Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Селянського фермерського господарства "Олександро-Володимирівське" про розірвання договору оренди землі скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , 1931 року народження. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 грудня 2017 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Русак Л.А., позивач набув право власності на земельну ділянку площею 7,8698 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER] , що належала померлій на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106278313. Зазначає, що земельна ділянка площею 7,8698 гектарів, кадастровий номер [NUMBER] , що належала померлій матері позивача [PERSON] , згідно договору без номеру від 09.04.2014 року була передана в оренду строком на 49 років СФГ "Олександро-Володимирівське". Стверджує, що умовами зазначеного договору визначено обов`язок орендаря належним чином сплачувати орендну плату за використання земельної ділянки в товарному сільськогосподарському виробництві, проте орендарем в порушення умов договору не сплачується взагалі орендна плата за договором оренди землі, хоча будь який договір оренди землі передбачає, що орендна плата вноситься один раз на рік. Позивач жодного разу не отримував орендну плату, а померла мати також повідомила позивачу, що орендну плату за останні роки не отримувала. Зазначає, що про зміну власника земельної ділянки позивачем було повідомлено відповідача та запропоновано надати екземпляр договір оренди та проекти землеустрою. Відповідач на звернення позивача належним чином не реагує, умови договору не виконує, орендну плату не сплачує та повернути орендовану земельну ділянку власнику в поза судовому порядку відмовляється. З врахуванням викладених обставин, зважаючи на те, що відповідачем допущено нераціональне використання земельної ділянки і не збереження родючості фунту, що може призвести до знищення (погіршення) об`єкту оренди, а також не сплачується орендна плата за договором, що порушує права та інтереси позивача, просить суд розірвати договір оренди землі б/н від 09 квітня 2014 року, що укладений між [PERSON] та Селянським фермерським господарством "Олександро-Володимирівське", скасувати його державну реєстрацію та зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку загальною площею 7.8698 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована на території Миколаївської сільської ради Софіїївського району Дніпропетровської області. Також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати які складаються з судового збору та витрат на професійна правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.. В судове засідання повноважний представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі як обгрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Відповідач та його повноважний представник в судове засідання не з`явились, у встановлений судом строк відзив на позов не подали, хоча належним чином були повідомлені про час та місце його проведення. Будучи присутній в підготовчому судовому засіданні 16.01.2019 року, повноважний представник відповідача проти позову заперечував, в обгрунтування поданих заперечень надав на розгляд суду ксерокопії заяви від 16.09.2009 року, згідно якої [PERSON] просить СФГ "Олександро-Володимирівське" взяти в оренду належний їй земельний пай площею 7,8 га на 49 років, орендну плату просила виплатити їй наперед в сумі 30000,00 грн., а також розписки від 16.09.2009 року, згідно якої [PERSON] отримала за оренду земельного паю площею 7,8 га на 49 років орендну плату наперед в сумі 30000,00 грн.. Вказанні вище заява та розписка підписані [PERSON] , скріплені підписами свідків [PERSON] та [PERSON] .. Отже, на думку представника відповідача, [PERSON] отримала за оренду земельного паю площею 7,8 га на 49 років орендну плату наперед в сумі 30000,00 грн., орендна плати виплачена в повному обсязі, таким чином підстава для розірвання договору оренди земельної ділянки відсутня. З врахуванням викладеного, просить суд відмовити позивачу в позові в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] по суті заданих питань пояснив, що при укладанні заяви та розписки від 16.09.2009 року участі не приймав, вказані заяву та розписку від 16.09.2009 року своїм підписом не посвідчував, гроші за оренду земельного паю при ньому [PERSON] не передавались. Стверджує, що він взагалі не знав, що мати позивача передавала земельну ділянку відповідачу в оренду. Він сам укладав з відповідачем договір оренди на належну йому земельну ділянку строком на 10 років, за що йому виплатили 30000,00 грн. орендної плати. Вважає, що померла мати позивача не могла погодитись на оренду плату за 49 років в сумі 30000,00 грн., оскільки така сума не співмірна зі строком оренди земельної ділянки і є занадто низькою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] по суті заданих питань пояснила, що при укладанні заяви та розписки від 16.09.2009 року участі не приймала, вказані заяву та розписку від 16.09.2009 року своїм підписом не посвідчувала, гроші за оренду земельного паю при ній [PERSON] не передавались. Дослідивши надані позивачем та відповідачем пояснення, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , 1931 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2016 року, актовий запис №31. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області 05.02.2010 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю позивача - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №69. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 грудня 2017 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Русак Л.А., позивач набув право власності на земельну ділянку площею 7,8698 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER] , що належала померлій на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106278313 (а.с.10-11). 09.04.2014 року між [PERSON] (орендодавцем) з одного боку та СФГ "Олександро-Володимирівське" (орендарем) з іншого був укладений договір б/н від 09.04.2014 року, згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,8698 га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] , яка на підставі державного акту серії [NUMBER] від 24.01.2008 року належала [PERSON] на праві власності (а.с.45-47, 49-51). Згідно п.8 договору, договір укладено на 49 років, а згідно п.9 договору-орендар повинен був вносити орендну плату у грошовій формі щороку в сумі 4295,14 гривень, або щороку в натуральній формі - 3000 кг зернових, насіння - 200 кг, соломи - 1000 кг, відробіткова про необхідності оранка та культивація присадибних ділянок у розмірі до 0,35 га. Крім того передбачена допомога на ритуальні послуги в розмірі 500 гривень. Також передбачено обчислення розміру орендної плати за землю з урахуванням коефіцієнту індексації (п.10 договору). Згідно п.11 договору, орендна плата сплачується у такі строки: грошова один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця; натуральна з першого серпня до першого грудня кожного року на протязі дії договору; відробіткова (оранка та культивація) один раз на рік протягом дії договору за поданою заявою; ритуальні послуги на момент пред`явлення довідки про смерть, довідки про поховання. Відповідно до п.п.35,36,37 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов та розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендодавця, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендодавцем. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельного Кодексу України, (далі - ЗК України) орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Положеннями статей 24,25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Разом з тим за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, суд приходить до висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. За змістом статей 599, 651-653 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Зміна або розірвання договору вчиняється у такій саме формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно з вимогами ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України 'Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Наведене дає суду підстави вважати, що для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку необхідні підстави, які передбачені законом України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Судом встановлено, що орендар в порушення умов договору оренди землі, не виплачує орендну плату, відмовляється здійснювати перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки та обчислювати розмір орендної плати за землю з урахуванням коефіцієнту індексації. Постановою ВСУ № 6-166-цс13 від 12.12.2014 зроблено правовий висновок про можливість розірвання договору оренди землі лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору оренди у цій частині або несвоєчасна сплата не є підставою для його розірвання. Таку ж правову позицію висловив і Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові №469/905/15-ц від 13.05.2019 року. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Оскільки судом встановлено наявність підстав припинення договору оренди землі, передбачених ст. 141 ЗК України та ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» та договором оренди земельної ділянки від 09.04.2014 року, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі, тому позов в цій частині обгрунтований та підлягає задоволенню. Заперечення представника відповідача проти позовних вимог стосовно того, що [PERSON] отримала за оренду земельного паю площею 7,8 га на 49 років орендну плату наперед в сумі 30000,00 грн. судом до уваги не приймаються та оцінюються критично з наступних підстав. В обгрунтування поданих заперечень представником відповідача подано на розгляд суду ксерокопії заяви від 16.09.2009 року, згідно якої [PERSON] просить СФГ "Олександро-Володимирівське" взяти в оренду належний їй земельний пай площею 7,8 га на 49 років, орендну плату просила виплатити їй наперед в сумі 30000,00 грн., а також розписки від 16.09.2009 року, згідно якої [PERSON] отримала за оренду земельного паю площею 7,8 га на 49 років орендну плату наперед в сумі 30000,00 грн.. Вказанні вище заява та розписка підписані [PERSON] , скріплені підписами свідків [PERSON] та [PERSON] .. Судом з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин справи зобов`язано відповідача надати на розгляд суду оригінали видаткових касових ордерів, та належним чином завірені ксерокопії в матеріали справи (за наявності), що підтверджують факт перерахунку коштів [PERSON] в сумі 30 000 грн. на підставі договору оренди земельної ділянки від 04 квітня 2014 року, укладеного між [PERSON] та СФГ "Олександро-Володимирівське" в особі голови [PERSON] , а також з`явитися в судове засідання 24 травня 2019 року о 14.30 хв. представнику відповідача або відповідачу, для надання пояснень стосовно обставини справи та оригіналів доказів, якими відповідач обгрунтовує подані заперечення. В судове засідання для дачі пояснень відповідач та його представник належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання в призначений час не з`явились, оригінали заяви та розписки від 16.09.2009 року для огляду в судовому засіданні не надали, оригінали доказів, що підтверджують факт перерахунку коштів [PERSON] в сумі 30 000 грн. на підставі договору оренди земельної ділянки від 04 квітня 2014 року, укладеного між [PERSON] та СФГ "Олександро-Володимирівське" також не надали. Судом були допитані свідки, підпис яких міститься на заяві та розписці від 16.09.2009 року, які в судовому засіданні не підтвердили факт укладання за їх участю таких документів та факт передавання коштів відповідачем [PERSON] в рахунок погашення орендної плати наперед. Також судом враховується, що датою укладання заяви та розписки є 16.09.2009 року, а договір оренди земельної ділянки укладений 09.04.2014 року, що не відповідає часу реальних орендних правовідносин між [PERSON] та СФГ "Олександро-Володимирівське". Крім того, в розписці від 16.09.2009 року зазначено, що за 49 років оренди тридцять тисяч гривень отримала [PERSON] , [ADDRESS], яка взагалі не є стороною орендних правовідносин по договору оренди земельної ділянки від 04 квітня 2014 року, укладеного між [PERSON] та СФГ "Олександро-Володимирівське" та не є учасником даних цивільних правовідносин. Наведені докази в їх сукупності спростовують заперечення відповідача про виплату орендної плати наперед на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 04 квітня 2014 року, укладеного між [PERSON] та СФГ "Олександро-Володимирівське". Відповідачем та його представником не подано на вимогу суду будь-яких належних та допустимих коштів, що підтверджують факт сплати позивачу орендної плати на виконання умов вищезазначеного договору. Таким чином суд приходить до висновку, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди землі, а її несплата є суттєвим порушенням умов такого договору. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1,2 ч. 3статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що під час державної реєстрації державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ч. 2ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону) (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно з вимогами ч. 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а ст.141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, суд оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та що відповідач не дотримався вимог, встановлених приписами ст.ст.24,25 Закону України «Про оренду землі», систематично не сплачував оренду плату на виконання умов договору оренди земельної ділянки від 09.04.2014 року, а тому позовні вимоги позивача обгрунтовані, підтверджені поданими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується понесених витрат на правничу допомогу відповідачем, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що 14.06.2018 між [PERSON] та адвокатом Чепурновим Віталієм Івановичем було укладено договір про надання правової допомоги. Повноваження адвоката Чепурнова В.І. підтверджується ордером серії ДП/000008 від 14.06.2018 року (а.с.13-14). Згідно акту виконаних робіт від 10.06.2019 року за договором від 10.06.2019 вбачається, що адвокатом Чепурновим В.І. виконано робіт: складання позовної заяви на суму 2000,00 грн., складання клопотання про витребування доказів на суму 1000,00 грн., складання заяви про уточнення позовних вимог на суму 1000,00 грн., участь в підготовчих та судових засіданнях - по 500,00 грн. за кожну участь адвоката в засіданнях суду, загалом на суму 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 10.06.2019 року (а.с.148-149). Оцінивши надані представником позивача матеріали в обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд вважає їх обґрунтованими частково. А тому, враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, з врахуванням фактичного обсягу виконаних робіт, їх характеру та складності, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. як такі, що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved