Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до Володарськ-Волинського районного суду з позовною заявою, в якій просив захистити права споживача та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап» (далі - Туроператор) на його користь матеріальні збитки і моральну шкоду за неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Позовні вимоги обґрунтував тим, що у грудні 2018 року через туристичного агента фізичну особу-підприємця [PERSON] (далі - Турагент) уклав із Туроператором договір про надання туристичних послуг, за умовами якого разом із дружиною мав вилетіти на відпочинок до Єгипту, на підтвердження чого здійснив оплату відповідачу у розмірі 16 600 грн. Умовами укладеного договору, окрім іншого, передбачався обов`язок Туроператора забезпечити виліт з аеропорту «Бориспіль» о 01:10 годині 13 грудня 2018 року, натомість фактично він вилетів о 6 годині. У зворотньому напрямку з Єгипту виліт був запланований на 17:15 годину 20 грудня 2018 року, однак відбувся набагато раніше о 5:00 годині. Позивач вказував, що з вини Туроператора був втрачений цілий день відпочинку, порушені умови договору та часу вильотів. Окрім того, він зазнав психічне напруження, втому та стрес. Враховуючи дані обставини, просив стягнути з відповідача 2 370 грн. матеріального збитку за скорочену на одну добу відпустку та 1 001 грн. моральної шкоди за зіпсований відпочинок і емоційні страждання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у відзиві від 02.03.2021 /а.с.71-73/, заперечуючи щодо заявлених позовних вимог, заначив, що оскільки причини, з яких була заміна часу вильоту позивача на відпочинок залежали від авіаперевізника, а не від туроператора, вимоги про стягнення коштів за недоотриманий туристичний продукт є необґрунтованими. ІІІ особу про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлено вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Причини повторної неявки невідомі, заперечень проти позову чи будь-яких клопотань не надійшло. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тягар доказування обставин, покладених в основу позовних вимог, покладається на позивача, який і має довести обґрунтованість заявлених вимог. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Згідно із положеннями Законів України «Про туризм», «Про захист прав споживачів», статей 610, 611, 653, 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. З позовної заяви слідує, що в грудні 2018 року між Турагентом, що діє на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту від імені та за дорученням Туроператора, та громадянином [PERSON] , позивачем у справі, укладено електронний договір про надання туристичних послуг. Типовий зразок останнього був долучений відповідачем, Туроператором, до свого відзиву, з якого вбачається, що він реалізує туристичний продукт за посередництва туристичних агентів; безпосередньо з туристами відповідач не співпрацює, договорів безпосередньо з туристами не укладає. Договори про надання туристичних послуг укладають з туристами туристичні агенти, уповноважені діяти від імені, під контролем, в інтересах відповідача на підставі агентського договору «Партнерська програма», обов`язок по передачі туристам усіх документів по туру, у тому числі авіаквитків, страхових полісів, ваучера на проживання у готелі тощо покладається на турагента. Згідно до п.2.1. Типового договору про надання туристичних послуг (далі - Договір), який є додатком до Агентського договору на реалізацію турпродукту, наданого відповідачем, Туроператор через Турагента зобов`язується відповідно до заявки туриста на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти їх і оплатити. З пасажирського квитка встановлено, що виліт позивача призначено на 13 грудня 2018 року в 01:10 год., а прибуття в Шарм Ель Шейх цього ж дня о 5 год., рейс SQP7109 Sky Up. Звертаючись в суд з позовом [PERSON] вказує, що літак за маршрутом Київ - Шарм-ель-Шейх вилетів з аеропорту Бориспіль близько 6 год. 13 грудня 2018 року, хоча виліт повинен був відбутися з аеропорту Київ о 1:10 год. Також в зворотньому напрямку з Єгипту виліт відбувся о 5 год. 20 грудня 2018 року, хоча був запланований на 17:15 год. У ст.20 Закону України «Про туризм» вказано, якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування (ст.20 Закону України "Про туризм"), порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не при ступив до виконання зобов`язань за договором. Законом України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідно до п.4.18. Договору, якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. Пунктом 4.19. Договору передбачено, що у випадку вжиття альтернативних заходів до дати початку туру туроператор через турагента надає туристу відповідне повідомлення, вказавши, що саме змінено. У випадку, якщо турист скористався запропонованою йому альтернативною послугою, претензії щодо