Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, щоб справу розглянули без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №090687 15.02.2000 року в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області померла мати позивача - [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги згідно ст. 539 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) крім позивача [PERSON] є [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, написавши відповідну заяву. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №567568 від 12.02.1959 року [PERSON] народилася 31.01.1959 року батьками: якої є: батько [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП №382526 від 16.09.1978 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.09.1978 року після чого присвоєно прізвище чоловікові та дружині - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 3,60 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, посвідчене сертифікатом на право земельну частку (пай) серії ВН №0139746 від 08.07.1997 року. Згідно із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0139746 від 08.07.1997 року [PERSON] на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 23.05.1997 року №112 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Травневе" с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Відповідно до виписки №41/0/191/17 від 11.05.2017 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Травневе" с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії ВН №0139746 за порядковим №51 зареєстровано 10.07.1997 року на [PERSON], яка проживала на території с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 3,42 га. Вартість земельної частки (паю) становить 132639 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 23.05.1997 року за №112. Вартість земельної частки (паю) на день смерті [PERSON] 15.02.2000 року становить 32613 грн. Відповідно до довідки №323 від 04.05.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №10, особовий рахунок №724 померла [PERSON], яка народилася 14.03.1930 року в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області на день смерті була зареєстрована і постійно проживала в [INFO]. На день смерті за вказаною адресою осіб, якіі були зареєстровані та спільно проживали з спадкодавцем не значиться. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця був виготовлений сертифікат на земельну частку (пай), і у зв'язку з розбіжністю написання імені спадкодавці в правовстановлюючих документах, однак позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, тому змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 15.02.2000 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Крім цього, в як вбачається з матеріалів справи, в сертифікаті на право земельну частку (пай) серії ВН №0139746 від 08.07.1997 року вказано спадкодавця як [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №090687 спадкодавця вказано як [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №567568 від 12.02.1959 року [PERSON] спадкодавця вказано як [PERSON]. За даних обставин необхідно встановити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення зазначеного факту позивачу [PERSON] необхідно для оформлення спадкових прав, тобто пов'яне з подальшим вирішенням спору про право, тому враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в порядку позовного провадження.

Outcome: approved