Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

14 вересня 2020 року заявник [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що він - [PERSON] народився [INFO] в сел. Зверєво місто Гуково Ростовської області РРФСР. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . У 2013 році заявником було змінено прізвище та ім`я на [PERSON] . Заявник тривалий час проживав на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання і мав намір набути громадянство України за територіальним походженням, оскільки його батько [PERSON] народився в 1925 році в селищі Ізварине м. Краснодон Луганської області. Враховуючи те, що батько заявника [PERSON] народився та проживав на території України до 24.08.1991 року, заявником було подано заяву до Головного управління міграційної служби у Київській області про оформлення набуття ним громадянства України за територіальним походженням. За результатами розгляду заяви [PERSON] було прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» [PERSON] , та на підставі вказаного рішення 20.02.2019 року Шевченківським районним відділом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області видано паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] . На вказане прізвище паспорт був виданий, оскільки на той час заявник уклав шлюб з [PERSON] та змінив прізвище на « [PERSON] ». В подальшому заявником був укладений шлюб з [PERSON] та змінено прізвище на « [PERSON] ». Враховуючи зміну прізвища, 21.03.2019 року заявнику був виданий паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] . 31 березня 2020 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про скасування рішення Головного управління міграційної служби у Київській області про оформлення набуття ним громадянства України від 24.05.2013 року. Підставою для скасування вказаного рішення стала відсутність документального підтвердження факту народження чи постійного проживання [PERSON] на території України до 24.08.1991 року. Враховуючи вищевикладене, заявник просить суд встановити факт постійного проживання його батька [PERSON] , [INFO] , уродженця селища Ізварине м. Краснодон Луганської області, до 06 січня 1956 року в селищі Ізварине м. Краснодон (Краснодонського району) Луганської області. Ухвалою суду від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. 23 вересня 2020 року Центральним міжрегіональним управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, у встановленому законом порядку, до суду подано письмові пояснення на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. У своїх поясненнях заінтересована особа жодних заперечень щодо задоволення заяви [PERSON] та встановлення визначеного факту не висловила. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] адвокат Богомаз С.А. заявлену вимогу підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладенні у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. В судове засідання Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області свого представника не направило. Адамишиним А., як уповноваженим представником заінтересованої особи, до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність представника за наявними в справі матеріалами. Суд визнав можливим розглядати справу без участі представника заінтересованої особи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та його неявка не перешкоджає розгляду справи. Обставини викладенні у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, підтверджуються показами свідка та письмовими доказами, які були досліджені судом. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що добре знайомий із заявником. Свідку відомо, що батько заявника - [PERSON] народився в 1925 році в Україні, а саме в селищі Ізварине м. Краснодон Луганської області. Працював на шахті ім. С. Тюленіна. У 1956 році [PERSON] разом з родиною переїхав проживати до Ростовської області. Заявник народився вже на території Росії. Прізвище батька заявника при народженні - « [PERSON] », пізніше було змінено на «[PERSON]». Свідок підтвердив, що [PERSON] , [INFO] , уродженець селища Ізварине м. Краснодон Луганської області, до 06 січня 1956 року постійно проживав в селищі Ізварине м. Краснодон (Краснодонського району) Луганської області, Україна. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що заявник [PERSON] (при народженні - [PERSON] ) народився [INFO] в сел. Зверєво м. Гуково Ростовська області Росія. Батько заявника - [PERSON] за національністю грек, мати - [PERSON] за національністю росіянка (копія «Свидетельсва о рождении» рос. - а.с.5, копія офіційного перекладу зазначеного документів українською мовою - а.с.6-7). Батько заявника - [PERSON] народився [INFO] в селищі Ізварине м. Краснодон Луганської області. При народженні його прізвище - « [PERSON] ». 10 грудня 1954 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Ізваринською селищною радою м. Краснодона складено актовий запис № 119 від 10 грудня 1954 року. 06 січня 1956 року [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] » та видано повторне свідоцтво про шлюб (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб - а.с.18-19). 18.08.1952 року [PERSON] прийнятий на роботу в шахту № 1 ім. С. Тюленіна на посаду слюсаря. 23.01.1954 року він призначений на посаду бригадира (копія трудової книжки - а.с.20-21). [PERSON] помер [INFO] в м. Ростов-на-Дону Ростовської області, Росія. В «Свидетельсве о смерти» (рос.), вказано, що померлий [PERSON] народився [INFO] в с. Ізварине Краснодонського району Луганської області Україна (копія «Свидетельсва о смерти» рос. - а.с.16). 18.07.2013 року заявником змінено прізвище та ім`я на « [PERSON] » (копія свідоцтва про зміну імені - а.с.8). 25.07.2018 року заявником укладено шлюб з [PERSON] та прізвище після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (копія свідоцтва про шлюб - а.с.9). 24.10.2018 року шлюб між заявником та [PERSON] розірвано (копія свідоцтва про розірвання шлюбу - а.с.11). 12.03.2019 року заявником укладено шлюб з [PERSON] та прізвище після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (копія свідоцтва про шлюб - а.с.12). 09.07.2019 року шлюб між заявником та [PERSON] розірвано (копія свідоцтва про розірвання шлюбу - а.с.14). 15.08.2018 року на ім`я заявника виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер [NUMBER] . 20.02.2019 року на ім`я заявника виданий паспорт громадянина України номер [NUMBER] (на ім"я [PERSON] ) 21.03.2019 року на ім`я заявника виданий паспорт громадянина України номер [NUMBER] (на ім"я [PERSON] ) (копія паспорта - а.с.3, копії довідок про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру - а.с.4,13). 31.03.2020 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про скасування рішення Головного управління міграційної служби у Київській області від 24.05.2013 року про оформлення набуття заявником громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» (копія рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України - а.с.23-24, копія письмової інформації Управління - а.с.22). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначає перелік справ про встановлення факту, які розглядаються судом. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 25 Розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України « Про громадянство України» № 215 від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Розділу ІІ Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Реалізація заявником [PERSON] права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання його батька [PERSON] на території України до 24 серпня 1991 року, в нашому випадку до 06 січня 1956 року. Документальне підтвердження вказаного факту відсутнє, зокрема паспорт зразка СРСР з відміткою про прописку. В такому випадку підтвердженням вказаної обставини може бути рішення суду про встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України до 06 січня 1956 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що зібраними у справі доказами повністю підтверджено, що батько заявника [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , уродженець селища Ізварине м. Краснодон Луганської області, постійно проживав до [INFO] в селищі Ізварине м. Краснодон (Краснодонського району) Луганської області Україна. Зокрема, вказана обставина підтверджується показами свідка [PERSON] , записами трудової книжки [PERSON] , повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Суд вважає за необхідне встановити, що [PERSON] , 1925 року народження, до 06 січня 1956 року постійно проживав в селищі Ізварине м. Краснодон (Краснодонського району) Луганської області Україна.

Outcome: approved