Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ДП "Завод ім. В.О. Малишева", в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 6490,88 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 29.09.2020 року по 12.04.2021 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП "Завод ім. В.О. Малишева". За цей час відповідачем [PERSON] була нарахована, але не виплачена заробітна плата за лютий, березень та квітень 2021 року та компенсація за 16 днів невикористаної відпустки на загальну суму 41078,52 грн. 12.04.2021 року [PERSON] звільнений за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Проте ні в день звільнення, ні на наступний день відповідач з позивачем не розрахувався. ДП "Завод ім. В.О. Малишева" розрахувався з позивачем двома виплатами, а саме на картковий рахунок позивача перераховано 7036,52 грн. - 26.04.2021 року та 34042,45 грн. - 07.05.2021 року. Позивач вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП України в зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку. 18.08.2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивач зобов`язаний був повернути платіжну картку у день звільнення до фінансового відділу підприємства та з`явитися до каси підприємства для отримання належних йому сум при звільненні, у зв`язку з чим відповідач не мав інформації стосовно можливості використання зазначеного карткового рахунку для зарахування належних позивачу сум при звільненні. Тобто несвоєчасна виплата обумовлена тим, що у відповідача були відсутні дані про банківські реквізити рахунку позивача, на які відповідач мав би перерахувати належні виплати. В зв`язку з чим відповідач вважає, що в несвоєчасній виплаті [PERSON] належних йому сум при звільненні немає вини підприємства. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.05.2021 року позовну заяву [PERSON] до ДП "Завод ім. В.О. Малишева" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.05.2021 року виправлено описку в ухвалі Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.05.2021 року у справі № 641/3479/21. Ухвалою Комінтернівського\~районного суду м. Харкова від 03.06.2021 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних заперечувала в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] працював на ДП "Завод ім. В.О. Малишева" з 29.09.2020 по 31.03.2021 на посаді провідного економіста з матеріально-технічного забезпечення, та з 01.04.2021 по 12.04.2021 на посаді провідного економіста з матеріально-технічного забезпечення, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] , довідкою начальника відділу кадрів управління персоналом ДП "Завод ім. В.О. Малишева" від 12.04.2021 року, наказом (розпорядженням) № 67 від 12.04.2021 року. З копії розрахункового листа за квітень 2021 року, виданого ДП "Завод ім. В.О. Малишева" встановлено, що за вказаний період позивачем відпрацьовано 64 години робочого часу, позивачу було нараховано оклад у розмірі 3005,90 грн., компенсація за невикористану відпустку у розмірі 4603,52 грн., вихідну допомогу у розмірі 26090,31 грн., індексацію заробітної плати у розмірі 57,16 грн., компенсація невиплаченої заробітної плати у розмірі 119,62 грн. Згідно копії поточної виписки з банківського рахунку за контрактом № 9178012833 від 07.05.2021 року, за період з 01.04.2021 по 07.05.2021 встановлено, що позивачу було перераховано 26.04.2021 року заробітну плату за лютий 2021 року у розмірі 7036,52 грн., 07.05.2021 року заробітну плату за березень 2021 року у розмірі 6771,86 грн., 07.05.2021 року заробітну плату за квітень 2021 року у розмірі 27270,59 грн. З довідки від 12.04.2021 року, виданої ДП "Завод ім. В.О. Малишева", встановлено, що середньогодинна заробітна плата [PERSON] складає 50,71грн., середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 405,68 грн., середня заробітна плата для розрахунку компенсації за невикористану відпустку складає 287,72 грн. Відповідно до п. 6.5.14 колективного договору, укладеного на ДП "Завод ім. В.О. Малишева" на 2015-2020 роки, після закінчення строку дії платіжної банківської карти або припинення трудового договору з працівником, такий працівник зобов`язаний повернути платіжну карту до фінансового відділу підприємства. Таким чином, між сторонами виникли трудові правовідносини, порушення трудових прав [PERSON] зумовило його звернення до суду, спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України. Приписами ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно приписів ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Верховний Суд України у постанові від 21.11.2011 року зазначив, що, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У відповідності до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (далі Порядок № 100), зазначений Порядок застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. З урахуванням аналізу положень п. 2 Порядку № 100, суд зазначає, щосередньоденна (середньомісячна) заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У відповідності до роз`яснень, викладених у абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння й сплата прибуткового податку, інших обов`язкових платежів з громадян, є обов`язком роботодавця та працівника. Також суд зазначає, що закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Враховуючи доведеність в межах даної справи невиплату позивачеві у день звільнення всіх сум, що належать йому від ДП "Завод ім. В.О. Малишева", суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ДП "Завод ім. В.О. Малишева" на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.04.2021 року по 07.05.2021 року. Посилання представника відповідача на відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати в зв`язку з неповерненням [PERSON] платіжної картки до фінансового відділу підприємства не можуть бути визнані судом обґрунтованими, оскільки колективним договором не визначено конкретний строк, протягом якого працівник зобов`язується повернути платіжну карту. Крім того, у судовому засіданні представник відповідача повідомила, що письмове попередження про необхідність повернення платіжної карти позивачеві не направлялось. Будучи обізнаним про неповернення працівником платіжної картки у день звільнення, фінансовий відділ ДП "Завод ім. В.О. Малишева" мав можливість у день звільнення працівника відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України здійснити з ним повний розрахунок. Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне. Згідно довідки від 12.04.2021 року, виданої ДП "Завод ім. В.О. Малишева", середньогодинна заробітна плата [PERSON] складає 50,71грн., вказана сума учасниками справи не оспорюється. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 12.08.2020 № 3501-06/219 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік" кількість робочого часу, який позивач повинен був відпрацювати за період з 13.04.2021 року по 07.05.2021 року складає 135годин. За вказаний період середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 6845,85грн. (50,71грн. *135годин=6845,85). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених позовних вимог у розмірі 6490,88 грн. (без урахування податків та зборів). Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved