Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №068-2008-2172, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит в сумі 125100 доларів США, строком користування до 10.06.2032 року зі сплатою 14,95% річних. 10 та 25.04.2012 року між банком та відповідачем були укладені додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом, а саме у період з 10.04.2012 року по 09.10.2012 року встановлювалась ставка за користування кредитом на рівні 8% річних, а з 10.10.2012 року по 09.10.2017 року 15,65% річних. Починаючи з 10.10.2017 року 14,95% річних. Відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно договору. ПАТ "Універсал Банк" свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо місячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 10.05.2016 року становить 145617,77 доларів США. Проте, ПАТ «Універсал Банк» вважає за необхідне стягнути заборгованість у розмірі 38280,00 доларів США. 25.04.2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати за невиконання умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №068-2008-2172, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит в сумі 125100 доларів США, строком користування до 10.06.2032 року зі сплатою 14,95% річних. 10 та 25.04.2012 року між банком та відповідачем були укладені додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом, а саме у період з 10.04.2012 року по 09.10.2012 року встановлювалась ставка за користування кредитом на рівні 8% річних, а з 10.10.2012 року по 09.10.2017 року 15,65% річних. Починаючи з 10.10.2017 року 14,95% річних. 25.04.2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати за невиконання умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором №068-2008-2172 від 25.06.2008 року в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за кредитним договором №068-2008-2172 від 25.06.2008 року належним чином не виконав. Відповідно до п.п. 5.2.5 вказаного кредитного договору, банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 60 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. 27.05.2016 року відповідачу [PERSON] було направлено вимогу про повернення всієї суми кредиту. Проте, вищевказана вимога була залишена відповідачем без уваги. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 10.05.2016 року становить 145617,77 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту 119153,16 доларів США; відсотки 26154,18 доларів США; підвищені відсотки 310,33 доларів США. ПАТ «Універсал Банк» вважає за необхідне стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість в сумі 38280,00 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 2068,30 доларів США; частка дострокового стягуваного тіла кредиту 9747,19 доларів США; відсотки 26154,18 доларів США; підвищені відсотки 310,33 доларів США, на що слід зазначити наступне. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач [PERSON] не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №068-2008-2172 від 25.06.2008 року, а тому з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 38280,00 доларів США. При цьому, суд зауважує, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у доларах США ґрунтуються на вимогах закону. Згідно з статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську ліцензію на здійснення валютних операцій та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» роз'яснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК (пункт 12). Суд зазначає, що положення частини другої статті 192 ЦК, частини третьої статті 533 ЦК, Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом. Тому нарахування позивачем процентів у іноземній валюті - доларах США є правомірним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 7122,14 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved