Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Кредобанк" про визнання кредитного договору №110-08 від 18.03.2008 року удаваним правочином, застосування до нього правил, що застосовуються до кредитних договорів, валютою яких є національна валюта України звернулась [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 березня 2008 року між нею, [PERSON], та ТОВ "Компанія з управління активами "Сібінвест" було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №58/08-Бв, за умовами якого вона набувала права власності на пакет облігацій в кількості 694 штуки за ціною 473 134,50 грн., емітованих ТОВ "СібінвестБуд", які, в свою чергу, надавали право отримати у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На виконання умов даного договору 17.03.2008 року вона сплатила на користь 'ГОВ "Компанія з управління активами "Сібінвест" 142 485,75 грн. Вказані кошти були сплачені нею в безготівковому рядку, шляхом подання Рівненській філії ВАТ "Кредобанк" платіжного доручення №110777 про перерахунок коштів з її рахунку №2620001008228, відкритого в даному банку. Для сплати решти вартості пакета облігацій, яка становила 330 648,75 грн. вона звернулася до Рівненської філії ВАТ «Кредобанк" з проханням отримання даних коштів в кредит. 18 березня 2008 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №110-08, за умовами якого, банк надавав їй цільовий кредит в сумі 65 500,00 доларів США. Отримати кредит в доларах США для розрахунку із ТОВ "Компанія з управління активами «Сібінвест" їй порекомендували працівники банку, пояснюючи це тим, що кредитні ресурси в доларах США коштують дешевше, аніж кредитні ресурси в українській гривні. При цьому, під час укладення кредитного договору її не було попереджено, що вона несе валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором. Зазначені кредитні кошти, згідно з пунктом 2.2 кредитного договору, видані банком на купівлю цінних паперів (іменних безпроцентних (цільових) звичайних облігацій, емітованих ТОВ «СібінвестБуд''. В силу вимог пункту 2.6 договору, кредит видається позичальнику за умови надання підтвердження про внесення за рахунок власних коштів не менше 30% вартості об'єкта кредитування, згідно договору купівлі-продажу цінних паперів №58/08-Бв від 14.03.2008 року. Крім цього, вказаним пунктом було чітко визначено, що кредит видається позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника №2620001008228 у Рівненській філії ВАТ "Кредобанк". Оскільки розрахунки по договору купівлі-продажу облігацій повинні були проводитись в українській гривні, а рахунок №2620001008228, відкритий нею у Рівненській філії ВАТ "Кредобанк" є гривневим, а не валютним, то таке формулювання умов надання кредиту свідчить на користь, того, що працівники банку усвідомлювали той факт, що фактично позика їй надається в національній валюті, а не в іноземній. Оскільки зазначений вище кредитний договір передбачає, що кредит їй надається в доларах США та його погашення має здійснюватись в тій самій валюті, а насправді надання кредиту здійснено в національній валюті України гривні, то вказаний кредитний договір є удаваним правочином. Відповідно до частини 2 статті 235 Цивільного Кодексу України, якщо правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Крім цього, з моменту укладення кредитного договору, вона виконувала взяті на себе обов'язки по кредитному договору, в тому числі, гасила свої боргові зобов'язання та плату за користування кредитом в доларах США. Тому вона рахує, що мають бути перераховані в українську гривню всі платежі сплачені нею в доларах США за комерційним курсом відповідача, який діяв в день погашення заборгованості по кредиту. При застосуванні наслідків удаваного правочину, вважає, що сума платежів, сплачена нею з моменту укладення кредитного договору повинна бути зарахована в рахунок погашення кредиту, виходячи з того, що кредитний договір фактично укладений в гривні на суму 330 648,75 грн. Просить визнати кредитний договір №110-08 від 18.03.2008 року удаваним правочином, застосувати до нього правила, що застосовуються до кредитних договорів, валютою яких є національна валюта України, а саме вважати, що кредит був укладений в гривні на суму 330 648,75 грн. В наданих до суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача позовні вимоги не визнав та вказав, що 18.03.2008 року між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір № 110-08, за умовами якого відповідач зобов'язався надати у власність позивачу грошові кошти (кредит) у розмірі 65\~500,00 доларів США на термін до 17.03.2028 року, а позивач зобов'язалась повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами (п.1.1.- 2.1. кредитного договору). Згідно п. 2.6. кредитного договору, кредит видається позичальнику (позивачу) в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника №2620001008228 у РФ ВАТ «Кредобанк». Договірні зобов'язання відповідач виконав в повному обсязі, шляхом зарахування обумовленої суми на рахунок позивача, що підтверджується меморіальним ордером №112623 від 18.03.2008 року. З вказаного меморіального ордеру вбачається, що на обумовлений рахунок позивача відповідачем було зараховано саме 65 500,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 330 775,00 грн. Пунктом 2.2. кредитного договору були визначені цілі отримання кредиту, а саме: купівля цінних паперів (іменних безпроцентних (цільових) звичайних облігацій, емітованих ТОВ «СібінвестБуд»). Пунктом 2.12. кредитного договору сторонами було погоджено, що з метою дотримання положень п. 2.2. цього договору, на суму отриманого кредиту, якщо він виданий в іноземній валюті, позичальник (позивач) здійснює купівлю гривні через операційну касу банку або на міжбанківському ринку по встановленому курсу на день здійснення операції та одразу зараховує її на свій поточний рахунок, відкритий у банку. Таким чином позивач фактично отримав в кредит в доларах США, як і передбачено кредитним договором, однак відразу його конвертував у гривневий еквівалент для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу цінних паперів №58/08-Бв від 14.03.2008 року у відповідності до умов кредитного договору. Позивач не був позбавлений права укласти Кредитний договір в національній валюті. Підписуючи кредитний договір позичальник (позивач) підтвердив, що ознайомився з умовами кредитування, діючими тарифами банку та загальною вартістю кредиту (п. 9.7. