Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 травня 2021 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.03.2021 року у нього виникло професійне захворювання в зв`язку з тривалим періодом роботи у умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці, виробничого шуму та пилу фіброгенної дії, а саме: хронічна попереково-крижова радикулопатія S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість початкові явища зниження слуху І ст. (легка) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; пневмосклероз ЛН 1-ІІ ст. (першого-другого ст.). Згідно довідці МСЕК позивачу була вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, третю групу інвалідності безстроково. Внаслідок отриманого захворювання у нього змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, він став інвалідом. Регулярно відчуває біль у поперековому відділі хребта, який посилюється при фізичному навантаженні з іррадіацією ноги, переважно в ліву ногу по задній поверхні, оніміння в ній, задуху при помірному фізичному навантаженні, кашель, переважно сухий, з тяжко відділяємим харкотинням, зниження слуху, шум у вухах, загальну слабкість, пітливість. Все це разом вплинуло на його спосіб життя, на сімейний бюджет. Також він втратив нормальні життєві зв`язки та йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Він відчуває сором та дискомфорт під час спілкування з оточуючими через приглухуватість, кашель та задуху, обмеженість в рухах. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він постійно відчуває душевні страждання та переживання, з`явилось почуття тривоги, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого професійного захворювання, неможливості відновлення стану здоров`я. Він постійно відчуває занепокоєння, що через втрату працездатності не може забезпечити належне життя та розвиток своїх неповнолітніх дітей. Суму моральної шкоди позивач оцінює в 700000 грн. 27 травня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 28 травня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 3). Представник відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» в судове засідання не з`явися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 28). З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини на які посилались сторони, як на підставі своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатній і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське», працюючи гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті, був звільнений 16.03.2018 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України в зв1язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі за станом здоров`я, загальний стаж роботи складає 23 роки 08 місяців 22 дня, з них в умовах впливу шкідливих факторів - 15 років 04 місяці 10 днів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6-7). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 02 лютого 2021 року № 4/100 позивачу було вперше встановлено наявність професійного характеру захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість початкові явища зниження слуху І ст. (легка) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; пневмосклероз ЛН 1-ІІ ст. (першого-другого ст.) (а.с. 21). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 02 березня 2021 року було встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку тривалим періодом роботи у умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці, виробничого шуму та пилу фіброгенної дії (а.с. 8-10). Згідно довідці МСЕК від 20.04.2021 року позивачу була вперше встановлено третю групу інвалідності, 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, в тому числі 35% - хронічна попереково-крижова радикулопатія, 25% - пневмоконіоз, 5% - приглухуватість, безстроково, встановлено потребу в медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні, корсет на попереково-крижовий відділ хребта (а.с. 11-12). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 20.04.2021 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань безстроково (а.с. 11-12). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% професійної працездатності та визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Моральні страждання позивача полягають у наступному: Внаслідок отриманого захворювання у нього змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, він став інвалідом. Регулярно відчуває біль у поперековому відділі хребта, який посилюється при фізичному навантаженні з іррадіацією ноги, переважно в ліву ногу по задній поверхні, оніміння в ній, задуху при помірному фізичному навантаженні, кашель, переважно сухий, з тяжко відділяємим харкотинням, зниження слуху, шум у вухах, загальну слабкість, пітливість. Все це разом вплинуло на його спосіб життя, на сімейний бюджет. Також він втратив нормальні життєві зв`язки та йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Він відчуває сором та дискомфорт під час спілкування з оточуючими через приглухуватість, кашель та задуху, обмеженість в рухах. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він постійно відчуває душевні страждання та переживання, з`явилось почуття тривоги, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого професійного захворювання, неможливості відновлення стану здоров`я. Він постійно відчуває занепокоєння, що через втрату працездатності не може забезпечити належне життя та розвиток своїх неповнолітніх дітей. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 65%, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Також суд враховує, що у позивача є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 22-23). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 45000,00 грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 583,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial