Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

23.08.2017 року позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування, яка з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.04.2018 року становить 43 643,28 грн., а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту та сплаченим страховим відшкодуванням та 200,00 грн. плати за виготовлення калькуляції ремонтних робіт. Крім того, просив стягнути 7000,00 грн. завданої моральної шкоди, 4000,00 грн. витрат на правову допомогу. При цьому зазначив, що 20.05.2017 року по вулиці Покровська, 120 у м. Житомирі сталося ДТП за участю автомобіля позивача та автомобіля [NUMBER], власником якого є відповідач [PERSON] Після ДТП позивач звернувся до ПАТ "СК "Уніка", у якій застрахована цивільно- правова відповідальність [PERSON] на підставі договору № 007069/4430/3544739 від 28.04.2017 р., та надав необхідний перелік документів для отримання страхового відшкодування. 24.05.2017 р. позивач звернувся ПАТ "Житомир-Авто" із замовленням на проведення калькуляції ремонтних робіт його пошкодженого автомобіля. За виготовлення калькуляції позивач сплатив 200,00 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції № ОР-17 від 22.08.2017 р. вартість ремонту автомобіля з ПДВ становить 72 963, 98 грн. Після подачі усіх необхідних документів до ПрАТ "СК "Уніка", остання повідомила позивача листом про те, що сума страхового відшкодування становитиме 34 967, 67 грн. та буде перерахована на рахунок [PERSON] 21.08.2017 р. страхова компанія виплатила позивачеві страхове відшкодування в сумі 34 967, 67 грн. Згідно калькуляції ремонтних робіт від 03.04.2018 року з урахуванням збільшення цін на послуги вартість ремонтних робіт становить 78140,95 грн. Таким чином на думку позивача різниця між розміром страхової виплати та реальною вартістю відновлювального ремонту з урахуванням понесених витрат за проведення калькуляції ремонтних робіт складає - 43643,28 грн. (78140,95 - 34, 697, 67 + 200, 00), яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач письмові заперечення та відзив на позовну заяву суду не надав. ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" направило письмові пояснення по суті позовних вимог, зі змісту яких вбачається, що відшкодування витрат пов"язаних з ремонтом, відповідно до норм законодавства має бути проведено з урахуванням зносу, коефіцієнт зносу який було розраховано експертом в висновку № 1694 від 06.06.2017 року становить 0,6365, вартість відновлювального ремонту 55 636,66 грн., таким чином страховиком було виплачено страхове відшкодування на користь позивача з урахуванням зносу та франшизм в сумі 34697,67 грн.. Крім того, зазначили, що надана калькуляція не є доказом розміру заподіяної шкоди позивачу, просили врахувати вказані пояснення при ухваленні рішення судом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, зазначив, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач звернувся до неналежного відповідача, цивільно- правова відповідальність [PERSON] застрахована на підставі договору від 28.04.2017 р., розмір шкоди не перевищує розміру встановленого ліміту, таким чином на думку відповідача саме ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" має бути належним відповідачем в справі та відшкодовувати збитки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що власником автомобіля марки "СНЕVROLET LACETTI", д. н. з. [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 06.04.2016 року. 20.05.2017 року по вул. Покровська, 120 в м.Житомирі сталось ДТП за участю автомобіля «FORD FOCUS C- МАХ 2009 », д.н. з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Постановою Богунського райсуду м. Житомира від 13.06.2017 р. у справі № 295/5550/17 відповідача визнано винним у ДТП, яка сталася 20.05.2017 р., та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 28.04.2017 року між ПАТ "СК УНІКА" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АК/3544739, за яким страховик застрахував майнові інтереси відповідача, пов'язані з експлуатацією автомобіля марки «FORD FOCUS C- МАХ 2009 », д.н. з. [NUMBER], з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 грн. і розміром франшизи 1000,00 грн. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року. В даному випадку виникли деліктні відносини, які поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Страховик зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . 24.05.2017 р. позивач звернувся ПАТ "Житомир-Авто" із замовленням на проведення калькуляції ремонтних робіт його пошкодженого автомобіля. За виготовлення калькуляції позивач сплатив 200, 00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № ЗА-0002603 та фіскальним чеком від 24.05.2017 р. Відповідно до ремонтної калькуляції № ОР-17 від 22.08.2017 р. вартість ремонту автомобіля з ПДВ становить 72 963, 98 грн. 21.08.2017 р. страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 34 967, 67 грн., що підтверджено довідкою банку від 22.08.2017 р. відповідно до висновку експерта автотоварознавчого дослідження № 1694 та з урахуванням зносу. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідач не заперечував своєї вини у ДТП, крім того вина підтверджена постановою суду від 13.06.2017 р., а отже у відповідності до ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. [PERSON] сплатив позивачу розмір франшизи в сумі 1 000, 00 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції № DF-17 від 03.04.2018р. вартість ремонту автомобіля з ПДВ становить 78140,95 грн., відповідно до висновку експерта № 1694 від 06.06.2017 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір завданої шкоди на яку посилається позивач та розмір визначений експертом на замовлення страхової компанії не перевищує ліміт встановлений договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АК/3544739 в сумі 100 000,00 грн., за таких обставин суб'єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є третя особа - страховик відповідача, оскільки вказаний обов"язок страховика відшкодувати завдану шкоду виникає з факту завдання застрахованою особою такої шкоди. Суд погоджується з доводами представника відповідача, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного суду у справі№344/10730/15-ц від 09.09.2015 року. Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З правової позиції Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року, висловленій в постанові № 6-322цс15 вбачається, що у разі, якщо події, які породили цивільне право позивача на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, відбулися після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, то такі позовні вимоги підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обгрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди, позивач посилався на ту обставину, що протягом року не мав можливості користуватись транспортним засобом та відремонтувати його, позивач втратив доходи, оскільки використовував свій автомобіль для роботи. Проте, позивачем не зазначено, з якого розрахунку він виходив визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 7000,00 грн., з матеріалів справи вбачається, що стараховою компанією 21.08.2017 р. виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 34 967, 67 грн., відповідач відшкодував 1000,00 грн. франшизи, що не заперечувалось позивачем, тобто останній мав можливість відремонтувати пошкоджений транспортний засіб. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він втратив доходи, оскільки використовував свій автомобіль для роботи так, як належних доказів на підтвердження даного факту суду надано не було. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "УНІКА", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.

Outcome: dismissed