Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

29 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цим позовом, в якому просять визнати право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті їхньої матері [PERSON], яка померла [INFO] у смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, що складається із житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Позов [PERSON] та [PERSON] обґрунтували наступним. [INFO] у смт. Томашпіль померла їхня мати [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Позивачі зазначають, що є спадкоємцями вищевказаного спадкового майна першої черги за законом, які в шестимісячний термін подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В даний час виникла необхідність в оформленні спадщини, тому позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їм у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право на будинок. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, однак подали до суду заяви, в яких просять справу слухати у їхній відсутності, позов підтримують, просять його задовольнити. Представник Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області Щербатий А.І. в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Судом встановлено, що [INFO] у смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна спадкодавця [PERSON] за законом, які в шестимісячний термін подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про прийняття спадщини їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Інший спадкоємець, згідно довідки Томашпільської селищної ради - [PERSON] спадщину не прийняв, що підтверджується спадковою справою № 67/2011 року та копією рішення Томашпільського районного суду від 17 червня 2014 року, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області Іськової Н.М. про визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем ([PERSON]) на час відкриття спадщини, визнання факту прийняття спадщини та права на спадкування і оформлення спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з довідки селищного голови Томашпільської селищної ради [PERSON] № 878 від 29.08.2014 року, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та дворами, який знаходиться в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області по вул. Б.Хмельницького, 6; після смерті [PERSON] спадкоємцями зазначеного майна за законом відповідно ст. 1261 ЦКУ залишилися її сини [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 жовтня 1998 року, спадкоємицею майна [PERSON] є дочка [PERSON] Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в смт. Томашпіль по вул. Б. Хмельницького№8 Вінницької області. Згідно відмови нотаріуса, позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці майна спадкодавця [PERSON] за законом, зверталися до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їм у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме відсутнє свідоцтво на право власності на спадковий будинок та державної реєстрації. Згідно рішення Томашпільського районного суду від 23 січня 2014 року, [PERSON] було відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Дане рішення було залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Вінницької області. Окрім, того рішенням Томашпільського районного суду від 17 червня 2014 року, [PERSON] відмовлено в задоволенні його позову до [PERSON], [PERSON], державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] про визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем ([PERSON]) на час відкриття спадщини, визнання факту прийняття спадщини та права на спадкування і оформлення спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Згідно вищезазначеного, суд приходить до висновок про те, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, однак не отримали свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме відсутнє свідоцтво на право власності на спадковий будинок та державної реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] єдині спадкоємці за законом, які прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Тобто позивачі набули права та обов'язки спадкодавця, тобто спадщина після смерті їхньої матері [PERSON] належить їм, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно, право власності на яке за [PERSON] та [PERSON] має бути визнано. На підставі викладеного,

Outcome: approved