Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

« 22» квітня 2015 року Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області звернулася з позовом до Рубіжанського міського суду Луганської області в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ,[INFO]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON] .Мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав рішенням Запоріжського районного суду від 23.10.2014 року. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.01.2014 року було відібрано у відповідача сина [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Відповідно до інформації КЗ" Запоріжська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат"Світанок"" ,де в цей час знаходиться дитина, з 01.12.2014 року по цей час відповідач сина не відвідував, матеріально не підтримував, до школи-інтерната по будь-яким питанням не звертався.Син [PERSON] надав письмову згоду на позбавлення його батька батьківських прав щодо нього.Позивач вважає,що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов"язків ,отже необхідно його позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON] та залишити дитину в Комунальному закладі „Запоріжська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат"Світанок"" для подальшого проживання та виховання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала ,надала аналогічні пояснення по суті позову , наполягала на задоволенні позовних вимог ,проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області та просила їх задовольнити в інтересах дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, заперечень на позов не надав, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідачу було надіслано виклики в судове засідання за адресою відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу: м.Рубіжне.вул.Чапаєва,11, які він отримував 27.05.2015 року,04.06.2015 року ,що підтверджується його підписом в повідомленнях про вручення поштового відправлення. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутністю відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача Служби по справам дітей Рубіжанської міської ради Луганської області ,прокурора, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] , виданого Коломийчиською сільрадою с.Коломийчиха Сватівського району , батьком зазначено [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.01.2014 року(а.с.4.5) у відповідача [PERSON] відібрано сина [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Із інформації,наданої КЗ"Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат"Світанок"" Запорізької обласної ради(а.с.6, а.с.7, а.с.7 зв.) виходить,що [PERSON] навчається в 9 класі зазначеного закладу та перебуває на повному державному забезпеченні. Його батько [PERSON] жодного разу не поцікавився станом дитини,не відвідував його та не надавав матеріальної допомоги. [PERSON] надав згоду на позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав щодо нього (а.с.6 зв.) Згідно висновку Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області № 87 від 16.04.2015 року (а.с.3 ).,мати [PERSON] - [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо сина [PERSON]. 19.11.2013 року на засідання комісії з питань захисту прав дітей [PERSON] підтвердив ,що не хоче забирати сина до себе. [PERSON] ухиляється від виконання прямих обов"язків по вихованню та матеріальному утриманню сина [PERSON] ,тому в інтересах дитини необхідно позбавити його батьківських прав. Таким чином ,суд приходить до висновку, що жодних доказів, які б свідчили про належне піклування відповідачем про свого неповнолітнього сина , матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Таким чином,суд приходить до висновку,що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо сина [PERSON] ,а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки відповідають інтересам дітей.

Outcome: dismissed