Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року з відповідача на її користь на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], з визначеного судом розміру 1 / 4 частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що під час винесення вищезазначеного рішення суду і станом на час подачі позову відповідач не працював і не працює, останній ухиляється від виконання даного рішення суду, через державну виконавчу службу аліменти стягуються із врахуванням визначеного законодавством мінімального розміру заробітної плати, визначений розмір аліментів є некоректним і дає можливість відповідачу умисно ухилятись від виконання свого обов"язку по утриманню дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що відповідач працює без укладення трудового договору, призначені аліменти стягуються із врахуванням мінімально визначенної заробітної плати, за виконавчим провадженням відповідач має тривалу заборгованість по аліментах, за рішенням суду стягнута пеня за несвоєчасну сплату аліментів, після подачі позову відповідач сплатив 7500 грн. заборгованості по аліментах, відповідач взагалі не цікавиться життям свого сина, який має хворобливий стан і потребує витрат і на лікування, 587 грн. аліментів, які примусово стягуються, не забезпечують потреб дитини, в даний час вона працює із укладенням трудового договору і отримує заробітну плату близько 5000 грн. на місяць, відповідач, який працює без укладення трудового договору, не має постійного заробітку. Дана позиція позивача підтримана в судовому засіданні її представником адвокатом Корзніковим С.В.. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що влаштувався на роботу, гроші на погашення заборгованості по аліментах отримав в позику від друзів, станом на час винесення рішення про стягнення аліментів не працював, мав заборгованість по сплаті аліментів, частково утримував свого сина, який має хворобливий стан. Дана позиція відповідача підтримана в судовому засіданні його представником адвокатом Самойленком М.Д.. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, [PERSON] є платником аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на час розгляду даної справи і до червня місяця 2016 року відповідач заробітку внаслідок виконання роботи за трудовим договором у встановленому КЗпП України не мав, виконавчий лист по даній справі перебуває на примусовому виконанні з 14 січня 2015 року, згідно розрахунку ВДВС Ніжинського МРУЮ розмір поточних аліментів складає 587 грн. 10 коп щомісяця, проплати за період з липня місяця 2015 року по червень місяць 2016 року відсутні, заборгованість по аліментах становить 4696 грн. 80 коп, спільна дитина сторін має хворобливий стан і потребує лікування. Дані обставини сторонами в судовому засіданні не заперечуються. Також сторонами в судовому засіданні визнані обставини щодо наявності заборгованості по аліментах з вини відповідача за період з 01 липня 2015 року по 29 лютого 2016 року, та стягнення в судовому порядку пені за прострочення їх сплати, що узгоджується із даними обставинами, встановленими рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 квітня 2016 року по справі між даними сторонами про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, що враховується судом в порядку ч.ч.1, 3 ст.61 ЦПК України. Відповідно до пояснення від 11 січня 2016 року на адресу державного виконавця відповідач не має змоги сплачувати аліменти у повному обсязі у зв"язку з неналежним рівнем матеріального забезпечення. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правовою позицією Верховного Суду України у справі за №143цс13 від 05 лютого 2014 року, яка враховується судом в порядку ч.2 ст.214 ЦПК України, визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки); при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Із врахуванням вищезазначених доказів наявні підстави для висновку про відсутність працевлаштування відповідача, який є працездатною особою, у встановленому порядку із укладенням трудового договору (угоди) як на час винесення рішення Ніжинського міськрайонного суду від 11 грудня 2014 року так і станом на час розгляду даної справи, що унеможливлює визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в порядку ст.183 СК України, розмір поточних аліментів на виконання вищезазначеного рішення суду становить 587 грн. 10 коп, які свєчасно відповідачем не сплачувались, внаслідок чого в судовому порядку була стягнута із відповідача на користь позивача пеня за прострочення сплати аліментів, що не забезпечує потреби [PERSON], [INFO], зі сторони відповідача і негативно впливає на забезпечення дитини, і як наслідок-порушує її інтереси. За таких обставин суд приходить до висновку, що визначений розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача суттєво порушує інтереси як позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, так і самої дитини, стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини, що є підставою для зміни розміру аліментів, стягнутих з відповідача у частці від заробітку (доходу), на розмір аліментів у твердій грошовій сумі в порядку ст.184 СК України. Відповідачем в судовому засіданні не заперечується відсутність працевлаштування у встановленому порядку до червня місяця 2016 року, отримання нерегулярного доходу, сплати близько 7500 грн. заборгованості по аліментах до початку розгляду даної справи, що свідчить про наявність обставин згідно ч.1 ст.184 СК України. Посилання відповідача щодо отримання позики на погашення заборгованості судом відхиляються, оскільки згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, при цьому відповідачем в судовому засіданні не надані докази на підтвердження укладення даного договору, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Також судом відхиляється довідка ТДВ "Виробниче підприємство "Садко" від 17 червня 2016 року щодо працевлаштування "...[PERSON]...", оскільки відповідач має прізвище "Воропай", дана довідка не є належним доказом згідно ст.58 ЦПК України і не спростовує вищезазначених доказів в їх сукупності. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені в судовому засіданні обставини та можливість надання утримання на малолітню дитину позивачем, яка є працездатною і також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 травня 2016 року у розмірі 1531 грн., і вважає за необхідне стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дитини саме позивачем. Докази на підтвердження визначення розміру аліментів у сумі 2000 грн. відсутні. Посилання позивача на необхідність лікування дитини, як обгрунтування розміру аліментів, судом не приймаються, оскільки позивач відповідно до ст.185 СК України не позбавлена можливості вирішення питання про участь відповідача у додаткових витратах на дитину, зокрема, пов"язаних із хворобою дитини, розмір яких визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial