Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 24.12.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №0089/07/25-І, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на купівлю квартири у розмірі 36966, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 23.12.2032 року та зі сплатою 12,5% річних. У відповідності до умов договору, відповідач зобовязався щомісяця здійснювати погашення кредитної заборгованості шляхом сплати платежу у розмірі 123, 22 долари США. ПАТ «Банк Форум» свої зобовязання за договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти у повному обсязі. Однак, [PERSON], отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 17.08.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 27821,75 доларів США, в тому числі: 930,44 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 25752,98 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 702,87 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам; 435,60 доларів США - поточна сума заборгованості по нарахованим відсоткам. Також на підставі п.4.1 кредитного договору, банком було нараховано пеню в розмірі 763,52 доларів США, з них: 300,85 доларів США сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 462,66 доларів США - сума пені нарахована за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. Окрім того, банком було нараховано до сплати штраф у розмірі 5000 гривень. Позивач також вказував на те, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 24.12.2007 року між банком та [PERSON] 24.12.2007 року було укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед банком за виконання зобов'язань [PERSON], відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Просив позов задовольнити, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 27821,75 доларів США та 21612 грн. 25 коп. штрафних санкцій. Під час судового розгляду позивач позовні вимоги збільшив. Просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 28069,90 доларів США та 24630 грн. 04 коп. штрафних санкцій Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що не погоджується із заявленим розміром заборгованості та вважає його завищеним. Представник відповідача у судовому засіданні також позов визнала частково. Пояснила, що сторони дійшли згоди щодо реалізації предмета іпотеки в добровільному порядку. Відповідача [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між банком «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0089/07/25-І, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 36966 доларів США на придбання квартири з кінцевим терміном повернення кредиту 23.12.2032 року та зі сплатою 12,5% річних (а.с.3-4). Сторони також погодили, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 123,22 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок №22339500100960 у Чернівецькій філії банку. Факт надання [PERSON] кредитних коштів підтверджується заявкою на отримання кредиту (а.с.5). Відповідно до п.3.2.2 Договору сторони погодили, що банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, банком 20.07.2015 року були надіслані на адресу відповідачів письмові вимоги щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом, на які останні не відреагували (а.с.7-9). При цьому, згідно ст.212, ст.611, ст.651 Цивільного кодексу України, по зобовязаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили, згідно вказаної в повідомленні дати. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. \~ Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 11.11.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 28069,90 доларів США, в тому числі: 1300,10 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 25383,32 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 1006,61 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам; 379,87 доларів США - поточна сума заборгованості по нарахованим відсоткам (а.с.74-79). Зазначена обставина підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи, який відповідачем будь-якими доказами спростований не був. Доводи представника відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог з тих підстав, що розмір заборгованості у зазначеному розмірі є недоведеним суд відхиляє з огляду на наступне. Так, згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК України. Положеннями ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб у справі, виникає спір. \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Так, ухвалою суду від 28.12.2016 року судом по справі було призначено судову бухгалтерсько-економічну експертизу. Однак, 19.05.2016 року матеріали цивільної справи судовим експертом було повернуто до суду без виконання ухвали суду про призначення експертизи у звязку з її не оплатою, яку повинен був забезпечити [PERSON] Згідно ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На підставі наведеного, а також дослідивши наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості (а.с.74-79), суд вважає доведеним факт існування заборгованості у розмірі, зазначеному позивачем. \~ При вирішенні даного спору суд також керується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини "Буланов та Купчик проти України" (N 7714/06) від 09 грудня 2010 року Судом було зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (див., наприклад, рішення у справі "Кутій проти Хорватії". З урахуванням наведеної практики Європейського суду з прав людини, суд зауважує, що позивач ПАТ «Банк Форум» має право на вирішення його спору судом, а тому суд вирішує даний спір на підставі наявних у матеріалах цивільної справи доказів. \~ Судом також встановлено, що банком на підставі п.4.1 кредитного договору, банком було нараховано до сплати пеню в розмірі 862,43 долари США, з них: 404,26 доларів США сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 458,17 доларів США - сума пені нарахована за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. Окрім того, банком у відповідності до вимог п.4.4 Договору було нараховано до сплати штраф у розмірі 5000 гривень. Щодо зазначеної позовної вимоги про стягнення з відповідачів штрафної санкції у розмірі 19630 грн. 04 коп. (пені) та 5000 гривень (штрафу) суд зазначає наступне: Так, пунктом 4.1 кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Положеннями ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право також стягнути проценти за користування кредитом в іноземній валюті. Разом із тим, вказані положення Кодексу не можуть бути застосовані при вирішенні питання про стягнення пені, яка є фінансовою санкцією за неналежне виконання грошового зобовязання. З дослідженого у судовому засіданні розрахунку видно, що банком було нараховано до сплати пеню у розмірі 862,43 долари США. Зважаючи на зазначені вище істотні обставини, суд вважає, що стягненню підлягає сума пені у гривнях у розмірі 19630 грн. 04 коп. Судом також встановлено, що 24.12.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязався у разі не виконання та/або порушення боржником своїх зобовязань за кредитним договором №0089/07/25-1 від 24.12.2007 року відповідати перед кредитором за виконання зобовязань [PERSON] Відповідальність боржника і поручителя є солідарною (а.с.6). Сторони також погодили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Положеннями статті 626 ЦК України визначено, що порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК. Відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved