Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир" (далі Відповідач) 9000 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати та 10000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що в жовтні 2010 року між ним та Відповідачем в особі директор ТОВ "Яромир" був укладений усний строковий договір на час виконання певної роботи. Відповідно до умов договору він з 12.10.2013 року по 20.10.2013 року своїм інвентарем проводив побілку МТФ. За виконану роботу Відповідач зобов'язувався виплатити 9000 грн. Не зважаючи на те, що Позивач взяті на себе зобов'язання виконав, Відповідач не оплатив виконану роботу, а лише видав гарантійний лист про яким підтвердив факт проведених робіт та розмір заробітної плати за таку роботу. На неодноразові звернення до Відповідача про оплату виконаних робіт, останній так і не оплатив зароблену суму грошових коштів. Крім того Позивач вважає, що бездіяльністю Відповідача йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює в 10000 гривень. Позивач мотивує свої вимоги тим, що Відповідач близько 9 місяців ухиляється від виплати заробітної плати, на неодноразові звернення не реагує, чим поставив його та його сім'ю в скрутне матеріальне становище та завдав йому моральні страждання. В судове засіданні Позивач не прибув, але в заяві на ім'я суду просить справу слухати без його участі позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день слухання справи повідомлений належним чином 17.06.2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення повістки, атому відповідно до вимог ст.169 ЦПК України суд слухає справу без участі представника відповідача на підставі наявних в позовній заяві доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено із матеріалів позовної заяви та гарантійного листа № 106 від 19.10.2013 року, що в жовтні 2013 року Позивач на підставі усної трудової угоди укладеної з директором ТОВ "Яромир" с. Антопіль Андрушівського району Житомирської області Кучеренко О.В., на території товариства виконував роботи по побілці приміщень МТФ і йому за виконану роботу нарахована заробітна плата в сумі 9000 гривен. Про те, як вбачається із гарантійного листа № 106 станом на 19.10.2013 року відповідач не розрахувався з позивачем за виконані роботи до часу розгляду справив суді. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства установи організації або уповноваженого ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу , визначену цією угодою. Частиною1 п.3 ст.23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути укладений на час виконання певної роботи, а в ч.4 ст.24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. В силу вищезазначених норм КЗпП України суд вважає, що між Позивачем та Відповідачем був укладений трудовий договір на час виконання певної роботи, а саме на час побілки приміщень МТФ Відповідача. Про те, що Позивач приступив та виконав передбачену трудовою угодою роботу свідчить гарантійний лист Відповідача в якому зазначена сума заробітної плати. По скільки трудовий договір між сторонами був укладений на час виконання певної роботи, то по закінченню виконання такої роботи ( в даному випадку побілки приміщень) дія договору закінчується і працівник звільняється з роботи. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення. Як встановлено судом, по закінченню виконання певної роботи та припинення трудових стосунків з Позивачем, Відповідач не виплатив всіх сум що заробив Позивач, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами), суд при визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань завданих позивачу, і вважає, що позивачу було дійсно завдано моральної шкоди, що полягає в наступному: у навмисному на протязі 9 місяців ухиленню Відповідача від виплати Позивачу зароблених грошей, що позбавила його та його родину засобів існування, він не мав можливості купувати продукти харчування, необхідний одяг та взуття для нього та його родини, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, та вимагало від нього додаткових зусиль на організацію життя. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач заборгованість по заробітній платі на даний час не погасив, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача зазначену Позивачем моральну шкоди. А всього на користь Позивача з Відповідача необхідно стягнути 19000(9000+10000) гривень заробітної плати та моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з Відповідача 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved