Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", треті особи: приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., Центрально - Міський відділ державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обгрунтовує свої позовні вимоги наступним: 30.05.2017 року, поштою позивач отримала лист з Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження №53944594 від 17.05.2017 року, відкритого на підставі виконавчого напису №10355 виданого 25.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. 15.06.2017 року, через свого представника, позивач отримала копію цього виконавчого напису нотаріуса. Незаконним вважає його тому, що по-перше, позивач не укладала кредитного договору №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року з «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та не була фізичною особою підприємцем. 25.02.2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпро (Дніпропетровська), розглянувши цивільну справу №202/33514/13-ц за позовом «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року відмовив «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволені позовних у повному обсязі. Рішення суду не оскаржено та набрало законної сили 09.03.2016 року. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд крім іншого встановив що, позивачем «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано доказів на підтвердження видачі цього кредиту, відсутня деталізація розрахунку, не надано оригінал кредитного договору. Отже, у відповідності до ст. 82 ЦПК, ці обставини не потребують доказування, оскільки є встановленими. З цього робить висновок, що виконавчий напис №10355, виданий 25.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною є таким, що не підлягає виконанню, оскільки у позивача немає заборгованості за кредитним договором №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року, і ця обставина була встановлена при розгляді Індустріальним районним судом м. Дніпро (Дніпропетровська) цивільної справи №202/33514/13-ц за позовом «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №KRKRG200150888. «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», приховав від приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, вище викладені обставини, що і стали підставою видачі нею цього виконавчого напису. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку(правова позиція ВСУ справа №6-27цс15 від 4 березня 2015 року, справа № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року). Як висновок,: навіть, якщо б і «існувала», якась гіпотетична заборгованість за кредитним договором №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року, то минув строк, а саме більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Нотаріус всупереч вимогам закону, видав цей виконавчий напис, при цьому прописав що стягнення провадиться за 9 (дев`ять) років 1(один) місяць, а саме з 30.07.2007 року, по 06.09.2016 рік, це порушення вимог закону. Також, нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував, що розрахунок нібито заборгованості за кредитним договором №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року який був наданий «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Отже, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Такий висновок зробив ВС в постанові №569/8884/17 від14 серпня 2019 року. Просить суд винести рішення, яким визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 25.11.2016 року зареєстрованого в реєстрі №10355 таким який не підлягає виконанню. Судові витрати покласти на відповідача по справі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю та без застосування технічного запису, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд в позові відмовити, слухати справу без представника банку. Третя особа: - приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду пояснення щодо позову, просить суд ухвалити по справі законне та обґрунтоване рішення. Представник третьої особи - Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання також не з`явився, надали на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, відповідачем у своєму відзиві, поясненями третьої особи, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Верховний Суд зауважив, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (постанова від 14.08.2019 у справі № 519/77/18). Судом встановлено, що 30.05.2017 року, поштою позивач отримала листа з Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження №53944594 від 17.05.2017 року, відкритого на підставі виконавчого напису №10355 виданого 25.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (а.с.8-11). 15.06.2017 року, через свого представника, позивач отримала копію цього виконавчого напису нотаріуса. (а.с.12,14) Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 25.02.2016 року по цивільній справі №202/33514/13-ц за позовом «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року було відмовлено «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволені позовних у повному обсязі, оскільки [PERSON] не укладала кредитного договору №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року з «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивачем «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано доказів на підтвердження видачі цього кредиту, відсутня деталізація розрахунку, не надано оригінал кредитного договору. Рішення суду не оскаржено та набрало законної сили 09.03.2016 року. (а.с.13). Отже, у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК Укоаїни, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За загальним правилом ст. ст.15, 16 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. У ст.88 закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 закону «Про нотаріат»). Даний виконавчий напис не підлягає виконанню з наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. У пп. 3.1., 3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів стст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Крім вище викладеного, необхідно також зазначити: Виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування в боржника майна. Такий висновок зробив ВС в постанові від 10 квітня 2019 року по справі №201/11696/16-ц Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безпірність наявності боргу та його розміру, постанова ВС від 23.01.2018 № 310/9293/15ц. Виконавчий напис нотаріуса визнається таким, що не підлягає виконанню при відсутності оригіналів фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання (Апеляційний суд м. Києва від 19 лютого 2015 року по справі № 22-620.) Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку(правова позиція ВСУ справа №6-27цс15 від 4 березня 2015 року, справа № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року). З цього, теж можна теж зробити висновок, що навіть, якщо б і «існувала», якась гіпотетична заборгованість за цим кредитним договором №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року, то минув строк, а саме більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17. Нотаріус в супереч вимогам закону, видав цей виконавчий напис, при цьому прописав що стягнення провадиться за 9(дев`ять) років 1(один) місяць, а саме з 30.07.2007 року, по 06.09.2016 рік, це порушення вимог закону. Також, нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував, що розрахунок нібито заборгованості за кредитним договором №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року який був наданий «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Такий висновок зробив ВС в постанові №569/8884/17 від14 серпня 2019 року. В зв`язку з цим, виконавчий напис№10355 виданий 25.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною є таким, що не підлягає виконанню, оскільки у позивача немає заборгованості за кредитним договором №KRKRG200150888 від 30.07.2007 року, і ця обставина була встановлена при розгляді Індустріальним районним судом м. Дніпро(Дніпропетровська) цивільної справи №202/33514/13-ц за позовом «ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №KRKRG200150888. 21.05.2018 р. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК"). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про Акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви, у зв`язку з чим у зазначеній цивільній справі назва позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає заміні на АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved