Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.09.2018 року звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 13.02.2012 року по 30.07.2018 року, працюючи підземним гірничим робітником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Під час виконання трудових обов'язків 01.05.2018 року його було травмовано, а саме, під час доставки стійки на скребках конвеєра, він вирішив поправити дерев'яну стійку в риштачному ставі, внаслідок чого його ліва кисть руки була притиснута дерев'яною стійкою до захисного кожуха лавного верхнього приводу конвеєру. В травматологічному відділенні Мирноградської ЦРЛ, куди він доставлений, було встановлено наступний діагноз: частково травматична ампутація 3,4 пальців лівої кисті на рівні проксимальних між фалангових суглобів з наявністю розчавлено-рваних ран, розчавлено-рвана рана 2-го пальця лівої кисті з дефектом м'яких тканин. 02.08.2018 року згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії йому первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за трудовим каліцтвом, дата чергового переогляду 02.08.2019 року. Внаслідок виробничої травми відбулося ушкодження його здоров'я, в зв'язку з чим йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в наступному: Через травму він зі здорової людини перетворився на хворого, який змушений тривало лікуватись. Лікування продовжує до теперішнього часу. З моменту нещасного випадку і до теперішнього часу він живе з відчуттям сильного болю в кінцівках лівої руки. Став погано спати, постійно Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок отримання травми він втратив нормальні життєві зв'язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно позначаються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з'явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого ушкодження та тяжкого стану його здоров'я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 50 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, обставин, при яких його було травмовано, тяжкості травми, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання травми, а також незворотності значного погіршення стану його здоров'я. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ ШУ «Покровське» Маляренко Б.О. позовні вимоги визнав частково в розмірі 16000 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити. Просив врахувати, що позивач допустив порушення Правил безпеки у вугільних шахтах, Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника очисного забою, Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» з справі з 13.02.2012 року по 30.07.2018 року, працюючи підземним гірничим робітником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Був звільнений в зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с. 17-18). Під час виконання трудових обов'язків 01.05.2018 року позивача було травмовано, а саме, під час доставки стійки на скребках конвеєра, він вирішив поправити дерев'яну стійку в риштачному ставі, внаслідок чого його ліва кисть руки була притиснута дерев'яною стійкою до захисного кожуха лавного верхнього приводу конвеєру. В травматологічному відділенні Мирноградської ЦРЛ, куди позивача було доставлено, йому було встановлено наступний діагноз: частково травматична ампутація 3,4 пальців лівої кисті на рівні проксимальних між фалангових суглобів з наявністю розчавлено-рваних ран, розчавлено-рвана рана 2-го пальця лівої кисті з дефектом м'яких тканин. За даним фактом був складений акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 22.05.2018 року та Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 21.05.2018 року (а.с. 5-9, 12-16). 02.08.2018 року згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за трудовим каліцтвом, дата чергового переогляду 02.08.2019 року (а.с. 21). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача. Висновком МСЕК від 02.08.2018 року позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за наслідками трудового каліцтва (а.с. 21). В зв'язку цим 10.09.2018 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 40% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи, дата чергового переогляду 02.08.2019 року. Лікування за наслідками травми, отриманої при виконанні трудових обов'язків, позивач продовжує і зараз. Стан його здоров'я залишається досить тяжким, в зв'язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує реабілітаційного лікування. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок отримання травми він втратив нормальні життєві зв'язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно позначаються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з'явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого ушкодження та тяжкого стану його здоров'я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Наслідки травмування вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з травмою на виробництві згідно висновку МСЕК втрачена на 40 %, він визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 16000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial