Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним спадкового договору, укладеного 04 жовтня 2012 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 3814. В своїй заяві посилалися на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з господарським будівлями [ADDRESS]. При підготовці до поховання вона знайшла спадковий договір, згідно умов якого, набувач [PERSON] зобов'язувалась виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача [PERSON], зокрема сплачувати комунальні послуги, забезпечувати його лікувальними засобами, доглядом та харчуванням, і разі смерті відчужувача набувала право власності на належну йому ? частину житлового будинку з господарським будівлями [ADDRESS]. Вважала, що вказаний спадковий договір був укладений [PERSON] в період прогресуючих неврологічних хвороб - атеросклерозу другого ступеня та судинної деменції, внаслідок чого він не розумів значення своїх дій та не керував ними, а отже волевиявлення відчужувача не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, що є підставою для визнання такого спадкового договору недійсним в силу ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала. При цьому посилалась на те, що умови спадкового договору вона виконала належним чином, і що за життя не спостерігала у [PERSON] психологічних хвороб. Зазначала, що перед укладенням спадкового договору [PERSON] отримував відповідні документи в різних інстанціях, тобто діяв свідомо та розумів значення своїх дій. Відповідачка та її представники в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні. Третя особа Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] позов не визнав, зазначав, що під час укладання спадкового договору [PERSON] діяв свідомо, розумів значення своїх дій та бажав настання відповідних правових наслідків. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з господарським будівлями [ADDRESS]. 04 жовтня 2012 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 3814. Згідно умов даного договору, набувач [PERSON] зобов'язувалась виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача [PERSON], зокрема сплачувати комунальні послуги, забезпечувати його лікувальними засобами, доглядом та харчуванням, і разі смерті відчужувача набувала право власності на належну йому ? частину житлового будинку з господарським будівлями [ADDRESS]. Згідно надісланих на адресу суду листів, [PERSON] на обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері та Кременчуцькому психо-неврологічному диспансері не перебував. Як вбачається з амбулаторної картки [PERSON], з 2011 року він періодично оглядався лікарями невропатологом та психіатром. 28.02.2014 р. ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука за клопотанням позивачки призначено судову посмертну амбулаторну психіатричну експертизу. Відповідно до акта судово-психіатричного експерта № 212 від 16.04.2014 р., підекспертний починаючи принаймні з 2009 року страждав атеросклеротичною хворобою серця, коронарних артерій, головного мозку, що спочатку проявлялося порушеннями інтелектуально-мнестичної діяльності, емоційно-вольовими розладами. Стан прогресивно погіршувався, починаючи з 2011 року підекспертний почав виявляти прояви спочатку легко вираженої, а в подальшому помірно вираженої деменції/набутого недоумства/, прояви якої і виявлялися у досліджуваного на момент юридично значимих дій, а саме 04.10.2012 року. Правовідносини, щодо яких виник спір, регулюються нормами матеріального права, а саме главою 90 ЦК України "Спадковий договір", ст.ст. 1302-1308 ЦК України. Верховний Суд України в п.1 Постанови Пленуму від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди, залежно від предмету і підстав позову, повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини та на підставі цих норм вирішувати справи. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі смерті набуває право власності на майно відчужувача. Частинами 3, 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст.ст. 215, 216 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, зважаючи на те, що під час укладення 04 жовтня 2012 р. [PERSON] спадкового договору з [PERSON], відчужувач не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку про необхідність визнання даного спадкового договору недійсним. При цьому, суд не може брати до уваги заперечення представника відповідача та необхідності визнання необґрунтованим висновку посмертної психіатричної експертизи, оскільки він суперечить іншим матеріалам справи і викликає сумніви в його правильності, оскільки є неповним, так як не проаналізовані показання свідків зі сторони відповідача, а висновки експертів ґрунтуються на записах зроблених в амбулаторній картці [PERSON] не практикуючим лікарем наркологом, поза межами лікувального закладу, і на думку представника відповідача записи лікаря є підробленими. При цьому суд виходить з наступного. Даний акт судово-психіатричної експертизи відповідає вимогам Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 397 від 08.10.2001 року, та Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 100/о «Акт судово-психіатричного експерта», затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 435 від 29.05.2013 року. З огляду на дослідницьку частину акту судово-психіатричної експертизи, експертами взяті до уваги та досліджені показання всіх свідків відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], та приватного нотаріуса [PERSON], а також самого відповідача [PERSON], і їх показання відображені в акті експертизи. Тому, говорити про неповноту проведених досліджень експертами, та намір взяти до уваги тільки показання свідків позивача, підстав не вбачається. Щодо підробки медичних записів до амбулаторної картки хворого [PERSON], то у судовому засіданні допитано свідка [PERSON], який є працюючим лікарем психіатром Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру зі стажем роботи більш ніж 20 років, Свідок підтвердив, що записи огляду хворого [PERSON], які вклеєні до амбулаторної картки останнього і пред'явлені йому у судовому засіданні зроблені ним особисто, відповідають часу огляду, які зазначені у записах та результатам огляду зробленому ним, під час огляду хворого. Офіційно [PERSON] Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері не лікувався, оскільки для цього необхідні наявні підстави, передбачені Законом України «Про психіатричну допомогу», тобто ризики спричинення шкоди собі та оточуючим, або особиста згода самого хворого. Таких підстав не було і рідні хворого бажали, щоб лікування [PERSON] проводилось максимально анонімно, без розголошення факту його захворювання, тому і огляд та лікування [PERSON] проводились ним та призначались у приватному порядку, за місцем проживання хворого, а не у лікувальному закладі.. Таким чином, підстав для визнання підробленими записів прийому хворого лікарем [PERSON] в медичній амбулаторній картці [PERSON], у суду не має. А інших, належних доказів підробки медичної амбулаторно картки [PERSON] у відповідності до ст.58 ЦПК України, відповідачем, на якого покладено обов'язки надати такі докази, згідно ст.ст.11, 60 ЦПК України, до суду не надано. На підстав викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання спадкового договору недійсним підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме з проведенням судових експертиз та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи. Суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним судових витрат у зв'язку зі зверненням із позовом до суду, за правилами ст. 88 ЦПК України, і необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати по оплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. (квитанція №1 від 22.2013 року), витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме забезпечення доказів - у сумі 114 грн. 70 коп.(квитанція №3 від22.11.2013 року, витрат на проведення судової посмертної амбулаторної психіатричної експертизи в сумі 1505 грн. 80 коп. (квитанція №100277.11.1 від 09.04.2014 року).

Outcome: approved