Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

12 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Колос" смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, розміром 3.63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного дядька - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надіслали заяву, відповідно до якої просили розглянути справу без їх участі, позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Положення ст.1 Цивільного\~процесуального кодексу\~України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно положень ст.13\~Конституції України, ст.ст.152-153\~Земельного Кодексу\~України держава забезпечує громадянам і юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. У відповідності до нормативних положень статей 1216, 1218, 1222, 1268 Цивільного кодексу України право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач, та у зв`язку з наявністю об`єктивних перешкод в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, його права підлягають захисту в судовому порядку. Положеннями ст.1217, ч.1 ст.1222, ст.1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно положень ст.1258, ч.1 ст.1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 09 листопада 2011 року(а.с.33), яка являється матір`ю [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 12 квітня 2012 року(а.с.34). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Колос" смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, розміром 3.63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено даними сертифікату на право на земельну частку(пай) серія МК [NUMBER] , виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 20 лютого 1997 року(а.с.37), яку прийняв, але не встиг оформити належним чином її син - [PERSON] , оскільки [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 22 жовтня 2015 року(а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Колос" смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, розміром 3.63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] , що підтверджено даними свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 травня 2012 року [PERSON] , державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області за реєстр.№823(а.с.40). . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є також відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено даними копії спадкової справи №321/2015, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.17-43). Рішеннями Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року у цивільній справі №479/371/17(а.с.8-9) встановлено, що померлий [INFO] , [PERSON] був двоюрідним дядьком [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] заповіт на випадок своєї смерті не складав, що підтверджується даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №42504244 від 18 грудня 2015 року (а.с.21). Із досліджених судом матеріалів встановлено, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії МК [NUMBER] 0140729, виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 20 лютого 1997 року, на ім`я [PERSON] втрачено, що підтверджується даними оголошення в газеті "Кривоозерщина" №14(10422) від 04 квітня 2020 року(а.с.10). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до положень Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року №1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Закон України\~"Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)" визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, даний закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Відповідно до абзацу 2 пункту 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналіз наведених доказів та норм закону свідчить про те, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , йому належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Колос" смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, розміром 3.63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке він успадкував після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] . В оформленні спадщини державним нотаріусом позивачу відмовлено(а.с.7) тому, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Колос" смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, розміром 3.63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, неможливо, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній, а питання визначення належності цього майна [PERSON] та в порядку спадкування [PERSON] повинно вирішуватись у судовому порядку. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за законом п`ятої черги, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Враховуючи досліджені матеріали справи, а також ту обставину, що відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а й справедливості.

Outcome: approved