ненадання послуг, що обумовленні в листі бронювання та договорі на туристичне обслуговування вважаються необґрунтованими, а послуги за договором наданими належним чином і в повному обсязі. Туроператор вважається таким, що виконав в повному обсязі свій обов`язок перед туристом (п.4.20 Договору). Суд також звертає увагу, що відповідно до п.6.7. Договору, відповідальність за скасування чи зміну часу відправлення та прибуття транспортних засобів та пов`язані з цим зміни обсягу і строків туру, несе перевізник, відповідно до Правил міжнародних пасажирських перевезень. Туроператор/Турагент не несе відповідальності за збитки, спричинені туристу у випадку відміни рейсу перевізником, зміни часу відправлення/прибуття транспортних засобів перевізника, а також пов`язані із цим зміни програми туру. Всі претензії, позови, пов`язані з неналежним наданням транспортних послуг, ненаданням транспортних послуг або їх затримка, що призвело до збитків пред`являються безпосередньо перевізникам у відповідності з Правилами повітряних перевезень пасажира та багажу. Згідно з п.2 чартерного пасажирського квитка та багажної квитанції, виданого на ім`я позивача, перевізник зобов`язується вжити всіх залежних від нього заходів, щоб перевезти пасажира і багаж у розумні строки. Час, вказаний в перевізних та інших документах, не гарантується і не є складовою частиною цього договору. Перевізник може без попередження змінити повітряне судно, змінити чи відмінити посадку в пунктах, зазначених у квитку. Розклад може бути змінено без попередження пасажира. Відповідальність що інформування пасажира про зміну розкладу (часу перевезення) покладається на фрахтувальника рейсу. У пункті 6.8. Договору передбачено, що сторони цього договору усвідомлюють та погоджуються що туроператор діє, як агент від компаній перевізник та надавачів готельних послуг і виступає, як посередник між туристом та вказаними надавачами послуг без набуття для себе зобов`язань виступати як надавач готельних та/або послуг з авіаперевезення. Пунктом 7.13 передбачено, що Туроператор не несе відповідальність в разі скасування, заміни, перенесення, затримки авіарейсу, в зв`язку із чим турист не скористався турпродуктом та/або отримав його неповністю. Будь-які причини, обставини ,внаслідок яких туристом послуга спожита не повно, не створює зобов`язання для Туроператора, якщо ці причини/обставини не залежали від останнього. З Договором позивач був ознайомлений, як він пояснив в судовому засіданні, та погодився з усіма його умовами. Будь-яких зауважень з приводу незрозумілості окремих його положень позивачем перед Турагентом не ставилось. В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається, що у зв`язку із втратою цілого дня відпочинку, Туроператор ТОВ «Джоін АП!» повинен відшкодувати йому вартість ненаданих туристичних послуг в сумі 2 370 грн. Проте, суд вважає, що позивач скористався альтернативною послугою, не відмовився від надання туристичних послуг, потрапив до місця відпочинку 13 грудня 2018 року, в дату, яка передбачена умовами договору. Отже, затримка рейсу не призвела до істотних змін тривалості відпочинку, що не дає підстав суду для задоволення позовних вимог позивача про стягнення вартості ненаданих туристичних послуг в сумі 2 370 грн., на стягненні яких позивач наполягав у своєму позові та в судовому засіданні, тому в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Правовідносини у галузі авіаперевезення регулюються Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року, яка набрала чинності для України 06 травня 2009 року, Повітряним кодексом України (далі - ПК України) та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735 (далі - Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу). Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення, згідно якого одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення (ст.910 ЦК України). Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Згідно з Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення. Аналогічні положення закріплені і в Авіаційних правилах України «Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу», затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239. За змістом статті 104 ПК України, якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про стягнення такої компенсації, так як ТОВ «Джоін АП!» не має статусу перевізника. Крім того, суд не вбачає правових підстав для покладання на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди, оскільки неналежного виконання договору про надання туристичних послуг не встановлено, а у спорах про захист прав споживачів передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках, якщо шкода завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я чи смертю. Судовий збір компенсується за рахунок держави на підставі ч.6ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed