Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором фінансового лізингу , в якому зазначив, що 07.04.2017 року між ним та ТОВ "Автотехнікс Україна " ( юридична адреса місто Київ, вулиця Німанська, будинок 10, літера А, офіс 29 ) було укладено договір № 170673 фінансового лізингу, згідно з яким мало відбутися придбання автомобіля. Підписання вказаного правочину було здійснене не за місцем реєстрації відповідача, а в місті Одеса тобто поза його офісним приміщенням . Перед підписанням вказаного вище договору, за пропозицією менеджера, на підставі виданої нею квитанції на оплату, [PERSON] сплатив у АТ " УкрСибБанк" відділення № 557 у місті Одеса по вулиці Старопортофранківська, 103 А передоплату в сумі 40252 гривні. Після цього договір був підписаний обома сторонами і позивач повернувся до місця свого проживання чекати автомобіля, який мав бути йому безкоштовно доставлений через три дні. Після спливу вказаного проміжку часу, коли автомобіль йому так і не був доставлений , [PERSON], став телефонувати до відповідача, однак відповіді так і не отримав . Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 12 Закону України " Про захист прав споживачів " споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця ( виконавця ) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торгівельним або офісним приміщенням чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж . У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець ( виконавець ) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Оскільки укладення договору мало місце поза торгівельним та офісним приміщенням відповідача , позивач протягом 14 днів з часу підписання договору направив ТОВ"Автотехнікс Україна" повідомлення про розірвання договору та вимогу про повернення сплачених коштів, що на думку позивача свідчить про розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку . Однак відповідач продовжує ухилятися від повернення коштів, чим порушує право позивача. Вказані обставини спонукали [PERSON] звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача сплачених ним коштів у сумі 40252 гривні, комісійного збору банку, який становить 483 гривні 02 копійки , а також неустойки , яка передбачена ч.9 ст. 12 Закону України " Про захист прав споживачів " за 11 днів затримки повернення коштів у сумі 4427 гривень 72 копійки, а всього на загальну суму 45162 гривні 74 копійки . Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Крім того подав заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення неустойки до суми 28176 гривень 40 копійок за період з 12.05.2017 року по 20.07.2017 року. Відповідач ТОВ "Автотехнікс Україна", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання повторно не забезпечив. Доказів про наявність поважних причин його неявки, заперечень проти позову та заяв про розглялд справи за відсутності його представника не надав . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 07.04.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Автотехнікс Україна" та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №170673. Відповідно до п.1.1 предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб , а саме: марка - Renault Sandero Stepway, комплектація / модифікація Limited Edition cross , об'єм/тип двигуна 0,9 бензин, тип КПП - РКП 5, привід - передній. Згідно п. 1.2. договору вартість предмета лізингу на момент укладання даного договору зазначається у даному договорі, розмір авансового платежу вказується у даному договорі та в додатку № 1 до договору ,який є його невід'ємною частиною. Відповідно п. 1.3 договору, лізингодавець зобов'язався придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Згідно пунктів 11.3 та 11.6 договору набуття у власність (викуп) предмета лізингу відбувається не раніше сплати лізингоодержувачем всіх платежів, передбачених даним договором, в повному обсязі та витрат, які зазнав чи міг зазнати лізингодавець у зв'язку з переходом права власності щодо предмета лізингу. Перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору купівлі-продажу предмета лізингу. Згідно пункту 1.7 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувача протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу. Згідно з пунктом 3.4.8 договору лізингоодержувач має право вимагати, у тому числі і від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його законних прав на предмет лізингу. Відповідно до п. 3.4.9 договору, лізингоодержувач має інші права, які прямо передбачені чинним законодавством та договором. Згідно п. 3.4.4 договору лізингоодержувач має право вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням умов даного договору (а.с.8-16). Додатком № 1 до договору фінансового лізингу № 170673 від 07.04.2017 року , встановлено графік сплати авансового платежу, згідно якого: предмет лізингу Renault Sandero Stepway ; вартість предмету лізингу- 14798, 53 доларів США ; авансовий платіж - 50% сума витрат авансового платежу - 7399, 26 доларів США ; щомісячний авансовий платіж - 616,61 доларів США ; адміністративний платіж (10%) - 1479, 85 доларів США; комісія за передачу (3%) - 443, 96 доларів США. Курс долара на дату підписання договору - 27 ,20 гривень ( а.с. 15 ). З квитанції № 59 від 07.04.2017 року , встановлено, що [PERSON] у відділені № 557 АТ "УКРСИББАНК", 65020, Одеська область, місто Одеса, вулиця Старопортофранківська, будинок 103 А, здійснив оплату на користь -ТОВ "Автотехнікс Україна". Загальна сума - 40 252 , 00 гривні. Призначення платежу - адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу № 170673 від 07.04.2017 року. Оплата комісії по вище вказаній операції становить - 483 гривні 02 копійки (а.с. 17). Отже, судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 170673 від 07.04.2017 року укладено між позивачем та відповідачем у місті Одеса Одеської області, що підтверджується ксерокопією банківської квитанції № 59 про сплату коштів , у день його підписання . Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий лізинг віднесено до фінансових послуг. Водночас, відповідно до п.п. 3, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" діяльність відповідача з надання послуг фінансового лізингу в частині надання цих послуг фізичним особам, які є споживачами, підпадає під дію Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст.ст. 93, 95 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації; відомості про філії, представництва та інші структурні підрозділи також мають бути внесені до державного реєстру. Як вбачається із договору, юридичною адресою ТОВ "Автотехнікс Україна" значиться: 01103 , місто Київ, вулиця Німанська, будинок 10 літера А офіс 29. Та ж сама адреса зазначена як місцезнаходження відповідача і у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань . Відповідно до п.п. 6, 9, 26 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця. За визначеннями наведених норм офісне приміщення - будь-яке приміщення (будівля тощо), в якому знаходиться суб'єкт господарювання або його філія, або його структурний підрозділ, або представництво. Як зазначалося вище, юридичною адресою ТОВ "Автотехнікс Україна" значиться: 01103 , місто Київ, вулиця Німанська, будинок 10 літера А офіс 29. Таким чином, «офіс» у місті Одеса - не є офісним приміщенням (приміщенням, у якому знаходиться суб'єкт господарювання) ТОВ "Автотехнікс Україна", так як не є його зареєстрованим місцезнаходженням, рівно як не є внесеним до державного реєстру його структурним підрозділом. Отже, договір укладено поза місцем реєстрації відповідача, а відтак поза його офісним приміщенням. Частинами 3 і 4 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Судом встановлено, що [PERSON] направив відповідачеві повідомлення про розірвання договору (а.с. 18) протягом 14 днів з часу його підписання та свою вимогу про повернення сплачених коштів, яка обґрунтована нормами Закону України "Про захист прав споживачів". Але відповідач проігнорував вимоги закону, чим порушив право позивача, передбачене ч. 4 статті 12 Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно ст.ст. 5, 21, ч. 8 ст. 18, ч. 9 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав; захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом; нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача; під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити із припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Пункт 12.1 договору фінансового лізингу щодо часткового повернення авансу у якості штрафу - суперечить ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", так як звужує право споживача, встановлене законом. Крім того, встановлене договором неповернення коштів суперечить ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Отже, за умов суперечності п. 12.1 договору вимогам закону, має бути застосовано саме закон, який має вищу юридичну силу над договірними умовами, а також в силу ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, яка є нормою прямої дії та передбачає позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом. Зважаючи на викладене, сплачені [PERSON] на користь відповідача кошти підлягають поверненню на підставі ч.ч. 3, 4 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів". Водночас, згідно ч. 9 зазначеної норми матеріального права якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. З огляду на вказане вимога про стягнення коштів за договором в сумі 40252 гривні обґрунтована у повному обсязі . Вирішуючи вимогу про стягнення неустойки до розрахунку приймається період з 12.05.2017 року по 20.07.2017 року тобто 70 днів . Отже розмір неустойки становить 28176 гривень 40 копійок . Таким чином загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 68428 гривень 40 копійок . Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже з відповідача слід стягнути на користь держави понесені ним судові витрати в сумі 640 гривень 00 копійок . На підставі ст.ст. 12,15 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року № 1023-XII, із змінами та доповненнями, Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001№ 2664-III , ст.ст.93,95,627 ЦК України,

Outcome: partial