Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У березні 2021 р. [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2015 р. у справі № 274/480/15-ц, та стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 3 600,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У травні 2021 р. [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно. Ухвалою від 18.05.2021 р. заву про збільшення позовних вимог було прийнято до розгляду. Позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, обґрунтований тим, що з часу ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2015 р. у справі № 274/480/15-ц пройшло більше шести років, розмір присуджених цим рішенням до стягнення аліментів є недостатнім, оскільки потреби дитини зросли, [PERSON] є працездатним чоловіком, інших аліментних зобов`язань не має, є матеріально забезпеченою особою, працює неофіційно та отримує значних дохід, його матеріальне становище значно покращилось, про що свідчать, зокрема, набути ним у власність транспортний засіб та квартира. [PERSON] просить позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2015 р. у справі № 274/480/15-ц, до 1 200,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що жодних змін у його матеріальному стані з моменту ухвалення вказаного рішення не відбулось, він не працевлаштований та не має офіційного доходу, перебивається тимчасовими заробітками, які не є суттєвими - близько 5 000,00 - 6 000,00 грн. на місяць, він багато часу проводить з сином, витрачаючи при цьому кошти на розваги, бере учать у купівлі одягу, взуття та інших речей для дитини, син також проводить багато часу у його батьків, які теж беруть участь в утриманні дитини, [PERSON] нераціонально використовує аліменти. Судом з`ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2015 р. у справі № 274/480/15-ц, яке набрало законної сили, було, зокрема, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 850,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2015 р. і до повноліття дитини (а. с. 9 - 10). У позовній заяві [PERSON] у якості підстав позову посилається на те, що з моменту ухвалення зазначеного рішення розмір присуджених цим рішенням до стягнення аліментів є недостатнім, оскільки потреби дитини зросли, [PERSON] є працездатним чоловіком, інших аліментних зобов`язань не має, є матеріально забезпеченою особою, працює неофіційно та отримує значних дохід, його матеріальне становище значно покращилось. Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином більшість обставин, на які посилається [PERSON] у якості підстав позову, не є у відповідності до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України підставами для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2015 р. у справі № 274/480/15-ц. Разом з тим, посилання [PERSON] на те, що з монету ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2015 р. у справі № 274/480/15-ц значно покращилось матеріальне становище [PERSON] є підставою для зміни розміру аліментів, присудженого вказаним рішенням. У рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2015 р. у справі № 274/480/15-ц вказано, що [PERSON] пояснив, що, зокрема, його дохід на даний час становить 1 500,00 грн., раніше він мав дохід до 4 000,00 грн. на місяць. Під час розгляду справи [PERSON] пояснив, що його дохід становить близько 5 000,00 грн. - 6 000,00 грн. на місяць. Наведене свідчить про те, що з моменту ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2015 р. у справі № 274/480/15-ц матеріальний стан [PERSON] змінився, а саме - покращився, а відтак Суд вважає, що є підстави для зміну розміру аліментів, визначених цим рішенням. Визначаючи новий розмір аліментів, Суд враховує виходить з такого. Згідно з частинами першою та другою статті 182 Сімейного кодексу України ари визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких Сум може встановити обставини щодо стану здоров`я та матеріального становища [PERSON] та стану здоров`я [PERSON] . [PERSON] , заперечуючи проти позову, не посилався на наявність в нього інших утриманців, а тому Суд виходить з того, що такі відсутні. [PERSON] визнав, що він займається пошуком автомобілів за кордоном з подальшою доставкою їх на територію України та оформленням (розмитненням), за кожен привезений та оформлений автомобіль він отримує 150 євро. За одну поїздку за кордон може доставити один або два автомобілі. Займаючись оформленням таких автомобілів, він отримує від замовників грошові кошти або готівкою, або на картковий рахунок, які використовує на проживання та харчування за кордоном, а також на сплату платежів, передбачених законодавством України для оформлення автомобілів. З листа від 18.05.2021 р. Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України випливає, що [PERSON] за період з 01.01.2020 р. по 27.05.2021 р. здійснив шість виїздів за межі державного кордону України та п`ять в`їздів на територію України, при цьому за межами державного кордону України він перебував від двох до дев`яти днів, виїзди здійснювались літаком, в`їзди - наземним транспортом (т. 1, а. с. 81). З виписок з рахунків [PERSON] , відкритих в Акціонерному товаристві Комерційний банк "ПриватБанк", вбачається, що [PERSON] у періоди перед виїздом за межі державного кордону України отримував значні грошові кошти, які через невеликий проміжок часу сплачував на рахунок Київської міської митниці ДФС (т. 1, а. с. 88 - 251). Наприклад, 13.01.2020 р. [PERSON] отримав 110 000,00 грн. та 5 000,00 грн., 14.01.2020 р. здійснив виїзд за межі державного кордону України, а 16.01.2020 р. сплатив 117 867,97 грн. на рахунок Київської міської митниці ДФС (т. 1, а. с. 81, а. с. 89, зворотній бік), або ж 10.02.2020 р. [PERSON] отримав 113 000,00 грн., 11.02.2020 р. здійснив виїзд за межі державного кордону України, а 13.02.2020 р. сплатив 117 200,00 грн. на рахунок Київської міської митниці ДФС (т. 1, а. с. 81, а. с. 153, зворотній бік). Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] займається пошуком автомобілів за кордоном з подальшою доставкою їх на територію України та оформленням (розмитненням), за кожен привезений автомобіль він отримує певну винагороду, точний розмір якої Суд на підставі наявних матеріалів справи з`ясувати не може. Разом з тим, виходячи з того, скільки часу [PERSON] перебуває за межами території України, зважаючи на час, необхідний для доставки автомобіля територією України та на оформлення автомобіля, Суд критично оцінює пояснення [PERSON] про те, що за кожен привезений та оформлений автомобіль він отримує 150 євро. На думку Суду, поза розумним сумнівом, розмір винагороди є дещо більшим. Однак, [PERSON] доставляє автомобілі не регулярно, як вказано вище, за період з 01.01.2020 р. по 27.05.2021 р. (майже вісімнадцять місяців), він здійснив лише шість виїздів, тобто у середньому здійснював один виїзд на три місяці, а відтак міг отримати дохід, якщо брати до уваги його ж пояснення, у розмірі від 900,00 євро до 1 800,00 євро, або, якщо брати до уваги наведене у попередньому абзаці - у дещо більший, наприклад, від 1 350,00 євро до 2 700,00 євро, тобто у середньому максимум близько 4 500,00 грн. на місяць, але це є виключно припущенням, а тому не береться до уваги Судом, оскілки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. У власності [PERSON] є транспортний засіб Yamaha FZ-6, 2006 р.в., який було за ним зареєстровано 29.04.2021 р., що підтверджується витягом від 11.05.2021 р. з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України стосовно зареєстрованих транспортних засобів (т. 1, а. с. 29), однак вартість цього засобу становить 600,00 євро (20 085,18 грн. за курсом гривні до євро, вказаним у декларації), що підтверджується митною декларацією (т. 2, а. с. 12), а не близько 120 000,00 грн., на що посилається [PERSON] . У власності [PERSON] є квартира загальною площею 37,7 кв. м за адресою: [ADDRESS] , проте ця квартира не була придбана [PERSON] , а була набута ним у власність як подарунок на підставі договору дарування від 23.10.2019 р., що підтверджується інформацією від 13.05.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 1, а. с. 38 - 39), тобто була набута у власність [PERSON] не у зв`язку з отриманням ним доходу, достатнього для цього. Будь-які докази того, що [PERSON] надає вказану квартиру в оренду, за що отримує дохід у розмірі близько 10 000,00 грн., на що посилається [PERSON] , останньою не подано. Депозитні рахунки [PERSON] в Акціонерному товаристві "Універсал Банк" станом на 28.05.2021 р. відсутні, що підтверджується листом банку від 28.05.2021 р. (т. 1, а. с. 64). На депозитних рахунках [PERSON] в Акціонерному товаристві Комерційний банк "ПриватБанк" станом на 01.06.2021 р. перебувають грошові кошти у загальному розмірі 9 276,01 грн., що підтверджується довідкою банку б/н б/д (т. 1, а. с. 87). Підсумовуючи наведене, Суд зазначає, що позбавлений можливості визначити розмір щомісячного доходу, який отримує [PERSON] , а наявне у власності останнього майно (транспортний засіб, квартира та грошові кошти на депозитних рахунках) не вказують на те, що дохід [PERSON] є суттєвим та дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, як про це просить [PERSON] . За таких обставин Суд, визначаючи новий розмір аліментів, виходить з того, що [PERSON] проживає переважно у Київській області у належній йому квартирі (що він визнав під час розгляду справи), він є працездатною особою, що випливає з наведених вище обставин та ним не заперечувалось, а відтак може працевлаштуватись та отримувати заробітну плату, розмір середньої заробітної плати у Київській області за офіційними даними з відкритих джерел у мережі Інтернет (зокрема, http://kyivobl.ukrstat.gov.ua) у вересні 2021 р. (остання наявна інформація на момент ухвалення рішення) становив 14 687,00 грн. щомісячно, за загальним правилом, яке випливає зі змісту частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України (Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину), розмір аліментів на одну дитину становить 1/4 частку заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином новий розмір аліментів має становити 2 953,95 грн., що складає близько 1/4 частки від 14 687,00 грн. після сплати податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством України, та більш ніж на мінімальному рекомендованому розмірі (станом на день ухвалення рішення - 2 510,00 грн.) забезпечить життєві потреби дитини. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Тобто позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 268,22 грн.

Outcome: partial