Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

покликаючись на невиконання відповідачем своїх обов`язків по її утриманню та їхньої неповнолітньої дитини, позивач у поданій до суду 04 лютого 2020 року позовній заяві просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та 1 500 грн. на своє утримання до досягнення донькою трьох років. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча неофіційно працює таксистом. На утриманні відповідача ніхто не перебуває, він фізично здоровий та має можливість утримувати свою сім`ю у заявленому нею розмірі. У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на доньку визнає частково у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а саме 890 грн., яка має відповідати його можливостям. Вказує, що перебуває у тяжкому матеріальному становищі, офіційно не працює, періодично займається таксуванням на автомобілі сестри, має суттєві вади здоров`я, що заважає йому працевлаштуватися на роботи, пов`язані з фізичною працею. На даний момент займається підготовкою пакету документів для оформлення групи інвалідності. Пояснює, що не ухиляється як батько від утримання дитини, після народження якої купив ліжко, коляску, качелю та по можливості перераховує кошти на картку позивача. Просить у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на дружину відмовити за безпідставністю, оскільки не може надавати таку допомогу. Крім цього, у поданому 29 липня 2020 року клопотанні відповідач просить суд взяти до уваги факт його безробіття та наявність кредиту в АТ "Райффайзен Банк Аваль". Стверджує, що у період з березня 2020 року дитині придбав стілець для годування та манеж. Вказує, що за період карантину всі члени родини перехворіли на Covid-19, у зв`язку з чим він довгий час перебував на самоізоляції і не мав змоги виконувати навіть тимчасові роботи. Матеріальний стан родини погіршився, а тому сестра продала автомобіль, який він періодично використовував для таксування. Сторін відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду. У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов`язковою, а також враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач скористався правовою допомогою. Як встановлено судом, підтверджується відповідним свідоцтвом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2019 року, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Домовленості про розмір аліментів на утримання дитини та утримання дружини, яка не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не досягнуто. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Ст.150 цього Кодексу зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180 СК України/. У п.17 постанови Пленуму ВС від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років з 01 січня 2020 року становить 1 779 грн. Щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Згідно зі ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч.4 ст.84 СК визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Сторони не домовилися про розмір матеріального забезпечення дитини, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України. Ця стаття носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивача і дитини, стан їх здоров`я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини, меншим за який за даних обставин суд призначити аліменти на утримання однієї дитини не може. Щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, суд вважає, що позивач не надала суду належних доказів, які б підтверджували, що саме вказана частина стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно - є необхідною для її рівня життя, достатнього для її фізичного та морального розвитку. Також відсутні докази щодо працевлаштування та доходів відповідача, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити спроможність останнього сплачувати суму, яку позивач просить стягнути на її утримання. Разом з тим, для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружини як з чоловіка і на дитину - як з батька. Виходячи з вимог ст.ст.80, 84 СК України, з врахуванням обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, його матеріального становища, приймаючи до уваги прожитковий мінімум, суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду. Позивачем належними доказами доведені свої позовні вимоги. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачами, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності. Суд вважає, що позивачем доведено, що відповідач спроможний надавати дружині матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Сума аліментів у вказаному розмірі не є завищеною в нинішніх умовах проживання та такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов`язок по утриманні своїх дружини та дитини і сплачувати визначену суму аліментів. Визначений розмір аліментів відповідає засадам розумності і справедливості. На думку суду, таке рішення буде законним і справедливим, відповідатиме інтересам дитини і її належному утриманню. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляється таке. Згідно з ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позов до суду пред`явлений 04 лютого 2020 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти повинні стягуватися з указаної дати. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день подачі позову. З огляду на викладене,

Outcome: approved