Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

19.02.2020 року позивач АТ КБ "Приватбанк", який є правонаступником ПАТ КБ "Приватбанк", звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості (ціна позову 139272,00 грн.), мотивуючи тим, що 31.10.2011 року [PERSON] було підписано заяву № б/н, згідно якої відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.10.2019 року має заборгованість 335055,68 грн., з яких: - 1946,42 - заборгованість за кредитом; - 326059,26 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7050,00 грн. - заборгованість за пенею; - 0,00 грн. - заборгованість за комісією. В зв`язку з тим, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості, яка становить 139 272,00 грн., з яких: - 1946,42 - заборгованість за кредитом; - 137325,58 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом з 31.10.2011 року по 30.07.2018 року. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», а тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 139 272,00 грн., а також судовий збір по справі у розмірі 2102 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, до суду повернувся конверт з відміткою про те, що адресат за вказаною адресою не проживає. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-287 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних для вирішення спору. Даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.10.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн., шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, яка підлягає стягненню, станом на 31.10.2019 року становить 335055,68 грн., однак позивач просить стягнути заборгованість в сумі 139272,00 з яких: - 1946,42 грн. - заборгованість за кредитом; - 137325,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 31.10.2011 року по 30.07.2018 року. Вказаний розрахунок зроблений за період з 31.10.2011 р. по 31.10.2019 р. Позовні вимоги підтверджуються: копією розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-8), копією заяви, підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», згідно якої встановлено відсотки за користування кредитом (а.с. 9-10), копією Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 11-35), копією паспорта відповідача (а.с. 36), копією статуту (а.с. 41-42), копією банківської ліцензії (а.с. 39), копією виписки з ЄДРПОУ (а.с. 38, 40), копією розгорнутого розрахунку заборгованості, довідки про зміну умов кредитування та довідки про підписання та надання кредитних карт. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Також, згідно із ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строк дії кредитних карток відповідача [PERSON] встановлено до 11/15. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після листопада 2015 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 14-10цс18. Дослідивши до позову розрахунок, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] суми заборгованості станом на 30.11.2015 року, а саме: залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 954,67 грн., залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 991,75 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 11061,96 грн. (всього 13 008,38 грн.) та відмови у задоволенні решти позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. Позов задоволено на 9,34 % (13008,38х100:139272,00). Отже, судовий збір слід стягнути в розмірі 196,33 грн.

Outcome: partial