Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про поділ будинку в натурі. Свої вимоги мотивував тим, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2005 року по 25 жовтня 2010 року. 29 травня 2007 року позивачем придбано житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Торезького міського суду від 02 серпня 2012 року за позивачем та відповідачем визнано право власності по 1/2 частини спірного будинку, виділено позивачу у користування житлову кімнату № 4 площею 8,2 кв.м та житлову кімнату № 5 площею 8,1 кв.м. та виділено відповідачу житлову кімнату № 6 площею 16,8кв.м. Між сторонами постійно виникають суперечки про порядок користування і ведення житловим будинком. Просить виділити позивачу в натурі житлову кімнату № 4 площею 8,2 кв.м та житлову кімнату № 5 площею 8,1 кв.м; виділити позивачу в натурі допоміжні приміщення № 3 кухня площею 11,7 кв.м, «Б» кухня площею 28,2 кв.м, «Ж» сарай площею 10,8кв.м; виділити в натурі відповідачу житлову кімнату № 6 площею 16,8кв.м та допоміжне приміщення № 7 кухня площею 7,9 кв.м; допоміжні приміщення житлового будинку: № 1 коридор площею 5,7кв.м, № 2 комору площею 3,6 кв.м, 1 тамбур площею 1,4 кв.м; та господарські будівлі та споруди: під літерою «а» прибудову площею 23,5кв.м, під літерою "а-1" тамбур площею 1,7кв.м, під літерою «В» погріб площею 13,3кв.м, під літерою "Г" сарай площею 9,8кв.м, під літерою "Д" сарай площею 11,5кв.м, під літерою "Е" вбиральню 1шт, під літерою "З" душ площею 1,5кв.м, під літерою "№1" ворота 6,8кв.м, під літерою "№2" огорожу 11 кв.м залишити в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON]. У ході розгляду справи позивачем неодноразово були уточнені позовні вимоги, остаточно просив провести поділ житлового будинку та господарчих забудов, розташованих за адресою: [ADDRESS] в натурі наступним чином: виділити позивачу в натурі 61/100 частку спірного будинку - квартиру № 1; виділити відповідачу в натурі 39/100 частки спірного будинку - квартиру № 2 Залишити у загальному користуванні допоміжні приміщення житлового будинку: убиральня літ. «Е»; душ літ. «З», огородження літ. « 2», ворота літ. « 1». Провести перерозподіл часток житлового будинку та господарчих забудов, визнав за [PERSON] право власності на 61/100 частку, за [PERSON] - на 39/100 частки. Зобов'язати сторони виконати переобладнання в будинку відповідно висновкам судової будівельно-технічної експертизи. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] як перевищення вартості виділених йому приміщень в житловому будинку від ідеальної частки у сумі 6070 (шість тисяч сімдесят) грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. (а.с.96). Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився,хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася,хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти позовних вимог. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 02 серпня 2012 року рішенням Торезького міського суду за позивачем та відповідачем визнано право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в рівних частках по 1/2 частини спірного будинку за кожним. Визначено порядок користування: виділено позивачу у користування житлову кімнату № 4 площею 8,2 кв.м та житлову кімнату № 5 площею 8,1 кв.м., виділено відповідачу житлову кімнату № 6 площею 16, 8 кв.м.. Допоміжні приміщення жилого будинку: № 1 коридор площею 5,7 кв.м, № 2 комору площею 3,6 кв.м, № 3 кухню площею 11,7 кв.м, № 7 кухню площею 7,9 кв.м, 1 тамбур площею 1,4 кв.м, та господарські будівлі та споруди: під літерою "а" прибудову площею 23,5 кв.м, під літерою "а-1"тамбур площею 1,7 кв.м, під літерою "Б" кухню площею 28,2 кв.м, під літерою "В" погріб площею 13,3 кв.м, під літерою "Г" сарай площею 9,8 кв.м, під літерою "Д" сарай площею 11,5 кв.м, під літерою "Е" вбиральню 1шт, під літерою "Ж" сарай площею 10,8 кв.м, під літерою "З" душ площею 1,5 кв.м, під літерою "№1"ворота 6,8 кв.м, під літерою "№ 2" огорожу 11кв.м залишено в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON]. Усунуто перешкоди у здійсненні права власності відповідачем, власністю - 1/2 частиною жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], вселивши відповідача з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], в зазначений будинок (а.с.9-22). Згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS] загальна площа приміщень складає 63,4 кв.м, житлова площа - 33,1 кв.м, допоміжна - 28,9 кв.м (а.с.23-27). Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 цього Кодексу передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 грудня 2013 року та письмових пояснень експерта поділ житлового будинку та господарчих забудов, розташованих за адресою: [ADDRESS], в натурі можливий за умови виділу окремої частини, що представляє окрему квартиру, відповідає санітарним і технічним вимогам, при яких допускається розміщення людини без шкоди для його здоров'я. Експертом запропонований наступний варіант розподілу будинку в натурі: до складу квартири № 1 виділити наступні будови: частку житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 28,0 кв.м (в тому числі: приміщення «1-3» площею 11,7 кв.м, приміщення « 1-4» площею 8,2 кв.м, приміщення « 1-5» площею 8,1 кв.м) вартістю 13704 грн.; частину прибудови літ. «а» загальною площею 3,6 кв.м (у тому числі: приміщення « 1-2» площею 3,6 кв.м) вартістю 1612 грн.; літню кухню літ. «Б» вартістю 17514 грн.; частину спільної сумісної власності вартістю 1522 грн. Загальна вартість квартири № 1 складає у розмірі 34352 грн., що складає 61/100 частки спірного будинку; до складу квартири № 2 виділити наступні будови: частку житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 16,8 кв.м (в тому числі: приміщення « 1-6» площею 16,8 кв.м) вартістю 8222 грн.; частину прибудови літ. «а» загальною площею 13,6 кв.м (у тому числі: приміщення « 1-2» площею 3,6 кв.м) вартістю 6088 грн.; тамбур літ. «а1» загальною площею 1.4 кв.м вартістю 433 грн.; погріб літ. «В» вартістю 1996 грн.; сарай літ. «Г» вартістю 1022 грн.; сарай літ. «Д» вартістю 2168 грн.; сарай літ. «Ж» вартістю 762 грн.; частину спільної сумісної власності вартістю 1521 грн. Загальна вартість квартири № 2 складає 22212 грн., що складає 39/100 частки спірного будинку. Залишити у загальному користуванні допоміжні приміщення житлового будинку: убиральню літ. «Е»; душ літ. «З», огородження літ. « 2», ворота літ. « 1». Загальна вартість 3043 грн. (а.с.71-75,80-81,92, 130). У пункті 6 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Суд вважає можливим застосувати запропонований висновком судової будівельно-технічної експертизи варіант розподілу будинку та господарчих забудов з врахуванням думок сторін: позивач просив виділити йому квартиру № 1, а відповідач - квартиру № 2. Крім того, згідно з актом обстеження № 438, складеним громадським дільничним комітетом «Центральний», 06 грудня 2011 року проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що колишня дружина [PERSON] і дочка [PERSON] з серпня 2010 року не проживають, особистих речей [PERSON] у будинку не має. В теперішній час вона проживає разом з дочкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Пунктом 7 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що в у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК). Як вбачається з висновку будівельно-технічної експертизи в запропонованому експертом варіанті розподілу будинку та виділу відокремлених частин будинку в ізольовані квартири № 1 та № 2 необхідно виконати наступні переобладнання в будинку літ. «А-1» і прибудові літ. «а», а саме: виконати пристрій дверного отвору між приміщенням « 1-2» і « 1-3» в житловому будинку літ. «А-1» і прибудові літ. «а»; виконати пристрій вхідних дверей для квартири № 1; виконати пристрій ганку для квартири № 1; виконати закладку дверного отвору між приміщеннями « 1-1» та « 1-3» в житловому будинку літ. «А-1»; виконати закладку дверного отвору між приміщеннями « 1-3» та « 1-6» в житловому будинку літ. «А-1»; виконати закладку дверного отвору між приміщеннями « 1-5» та « 1-6» в житловому будинку літ. «А-1»; виконати закладку дверного отвору між приміщеннями « 1-1» та « 1-2» в житловому будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «А»; виконати пристрій дверного отвору між приміщеннями « 1-6» та « 1-7» в місці розташування віконного прорізу (а.с.71-75). Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання та перепланування жилого приміщення, яке належить громадянину на праві особистої власності, допускається з дозволу виконкому міської ради. Такий дозвіл виконкому Торезької міської ради на переобладнання приміщення відповідно до висновку експерта сторонами надано (а.с.161). В матеріалах справи також є технічний висновок Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробуд» м. Шахтарська про можливість розділу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.138-152). Виходячи з того, що за змістом ст. 360 ЦК України кожний учасник спільної часткової власності повинен нести витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки, витрати на проведення робіт з перепланування і переобладнання будинку повинні розподілятися між співвласниками з урахуванням їх часток та обставин справи. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи вартість робіт по переобладнанню може складати: по квартирі № 1 у розмірі 5400 грн., по квартирі № 2 у розмірі 600 грн. з урахуванням застосування матеріалів звичайної якості без урахування вартості відокремлення системи електропостачання. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.7 постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. З огляду на викладене необхідно провести перерозподіл часток житлового будинку та господарчих забудов, розташованих за адресою: [ADDRESS], визнав за [PERSON] право власності на 61/100 частку, за [PERSON] - на 39/100 частки; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] як перевищення вартості виділених йому приміщень в житловому будинку від ідеальної частки у сумі 6070 (шість тисяч сімдесят) грн. 00 коп. Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України витрати з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється постановою № 590 від 27 квітня 2006 року Кабінету Міністрів України «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ», згідно з якою якщо компенсація сплачується іншою стороною, граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 зазначеного Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Позивачем не доведено оплату правової допомоги та витрачений час, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України. 01 листопада 2011 року набрав законної чинності Закон України "Про судовий збір". Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви майнового характеру оплаті підлягає судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2013 року становить 1147 грн. 00 коп. Тому за подачу позову майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 215 грн. 00 коп. (а.с.1). Позивачем проведено оплату за проведення експертизи у розмірі 999 грн. 60 коп. (а.с.70). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені ним і документально підтверджені, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 215 грн. 00 коп. та витрати по оплаті судової експертизи в сумі 999 грн. 60 коп. У зв'язку з тим, що позивачем частково оплачено судовий у розмірі 215 грн. 00 коп., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 14 грн. 40 коп. (229 грн. 40 коп. - 215 грн. 00 коп.). Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню: на користь позивача витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи в сумі 999 грн. 60 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 215 грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору на користь держави в сумі 14 грн. 40 коп.

Outcome: approved