Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У лютому 2016 року ПАТ «КБ «Приват Банк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 100 грн. 08 коп., яка складається з наступного: 2 996 грн. 42 коп. - заборгованість за кредитом; 5 604 грн. 89 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 494 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 504 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31 березня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Позивач, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Натомість у прохальній частині позовної заяви представник позивача зазначив, що проти розгляду справи за його відсутності та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 березня 2014 року між ПАТ «КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено договір б/н, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно розрахунку, наданого ПАТ «КБ Приват Банк», заборгованість [PERSON] перед банком складає 11 100 грн. 08 коп., з яких: 2 996 грн. 42 коп. - заборгованість за кредитом; 5 604 грн. 89 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 494 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 504 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір, згідно умов якого позичальник повинен був своєчасно здійснювати платежі за договором, однак свої зобов'язання відповідач належним чином не виконував, а отже, банк обґрунтовано звернувся з вимогою про стягнення заборгованості. Проте, позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У позовні заяві ПАТ КБ «Приват Банк» просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією та штраф за порушення грошового зобов'язання. Однак, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial