Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на ту обставину, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 55/100 частини житлового будинку, загальною площею 106,7 кв.м, житловою площею 60,1 кв. м, розташованого в [ADDRESS]. Вказане майно належало померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконкомом Жовтенської сільської ради 12.01.1984 року за реєстровим №3. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповідала все належне їй на день смерті майно позивачці. Позивачка прийняла спадщину, оскільки на день смерті померлої проживала та була зареєстрованою разом з померлою в спадковому будинку. Спадкоємців за законом померла не має. В даний час позивачка звернулася в державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на будинок, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про спадщину, оскільки зазначений договір купівлі-продажу не було зареєстровано в установленому порядку. Окрім того, договір було складено на двох аркушах, які не були з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, не прошнуровані та не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою. Крім того, в договорі є не застережені виправлення. На сьогоднішній день зареєструвати зазначений договір купівлі-продажу є неможливим. Крім того, в договорі зазначено, що померла придбала ? частку житлового будинку за адресою [ADDRESS]. У 2002 році виконком Жовтенської сільської ради виніс рішення «Про заміну правовстановлюючих документів на житловий будинок, відповідно до якого будинок було поділено між померлою [PERSON] (55/100 частини) та [PERSON] (відповідачка по справі) (45/100 частини). Також сільською радою приймалося рішення щодо зміни нумерації будинків, відповідно до якого будинку померлої [PERSON] присвоєно [ADDRESS]. Позивачка просила суд визнати за нею право власності на 55/100 частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі з позовом згодні, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємицею за заповітом на майно [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до заповіту, посвідченого 23.09.1989 року секретарем виконкому Жовтенської сільської ради за реєстровим №53, [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON]. Зазначений заповіт станом на день смерті [PERSON] не скасовувався та не змінювався, що підтверджується відміткою секретаря виконкому Жовтенскої сільської ради. Прізвище [PERSON] позивачка змінила на [PERSON] після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У відповідністю з договором купівлі-продажу, посвідченого секретарем виконкому Жовтенської сільської ради 12.01.1984 року за реєстровим №3, Тараба М.Я. продала, а [PERSON] купила ? частину житлового будинку розташованого в [ADDRESS]. Рішенням №12 від 13.02.2002 року виконком Жовтенської сільської ради виніс рішення «Про заміну правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними побудовами, відповідно до якого будинок було визначено частки співвласників будинку, а саме: за померлою [PERSON] визнано право власності на 55/100 частин, а за померлим [PERSON] (батьком відповідачки по справі [PERSON] - на 45/100 частин. Згідно довідки Жовтенської сільської ради рішенням виконкому Жовтенської сільської ради [ADDRESS] від 06.03.2002 року було змінено нумерацію будинків та домоволодінню [PERSON] присвоєно номерний знак [ADDRESS]. Позивачка прийняла спадщину, оскільки на день смерті померлої [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з померлою, що підтверджується відміткою в паспорті позивачки та довідкою Жовтенської сільської ради. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії 3 квітня 2014 року державний нотаріус Слов`яносербської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину домоволодіння після смерті [PERSON] через відсутність державної реєстрації об'єкту нерухомого майна та не відповідність правовстановлюючого документу на домоволодіння вимогам закону. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 01.03.2013 року зазначив, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Виходячи з вищезазначеного, якщо право власності виникло до 01.01.2004 року (набрання чинності ЦК України 2003 року), то відсутність його державної реєстрації не позбавляє особу права власності. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки право власності у померлої [PERSON] виникло на підставі договору купівлі-продажу до 01.01.2004 року, то відсутність реєстрації зазначеного договору в органах БТІ не позбавляє її права власності, тому вважає за можливе визнати право власності за позивачкою на спадкову частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved