Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Попівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у В.Писарівському районі міжрайуправління у Великописарівському та Краснопільському районах головного територального управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в с.Попівка В.Писарівського району, на земельну ділянку площею 2,49 га, кадастровий номер - не визначено, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.08.2002, а також встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю від 26.08.2002 серії [NUMBER] [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ, крім цього, в ньому допущена помилка у написанні прізвища померлої. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.08.2002 належить [PERSON], яка померла [INFO] в с.Попівка В.Писарівського району. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що [INFO] в с.Попівка В.Писарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,49 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.08.2002 (а.с.14). Позивач [PERSON] просить встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.08.2002, виданого на ім'я [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO] в с.Попівка В.Писарівського району Сумської області. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача (а.с.11) [INFO] у В.Писарівському районному відділі ЗАГС зроблений запис №81 про народження [PERSON], мати «[PERSON]» (російською мовою). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с.10), слідує, що 03.05.1981 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Отже, при видачі вищевказаного Державного акта допущена неточність в написанні прізвища померлої, а саме: замість «[PERSON]» зазначено дошлюбне прізвище «[PERSON]». Той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.08.2002 належить [PERSON], яка померла [INFO] в с.Попівка В.Писарівського району Сумської області, підтверджується зібраними письмовими доказами, а тако поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] З довідки Попівської сільської ради В.Писарівського району та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48877087 від 28.08.2017 вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.9,40). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являється її донька - позивач [PERSON]; їх родинні стосунки підтверджуються відповідними матеріалами справи (а.с.11). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48877098 від 28.08.2017 після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведена спадкова справа 15.07.2003 за р.№1143 (а.с.39). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Таким чином, в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв'язку із втратою правовстановлювального документа (Державного акта) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, що підтверджується повідомленням завідувача В.Писарівською ДНК Перлік Т.М. (а.с.13). Втрата Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.08.2002 підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла», що мається в матеріалах справи (а.с.15-16). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved