Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У червні 2014 року Броварський міжрайонний прокурор Київської області (далі - Прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], у якому просив витребувати на її користь у добросовісного набувача [PERSON] згідно із п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України житловий будинок із відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та визнати за [PERSON] право власності на це нерухоме майно, посилаючись на те, що їй у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року сина [PERSON] на праві власності має належати вказаний житловий будинок із відповідними надвірними будівлями і спорудами, оскільки вибув з володіння власника поза його волею. Прокурор Щербюк В.П. і [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнав та пояснив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На момент придбання ним 03 березня 2005 року у [PERSON] спірного житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS], власником цього нерухомого майна [PERSON] не являлась, вибути з володіння останньої поза її волею майно не могло. Враховуючи, що на час прийняття [PERSON] 04 жовтня 2011 року спадщини після смерті сина [PERSON] спадкове майно відсутнє, вона відповідно до вимог ст. 1280 ЦК України може вимагати лише сплати грошової компенсації належної частини спадкового майна від [PERSON] Витребування вказаного вище спірного нерухомого майна у добросовісного набувача на підставі положень ст. 388 ЦК України [PERSON] права не має, оскільки право на спадщину набула після пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини. Крім того, необхідно врахувати, що стан придбаного ним спірного нерухомого майна значно покращився. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника за наявними у справі доказами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. [INFO] року помер син [PERSON] - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому на праві власності згідно із договором купівлі-продажу від 13 вересня 2000 року житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 91, 96-101). 07 грудня 2004 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області [PERSON] на підставі ст. 1264 ЦК України після смерті [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок, побудований у 1957 році, позначений на плані - "А-1", загальною площею 44,5 м2, житловою площею 18,9 м2, із надвірними будівлями і спорудами: сарай - "Б", прибудова - "В", сарай - "Г", погріб - "г", колодязь - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 102). 03 березня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого останній придбав у [PERSON] належний їй згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 грудня 2004 року зазначений житловий будинок - "А-1", загальною площею 44,5 м2, житловою площею 18,9 м2, із вказаними вище надвірними будівлями і спорудами, що розташовані у [ADDRESS]. Про смерть сина [PERSON] [PERSON] стало відомо у травні 2006 року, після чого 06 червня 2006 року вона звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою, у якій просила повідомити її про те, хто прийняв спадщину після смерті [INFO] року її сина [PERSON], на яку одержала відповідь, у якій вона повідомлялась про те, що після смерті її сина нотаріальною конторою 07 грудня 2004 року свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1264 ЦК України видано на ім'я [PERSON] У разі оспорювання [PERSON] даного свідоцтва про право на спадщину їй необхідно звернутися до суду з питанням продовження строку для прийняття спадщини як спадкоємцеві першої черги за законом та визнання цього свідоцтва недійсним (а. с. 103). У липні 2006 року [PERSON] звернулася до суду з позовом із зазначеними вимогами. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2011 року позов [PERSON] було задоволено частково. Продовжено їй строк для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] року, терміном на два місяці з дня набрання рішенням суду з цього питання законної сили (а. с. 7-9, 105-107). 29 вересня 2011 року вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Київської області (а. с. 10-11, 108-109). 04 жовтня 2011 року в установлений судом двомісячний строк [PERSON] подала до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття нею спадщини після смерті [INFO] року сина [PERSON], а 30 травня 2012 року заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на належне [PERSON] на момент смерті майно (а. с. 110-111). 02 червня 2012 року [PERSON] нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] відмовлено та роз'яснено необхідність звернення до суду з питанням визнання недійсними згідно із ст. 1301 ЦК України виданого 07 грудня 2004 року на ім'я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, укладеного 03 березня 2005 року між [PERSON] і [PERSON] (а. с. 112). У серпні 2012 року Прокурор звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про визнання недійсними вказаних вище свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 грудня 2004 року та договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 березня 2005 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2013 року позов Прокурора задоволено частково. Визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 грудня 2004 року, видане Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі ст. 1264 ЦК України на ім'я [PERSON] після смерті [INFO] року [PERSON] на належне йому спадкове майно - спірний житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та договір купівлі-продажу цього ж нерухомого майна, укладений 03 березня 2005 року між [PERSON] і відповідачем [PERSON] (а. с. 12-14). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] на вказане рішення суду від 07 березня 2013 року задоволено частково. Дане рішення суду першої інстанції в частині вимог Прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 березня 2005 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги Прокурора відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а. с. 48-50). У рішенні апеляційного суду вказано, що [PERSON] є добросовісним набувачем житлового будинку із відповідними надвірними будівлями, що розташовані у [ADDRESS], [PERSON] не є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу від 03 березня 2005 року цього нерухомого майна, правові наслідки визнання недійсним даного договору купівлі-продажу не доведені. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1280 ЦК України, враховуючи, що на момент прийняття [PERSON] спадщини відсутнє спадкове майно, то [PERSON] має право вимагати сплати грошової компенсації за належну їй частину спадкового майна або витребування вказаного вище майна в порядку, передбаченому ст. 388 ЦК України. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року залишено без змін, а касаційну скаргу [PERSON] відхилено (а. с. 51-52). Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За змістом ст. ст. 525, 529 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Суд встановив, що після смерті [INFO] року [PERSON] - сина [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу будинку від 13 вересня 2000 року житловий будинок, 1957 року побудови, позначений на плані - "А-1", загальною площею 44,5 м2, житловою площею 18,9 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", прибудова - "В", сарай - "Г", погріб - "г", колодязь - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Видане 07 грудня 2004 року на ім'я [PERSON] Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області свідоцтво про право на спадщину за законом на належне померлому [INFO] року [PERSON] майно - вказаний житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами судом визнано недійсним, оскільки на час відкриття спадщини відповідно до вимог ст. ст. 529, 530, 531, 532, 535 ЦК УРСР [PERSON] до числа спадкоємців не входила. Виходячи з наведеного вище, [PERSON] не мала права на спадкування, набуття у власність та відчуження в подальшому [PERSON] 03 березня 2005 року за договором купівлі-продажу спірного житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, що розташовані у [ADDRESS]. У ст. 330 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його мати [PERSON], яка 04 жовтня 2011 року у визначеному законом порядку в установлений рішенням суду строк подала до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] року сина [PERSON], тобто вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, чинного на день смерті спадкодавця [PERSON], прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із вимогами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст. 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 2 п. 26 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON], прийнявши в установленому законом порядку спадщину після смерті сина [PERSON], набула речові права (право володіння та право користування) належним раніше останньому нерухомим майном - спірним житловим будинком із відповідними надвірними будівлями і спорудами, та відповідно право на захист цих прав шляхом витребування даного спірного майна у добросовісного набувача - відповідача [PERSON] Доводи [PERSON] про те, що [PERSON] не має права на витребування у нього спірного майна, оскільки на день придбання ним цього майна його власником вона не являлась, висновків суду не спростовують, так як захист права особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України. Із Звіту Г-90 про оцінку майна - житлового будинку, загальною площею 44,5 м2, за адресою: [ADDRESS], складеного 29 жовтня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Назарет", вбачається, що згідно із технічною документацією в результаті візуального огляду за вказаною вище адресою в наявності виявлені: житловий будинок - "А-1" (фізичний стан якого задовільний, потребує поточного ремонту), колодязь - "К" та огорожа - "N" (частково цегляна, частково металева плетена сітка). Інші надвірні будівлі та споруди: сарай - "Б", прибудова - "В", сарай - "Г" та погріб - "г" відсутні. Виходячи з наведеного вище, у добросовісного набувача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає витребуванню спірне нерухоме майно, що збереглося, а саме: житловий будинок - "А-1" і господарські споруди: колодязь - "К" та огорожа - "N". Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] у суді пояснив, що у спірному житловому будинку ним зроблений капітальний ремонт: перероблено покрівлю будинку, підлогу, огорожу; замінено електропроводку, вікна, двері; обшито стіни гіпсокартоном; проведено каналізаційну систему, тому спірне майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. У ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. За змістом норм ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п. 1 ч. 2). Враховуючи викладене, той факт, що у встановленому порядку Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області [PERSON] не видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно, належне на день смерті її синові [PERSON], суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на майно, що витребовується на її користь у відповідача [PERSON] - житловий будинок - "А-1", загальною площею 44,5 м2, житловою площею 18,9 м2, і господарські споруди: колодязь - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ч. 3 ст. 88 ЦПК України, виходячи із ставок судового збору, визначених ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved