Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Братська районна державна адміністрація Миколаївської області, Фермерське господарство "Лаура-8" про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем 17 грудня 2014 року було укладено договір оренди належної відповідачу земельної ділянки. Даний договір не було зареєстровано, проте він був виконаний сторонами. Так, позивач отримав від відповідача земельну ділянку, користувався нею та сплачував орендну плату. Отже, даний договір є укладеним з моменту підписання його сторонами. У 2017 році відповідач уклав договір оренди з ФГ "Лаура-8", який був зареєстрований, підприємство обробляє земельну ділянку. Проте, оскільки договір оренди між позивачем та відповідачем не розірвано, отже був чинним на момент укладення договору з ФГ «Лаура-8», договір між [PERSON] та ФГ "Лаура-8" слід визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що договір оренди між відповідачем та позивачем не було зареєстровано, як того передбачає законодавство, отже він не є укладеним, за таких обставин не має підстав для визнання недійсним договору оренди, укладеному між відповідачем та ФГ "Лаура-8". Представник третьої особи ФГ "Лаура-8" надав суду письмові заперечення проти позову, які підтримав у судовому засіданні. Представник третьої особи, Братської РДА у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заперечення проти позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом ст. 6 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Вимога щодо державної реєстрації договору оренди землі також міститься і у ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин). Отже, договір оренди землі є укладеним з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Як встановлено судом, 17 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі, а саме земельної ділянки, що належить [PERSON] на праві власності, площею 14,3005 га, розташованої на території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Згідно з пунктом 45 вказаного договору - договір набирає чинності після його державної реєстрації. Проте, зазначений договір не було зареєстровано у передбаченому законом порядку, отже він не є укладеним. 28 березня 2017 року між [PERSON] та ФГ «Лаура-8» було укладено договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано 10.04.2017 року за № 34695791. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивачем не наведено доказів, які б вказували на недійсність договору оренди землі від 28.03.2017 року. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 9 вказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Згідно пункту 3 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Таким чином, до кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно тощо. З огляду на зазначене порушень з боку державного реєстратора не було, оскільки право оренди земельної ділянки за договором укладеним між позивачем та відповідачем зареєстроване не було. Відповідно до ст 81 ЦПК УкраїниЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 12 ЦПК України12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено позовних вимог, отже у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed