Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості згідно позовної заяви від 03.01.2018 в сумі 183207,60 грн. (ціна позову), згідно уточненої позовної заяви від 26.03.2018 заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.03.2018 складає 80692,31 грн. (ціна позову). Підставою для позовних вимог позивач вважає те, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № СS00A-105629320 від 14.03.2015 [PERSON] (надалі - відповідач) приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають договір фінансового лізингу (надалі - договір), що укладений на підставі ст.633, 634 ЦК України. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 806 ЦК України, ч.2 ст.1 ЗУ "Про фінансовий лізинг" за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до вимог, передбачених ст. 6 ЗУ "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, а згідно ст. 16 ЗУ "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідач згідно умов договору отримав від ПАТ КБ ПРИВАТБАНК (надалі позивач) у платне користування автомобіль марки LADA, модель; Niva 21214, рік випуску: 2015, тип ТЗ: позашляховик, № кузова/шасі: ХТА212140F2216075, реєстраційний номер: АА6826МО та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, які встановлені у Додатку 2 - Трафік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ ПРИВАТБАНК". В п.3.4.2. ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п. 2.9.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання Події Дефолту Лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання Події Дефолту (надалі - Повідомлення про Дефолт") та повернення предмета лізингу. У повідомленні про Дефолт, окрім зазначеної інформації, Лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування Предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за цим Договором. Повернення Предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у Повідомленні про Дефолт. Відповідно до вимог ст 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 2.9.4.8.2.4. Договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про Дефолт, Лізингоодержувач не усунув подію Дефолту, Лізингоодержувач зобовязаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно розділу 2.9.4.1. "Визначення термінів та тлумачення" означає залежно від контексту грошові зобовязання Лізингоодержувача перед Лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобовячаннями. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони Лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг, яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Станом на 01.03.2018 заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за фактичний строк користування предметом лізингу складає 80692,31 грн., а саме: - 51328,61 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; - 6219,34 грн. - заборгованість за виногородою за користування предметом лізингу; - 7207,85 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; - 15936.51 грн. - заборгованість з пені. Згідно ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість станом на 01.03.2018 у сумі 80692,31 грн. за договором фінансового лізингу № С800А-105629320 від 14.03.2015 та судові витрати. Представник позивача публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк, [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] позову не визнав повністю, подав в суд відзив на позовну заяву від 03.01.2018 про стягнення з відповідача боргу в сумі 183207,60 грн., в якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, так як позовні вимоги не відповідають дійсності. Дійсно, між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір лізингу від 14.03.2015 року. Строк лізингу 60 місяців з моменту підписання договору. Щомісячно він, як Лізингоодержувач, повинен був сплачувати платіж в розмірі 8449,17 грн. Згідно виписки по рахунку від 16.01.2018 станом на 27.12.2017 в період з 28.04.2015 по 27.12.2017 він (відповідач) на погашення заборгованості вніс суму 192503 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредиту в сумі 161902,40 грн. Після сплати ним заборгованості в сумі 161902,40 грн. станом на 27.12.2017 залишок тіла кредиту після погашення становить 21305,20 грн. 01.03.2017 працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» фактично вилучено автомобіль, як обєкт договору лізингу, акт прийому-передачі транспортного засобу складено 27.03.2017. З моменту вилучення транспортного засобу банк припиняє нарахування частини щомісячних платежів до моменту продажу майна. Йому відомо, що автомобіль продано. Перерахунок боргу не проведено. Відповідач просить суд при ухвалені рішення врахувати те, що представник позивача працівник з безпеки кредитних операцій [PERSON], 01.03.2017 вилучив автомобіль і повідомив відповідача, що автомобіль поставлено на стоянку ПАТ КБ «Приватбанк» в м.Черкаси. При цьому йому не було надано відповідних документів щодо вилучення автомобіля як і про розірвання договору лізингу. При неодноразовому його звернені до представника банку [PERSON], йому в усній формі була надана інформація, що автомобіль знаходиться в лізинговій компанії і проданий, а кошти пішли на погашення заборгованості. Весь цей час автомобіль знаходився не в його користуванні, а кошти були зараховані на рахунок лише 27.12.2017. Позивач навмисне не повідомив його про розірвання договору і весь цей час нараховував йому обовязкові платежі та відсотки, що і привело до такої суми заборгованості. Враховуючи те, що весь цей час він не користувався автомобілем, який вже проданий, він не має платити за нього обовязкові платежі та відсотки, які банк нараховує до цього часу. Відповідач просить заявлені позовні вимоги залишити без задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю, оскільки: Відповідно до укладеного між сторонами договору фінансового лізингу № CS00A-105629320 від 14.03.2015 [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у платне користування автомобіль марки LADA, модель; Niva 21214, рік випуску: 2015, тип ТЗ: позашляховик, № кузова/шасі: ХТА212140F2216075, реєстраційний номер: АА6826МО та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Трафік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Згідно уточненої позовної заяви станом на 01.03.2018 заборгованість відповідача перед позивачем складає 80692,31 грн., з них: 51328,61 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 6219,34 грн. - заборгованість за виногородою за користування предметом лізингу; 7207,85 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 15936.51 грн. - заборгованість з пені. У відповідності до ч. 1-4 ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до чинного законодавства, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Згідно листа від 16.08.2017 № 50619 СSМ0S0КК заборгованість відповідача перед позивачем станом на 16.08.2017 складає 68375,91 грн. (а.с.6). Згідно додатків № 1 та № 2: специфікації та акта приймання-передачі до договору фінансового лізингу № СSМ0A-105629320 від 14.03.2015 марки LADA, модель; Niva 21214, рік випуску: 2015, тип ТЗ: позашляховик, № кузова/шасі: ХТА212140F2216075, реєстраційний номер: АА6826МО, вартістю 235000 грн. переданий лізингодавцем - позивачем, лізингоодержувачу - відповідачеві; з датами погашення з 19.06.2015 до 18.06.2020 (а.с.9а,10). Згідно виписки по кредиту договір СS00A-105629320 від 14.03.2015 за період 10.03.2015-16.01.2018, яка надано суду відповідачем до відзиву, непрострочений кредит станом на 27.12.2017 складає 21305,20 грн., прострочений 0, залишок тіла кредиду після погашення 21305,20 грн., при цьому із даної виписки не вбачається зарахування вартості вилученого 27.03.2017 автомобіля в рахунок погашення заборгованості відповідача. Із наданих позивачем доказів не вбачається: - чому заборгованість відповідача по тілу збільшилася з 21305,20 грн. станом 27.12.2017 на 51328,61 грн. станом на 01.03.2018, суду не надано доказів, що відповідачеві видавалися кошти, які могли вплинути на таке збільшення; - чому заборгованість за тілом в розмірі 21305,20 грн., яка є незмінною з 27.03.2017 до 01.03.2018, врахована в ціні позову як заборгованість по тілу в розмірі 51328,61 грн.; - чому несплачене відшкодування частини вартості предмету в ціні позову при забогованісті за тілом кредиту в розмірі 21305,20 грн. зросло до 30023,41 грн.; - чому в ціні позову 80692,31 грн. в графі заборгованость відповідача за тілом кредиту вказана заборгованість 51328,61 грн. при забогованість за тілом в розмірі 21305,20 грн. Позивач не надав суду доказів, з яких підстав до заборгованості за тілом в розмірі 21305,20 грн. додане несплачене відшкодування частини вартості предмету в розмірі 30023,41 грн., суд таких підстав не вбачає і вважає, що ці значення є тотожними і не можуть бути доданими при вирахуванні боргу за тілом кредиту. Згідно квитанції № Н4ОАХ0000С від 26.12.2017 позивач зарахував 182975,18 грн. на транзитний рахунок фінансового лізингу, призначення платежу: повернення автомобіля із фінансового лізингу ВАЗ 212140, № кузова ХТА212140F2216075 (а.с.42). Згідно виписки за кредитом в стадії тестування від 27.02.2018 дана сума зарахована в погашення боргу відповідача 27.12.2017. Згідно звіту № 202/10 про оцінку транспортного засобу від 24.10.2017 ринкова вартість автомобіля ВАЗ 212140, державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на 24.10.2017 складає 182975,18 грн. (а.с.43-48). Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що працівники ПАТ КБ «Приватбанк» фактично вилучели автомобіль 01.03.2017 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Згідно акту прийому-передачі транспортного засобу ВАЗ 212140, рік випуску 2015, номер кузова ХТА212140F2216075, реєстраційний номер [NUMBER], показання спідометра 24304 км, наявні пошкодження - пошкоджене лакофарбове покриття на правому порозі, потертість салону, стан автомобіля відповідає пробігу; даний транспортний засіб прийняв працівник позивача [PERSON] 27.03.2017 (а.с.51). Згідно оціночного сертифікату рекомендована риночна вартість автомобіля марки ВАЗ, модель 212140, ідентифікаційний номер ХТА212140F2216075, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2015 станом на 27.03.2017 складає 210000 грн. Згідно висновку експерта ПАТ КБ «Приватбанк» № 01/03 про оцінку транспортного засобу автомобіля ВАЗ 212140, ідентифікаційний номер ХТА212140F2216075, реєстраційний номер [NUMBER] вартість данного автомобіля станом на 29.03.2017 складає 210000 грн. (а.с.54-60). За період з 27.03.2017 до 27.12.2017 автомобіль не перебував в користуванні відповідача, перебував у позивача, позивач не заперечує цієї обставини. Суд вважає, що позивач повинен був 27.03.2017 (в день його вилучення) зарахувати в рахунок погашення боргу вартість автомобіля станом на день його вилучення, тобто 210000 грн. Фактично позивач 27.12.2017 зарахував в рахунок погашення боргу вартість автомобіля станом на 24.10.2017 в сумі 182975,18 грн., що на 27024,82 грн. менше фактичної вартості транспортного засобу станом на день вилучення його у відповідача. У разі зарахування вартості автомобіля в сумі 210000 грн. 27.03.2017 не було б підстав для нарахування відсотків, неустойки та винагород банку. Дослідивши докази у справі, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог повністю, відповідно і підстав для стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed