Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 1,85 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сарненського району Рівненської області відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №055953 , та на земельну ділянку площею 1,20 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сарненського району Рівненської області відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ № 037209 , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач згідно заяви позов підтримав повністю, просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача згідно заяви не заперечує щодо вирішення справи , просили розглянути справу у відсутність представника сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.274 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. З досліджених документів вбачається, що земельні ділянки, розташовані на території Сарненського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства, площею 1,85 га та площею 1,20 га згідно розпорядження голови Сарненської райдержадміністрації від 4 серпня 2003 року, № 337 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №055953 , та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №037209 належали на праві власності [PERSON] . 14 лютого 2001 року секретарем виконавчого комітету Кузьмівської сільської ради посвідчено заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився належним йому сертифікатом на право на земельну частку (пай) на користь [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина. Постановою від 17 квітня 2019 року державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на земельні ділянки, як об`єкти спадщини, оскільки [PERSON] були надані Державні акти на право власності на земельні ділянки серії РВ №055953 , РВ №037209 на ім`я [PERSON] , а заповіт містить розпорядження щодо Сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до листа наданого начальником управління Держкомзему у Сарненському районі Рівненської області № 01-11-709 від 9.12.2009 року Державні акти на право власності на земельні ділянки серії РВ №055953 та РВ №037209 видані [PERSON] на підставі розпорядження голови Сарненської районної державної адміністрації №337 від 4.08.2003 року взамін сертифікату на право власності на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Кузьмівське" Сарненського району Рівненської області серії РВ № 025755 від 11.12.1996 року. Листом виданого начальником відділу у Сарненському районі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області підтверджується те, що вартість земельної частки (паю) бувшого КСП "Кузьмівське" з урахуванням коефіцієнтів індексації та враховуючи середній розмір паю по господарству 4,26 умовних кадастрових гектарів становить 58020,59 гривень. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 27.08.2010 року за номером 333/2010 була заведена спадкова справа на майно [PERSON] Факт родинних відносин позивача і спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] . Згідно даного свідоцтва батьком [PERSON] зазначений [PERSON] ( ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). 25.02.1949 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (ксерокопія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Заявою №51 від 10.04.2019 року посвідченої секретарем Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області [PERSON] . відмовилась від належної їй обов`язкової частки у спадщині, яка належить їй по закону після смерті її чоловіка [PERSON] Відповідачем по справі, визначена Кузьмівська сільська рада Сарненського району Рівненської області, оскільки відсутні інші спадкоємці за заповітом і за законом, крім позивача ніхто не прийняв спадщини та вищевказані земельні ділянки розташовані на її території. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 335, 392, 1216, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності",

Outcome: approved