Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 21 398,87 грн. за кредитним договором № LVXRRU 4930746 від 07.09.2008 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідно до укладеного договору № LVXRRU 4930746 від 07.09.2008 року між ПАТ КБ " ПриватБанк" та відповідачем, [PERSON] отримав кредит у розмірі 7214,02 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку із не виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 13.03.2014 року в останнього виникнула заборгованість у розмірі 21 398,87 грн., яка складається з наступного: 19903,69 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 995,18 грн. - штраф (процентна складова). На підставі наведеного позивач вважає позовні вимоги підставними та просить їх задоволити в повному обсязі. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, і не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, які слід визнати поважними, та посилань на докази, які мають значення для справи, а представник позивача не заперечує проти такого, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 07.09.2008 р. між ПАТ Комерційний Банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № LVXRRU 4930746, який складається із заяви позичальника LVXRRU 4930746 від 07.09.2008 року та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт). Зі змісту заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") Стандарт, вбачається, що [PERSON] було надано споживчий кредит. У відповідності із положеннями ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживчим кредитом є кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно умов зазначеного кредитного банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 7214,02 грн. на строк 10 місяців строк з 07.03. 2008 року по 07.01.2009 року включно на наступні цілі: придбання товару, а також 655,82 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Із розрахунку заборгованості за договором № LVXRRU від 07.09.2008 року [PERSON] станом на 13.03.2014 року заборгував банку 21 398,87 грн., з яких 19903,69 грн., - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 995,18 грн., - штраф (процентна складова). Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи положення ст. 11 ч.13 п. 7 ЗУ "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), вказане застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормами ст. 259 ч. 1 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У відповідності до положень п. 5.5 умов кредитування, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Посилання позивача, на те, що позовна давність встановлена законом збільшена за домовленістю сторін до 5 років, не може бути прийнята до уваги, оскільки позивачем не надано доказів того, що саме із цими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) був ознайомлений відповідач по справі. Крім того, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Всупереч вимог ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України сторонами не представлено суду письмового договору про збільшення строку позовної давності. Із сукупного аналізу обставин справи та зазначених вище норм закону випливає, що позивач пропустив строк позовної давності, щодо кредитних зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № LVXRRU 4930746 від 07.09. 2008 року. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVXRRU 4930746 від 07.09. 2008 року задоволенню не підлягають з підстав визначених ч. 4 ст. 267 ЦК України. Документально підтверджені понесені позивачем судові витрати згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed