Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

28.11.2016 р. позивачі звернулися в суд з указаним позовом, який обгрунтовано таким. Позивачі є співвласниками житлового будинку № 136 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї Закарпатської області. Для під'їзду до житлового будинку рішення [PERSON] селищної ради № 104 від 08.09.2016 р. визначено розмір ширини проїзду до земельної ділянки, що обслуговує житловий будинок 3,5 м згідно затвердженої схеми в додатку до рішення. Окрім цього, такий же розмір ширини проїзду до земельної ділянки визначався рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.01.2010 р. в справі № 2-5/2010 р. за позовом [PERSON] (чоловік [PERSON] і батько [PERSON]В.) до [PERSON] (мати відповідачів). Цим рішенням вилучено земельну ділянку з власності [PERSON] площею 3,71 кв.м. для забезпечення ширини дороги 3,5 м. для проїзду до зазначеної ділянки [PERSON]В.(спадкодавця позивачів) і зобов'язано відповідачку не чинити перешкод у користуванні під'їздною дорогою до земельної ділянки, що обслуговує житловий будинок № 136 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї, розібрати огорожу із металевої сітки і винести її для забезпечення вказаної ширини проїзду.Це рішення виконано примусово в липні 2010 р. Починаючи з 2013 р. [PERSON] (померла в 2016 р.) і відповідачі знову встановили огорожу та хвіртку з воротами і обмежили ширину проїзду під'їздної дороги. Позивачі, покликаючись на ст.16 ЦК України і ст.ст. 103,140, 152 ЗК України просять суд зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні під'їздною дорогою до житлового будинку № 136 по вул. Шевченка в смт.Міжгір'ї, забезпечивши ширину 3,5 м відповідно до план-схеми на виконання рішення [PERSON] селищної ради № 104 від 08.09.2016 р., а саме: розібрати ворота і винести їх за межі визначеної земельної ділянки для дороги. Представники позивачів позов підтримали і додатково пояснили, що відповідачі не бажають виконати рекомендації комісії [PERSON] селищної ради та рішення ради, та відновити попередні параметри проїздної дороги. Відповідачі позов заперечили і позицію обгрунтували так. З приводу під'їздної дороги, зазначеної в позові, родичі сторін (попередні власники земельних ділянок і житлових будинків) спорили раніше. Згідно рішення Міжгірського районного суду від 21.01.2010 р. в [PERSON] слід було вилучити 3,71 кв.м. земельної ділянки для забезпечення ширини під'їздної дороги до житлового будинку № 136 по вул. Шевченка в смт.Міжгір'ї шириною 3,5 м. Під час виконання цього рішення фактично вилучено 3,9 кв.м. земельної ділянки. Це встановлено рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 30.09.2015 р. в справі № 302/464/15-ц. Окрім цього, земельна ділянка, яка належала [PERSON] (померла 2016 р.) і якою користуються відповідачі, має площу 0,0592 га. Натомість земельна ділянка позивачів, що обслуговує житловий будинок № 136 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї становить площу 0,1226 га. Відповідачі вважають, що позивачі можуть забезпечити ширину під'їздної дороги за рахунок своєї ділянки. Вважають рішення [PERSON] селищної ради не правильним і просять закрити провадження в справі, покликаючись на вказане рішення апеляційного суду. Представник третьої особи [PERSON] селищної ради підтримав позов і пояснив таке. Земельні ділянки сторін знаходяться поряд і обслуговують житлові будинки по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї 136 (позивачів) і № 152 (відповідачів). Земельні ділянки прилягають частинами меж до пішохідної доріжки до вул.Шевченка. Через тривалі спори батьків сторін ([PERSON] і [PERSON] - попередніх власників будинків і ділянок) з приводу під'їзду до земельної ділянки, що обслуговує житловий будинок № 136, [PERSON] селищна рада подавала висновок спеціалістів , акти комісій, які стали підставою для винесення Міжгірським районним судом рішення від 21.01.2010 р., яким установлено ширину проїздної дороги 3,5 м за рахунок вилучення частки земельної ділянки [PERSON] Вказане рішення суду було виконано. Через кілька років між сторонами знову виник спір з приводу під'їздної дороги, який розглядався Міжгірським районним судом та апеляційним судом Закарпатської області . Унаслідок указаного за заявою позивачки [PERSON] [PERSON] селищна рада встановила, що ширина дороги до житлового будинку № 136 становить 2,64 м., що не відповідає мінімальним параметрам. Комісією установлено, що відповідачі встановили нову огорожу (ворота і хвіртку) своєї земельної ділянки з під'їздом до вул.Шевченка, чим звужено проїзд (ширину дороги встановлену раніше) до земельної ділянки № 136. [PERSON] селищна рада винесла рішення № 104 від 08.09.2016 р., яким встановила ширину під'їздної дороги 3,5 м за план-схемою в додатку. Для забезпечення такої ширини відповідачам необхідно частково демонтувати огорожу і перенести таку до зрізаної "старої липи". Оцінивши зміст позову, доводи сторін і їх представників, подані в справу докази, суд установив такі обставини. Позивачі є співвласниками будинку № 136 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї, який обслуговує земельна ділянка , площею 0,1251 га. Ця земельна ділянка і житловий будинок успадковані за померлим [PERSON]. Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку № 152 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї, який обслуговує земельна ділянка площею 0,0592 га (згідно державного акту на право приватної власності [PERSON]Г.), який успадковано нею за померлою [PERSON]. Відповідач [PERSON] є рідним братом [PERSON]. Земельні ділянки однією з меж прилягають до пішохідної доріжки, що веде до вул. Шевченка в смт.Міжгір'ї. Під'їздна дорога до вказаних земельних ділянок і житлових будинків визначена з вулиці Шевченка. Згідно рішення Міжгірського районного суду від 21.01.2010 р. (справа № 2-5/2010 р.) позов [PERSON] задоволено повністю: - скасовано земельний сервітут установлений рішенням Міжгірського районного суду від 09.11.2004 р., за яким [PERSON] має право проїзду на транспортному засобі, через земельну ділянку [PERSON] біля буд. № 152 в смт.Міжгір'ї по вул. Шевченка два рази на рік і припинити його дію з дня набрання цим рішенням законної сили. Позов [PERSON] задовольнено частково: - визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, що обслуговує житловий будинок № 152 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї, виданий [PERSON] селищною радою 21.10.2004 р. [PERSON], в частині земельної ділянки площею 3,71 кв.м..; - вилучено в [PERSON] земельну ділянку площею 3,71 кв.м. з межами згідно план-схеми за висновком спеціалістів (до зрізаної старої липи) в фонд [PERSON] селищної ради для надання під'їздної дороги шириною 3,5 м до земельної ділянки [PERSON], що обслуговує житловий будинок № 136 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї, згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] селищною радою 25.05.2000 р.; - зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні під'їздною дорогою до земельної ділянки, що обслуговує житловий будинок; розібрати огорожу з металевої сітки і винести її за межі визначеної земельної ділянки, забезпечивши ширину дороги 3,5 м. визначеної на план-схемі за висновком спеціалістів. Це рішення набрало законної сили і виконано примусово згідно з постановою державного виконавця ВДВС Міжгірського РУЮ від 30.07.2010 р. Згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області від 30.09.2015 р. (справа № 302/464/15-ц) відмовлено у задоволенні позову [PERSON]та [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання розібрати ворота, і винести їх за межі визначеної земельної ділянки, забезпечивши ширину під'їзної дороги до житлового будинку № 136 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'я - 3,5 метра, визначеної на план -схемі за висновком спеціалістів у цивільній справі № 2-5/2010 р., і не чинити перешкод у користуванні зазначеною під'їзною дорогою. Цим рішенням суду установлено, що [PERSON] селищна рада після виконання рішення Міжгірського районного суду від 21.01.2010 р. не вирішила питання відведення під'їздної дороги шириною 3,5 м. до житлового будинку [PERSON] (помер 18.06.2010 р.), тобто не прийняла рішення про відведення до садиби [PERSON] і [PERSON] під'їздної дороги у відповідних розмірах. Відповідачі не заперечили обставин, за якими вони у 2013 р. оновили огорожу земельної ділянки (установили нові хвіртку і ворота) План-схемами за результатами розгляду звернення [PERSON] комісією [PERSON] селищної ради в 2015 і в 2016 р.р. встановлено, що фактично ширина проїзду з вул.Шевченка до будинку № 136 становить 2,64 м., а ширина проїздної дороги в цьому ж місті до "зрізаної старої липи - пня", яка рекомендована комісією селищної ради, може становити 3,5 м. Згідно рішення [PERSON] селищної ради № 104 від 08.09.2016 р. визначено і затверджено розмір ширини проїзду 3,5 м. до земельної ділянки, що обслуговує житловий будинок № 136 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'ї згідно схеми в додатку (пункт 1). Пунктом 2 цього ж рішення визначено врахувати розмір ширини проїзду 3,5 м до земельної ділянки, що обслуговує житловий будинок № 136 по вул.Шевченка в смт.Міжгір'я при внесенні корегувань до генерального плану забудови смт.Міжгір'я. Це рішення сторонами не оспорено. Вказане рішення [PERSON] селищної ради прийнято на виконання повноважень, передбачених законом "Про місцеве самоврядування " (ст.26 п.34 - "вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин", п.42 - "затвердження в установленому порядку генеральних планів забудови населеного пункту"). Законом "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що : - рішення з питань планування і забудови територій приймаються зокрема селищною радою у межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації (ст.8 ч.3). Ст.12 закону "Про основи містобудування" передбачено компетенцію, зокрема селищної ради у сфері містобудування, тобто затвердження генеральних планів, планів забудування територій, детальних планів територій населеного пункту, а також визначення територій та використання земель для містобудівних потреб (ст.21 цього ж Закону). Суд вважає, що [PERSON] селищна рада, вирішуючи спір між сторонами з приводу під'їздної дороги, правильно винесла рішення № 104 від 08.09.2016 р., відповідно до вимог п.7.27 ДБН -360-92 визначила параметр дороги - ширину проїзду, тобто дотрималась вимог ст.ст. 38,39, 158 ч..1 ЗК України. Викладене дає підстави вимоги позивачів захистити в спосіб, передбачений ст.152 ч.ч.1,2 і ч.3 п."д" ЗК України шляхом усунення перешкод у користуванні під'їздною дорогою до земельної ділянки, яка обслуговує їх житловий будинок за параметрами ширини проїзду, встановленими в рішення [PERSON] селищної ради № 104 від 08.09.2016 р. та план-схемою в додатку до цього рішення. Натомість доводи відповідачів суд відхиляє, бо такі не грунтуються на законі, спростовані доводами позивачів і доказами у справі. Судові витрати у виді сплаченого позивачкою [PERSON] судового збору слід покласти на відповідачів солідарно згідно з вимогами 88 ЦПК України.

Outcome: approved