Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», представник позивача Савіхіна А.М. звернувся до Куп`янського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. 03.09.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту б/н на суму 8 100,00 грн., яку відповідач отримав у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використовування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, в результаті чого заборгованість за даним кредитним договором станом на 15.05.2019 року склала 12 143,55 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з наступним позовом. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 1921,00 грн., сплачені ним при подачі позову до суду. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 жовтня 2019 року провадження по справі було відкрито. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення. При винесенні рішення просить застосувати ст.. 61 Конституції України. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, згідно договору б/н від 03.09.2008 року, який укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг-позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використовування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань по Договору, відповідно до п.п. 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг за вимогою Банку клієнт зобов`язаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит і Овердрафт), оплати Винагороди Банку; при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених даним Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 11-27). З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним договором кредиту станом на 15.05.2019 рік склала 12 143,55 грн., а саме: заборгованість за тілом кредита- 5 494,16 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита - 2 147,81 грн., пеня- 2 951,53 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 733,69 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) -250, 00 грн., штраф (процентна складова) - 566,36 грн., ( а.с. 4-10). 21.05.2018 р. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК") (а.с. 33-34). Відповідно до ч. 2ст. 5 Закону України "Про Акціонерні товариства"зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви, у звязку з чим у зазначеній цивільній справі назва позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає заміні на АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню. Стягнення ж штрафу носить разовий характер у разі порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутися до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку - пеня. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року № 61-23901св18 та постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2203цс15. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача частково обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 11 327 грн.. 19 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредита- 5 494,16 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита - 2 147,81 грн., пені- 2 951,53 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 733,69 грн.. Вимоги позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 566 грн. 36 коп., що зазначені у розрахунку як складова заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Тому суд стягує з [PERSON] судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1 795,33 грн.. Тобто, 12 143,55 грн. : 11 327,19 грн. = 1,07 (заявлена позивачем сума заборгованості : задоволену судом суму заборгованості = коефіцієнт розрахунку судового збору), 1921 грн. (судовий збір) : 1,07 = 1 795,33 грн. (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості).

Outcome: partial