заяви від 05.02.2014 року, 21.05.2014 року, (а.с. 58, 66) взагалі не містять відмітку їх прийняття чи реєстрації, а тому оцінюються судом критично. Інші, зокрема заяви від 03.02.2014 року, 20.02.2014 року, 12.08.2014 року, 12.08.2014 року (а.с. 73, 74, 75, 76, 77) також не містять відмітки їх належної рестрації лише штамп відповідності копії від 20.02.2015 року. Інші, зокрема заяви від 15.08.2014 року, скарги від 25.09.2014 року, 14.11.2014 року, 14.11.2014 року рапорт від 25.09.2014 року (а.с. 78, 79, 80, 81, 82) взагалі стосуються іншого періоду, а саме після винесення такої догани. Колективне звернення, на яке міститься в спірному наказі посилання, також датоване 03.10.2014 року, тобто після винесення такого, коли іншого надано суду не було. Надані пізніше стороною відповідача різного роду рапорти, скарги, заяви також не містять належної їх реєстрації, чому суд також надає свою негативну оцінку. Отже, вбачається, що така догана була винесена [PERSON] за неперевіреними фактами, без встановлення її вини в цьому, лише на підставах рапортів, скарг, заяв пацієнтів, коли такі окремо не мають юридичної сила, оскільки перевірка по ним не проводилася. Пояснення від [PERSON] по встановленому факту порушень не відбирались, тому прийняте рішення щодо застосування до неї дисциплінарного стягнення є незаконним. Щодо перевірки, яка проводилася КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" Святошинського району м. Києва від 14.08.2014 року по факту порушення [PERSON] трудової дисципліни, якою було встановлено ряд порушень щодо ведення [PERSON] медичної документації, у вирішенні вказаного позову не мають вирішального значення, оскільки були встановлені після винесення наказу про догану [PERSON], що є суттєвим порушенням її застосування. З огляду на зазначене порушення процедури притягнення особи до дисциплінарної відповідальності покази свідків, які були заявлені з обох сторін також не можуть бути підставою, в противагу порушеній процедурі притягнення, для визнання наказу № 321-к від 13.08.2014 року правомірним, оскільки суд перевіряє його законність саме в період його винесення, а не згідно підстав встановлених пізніше. Отже, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними, грунтуються на тих нормах, які підлягають застосуванню при даних правовідносина, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved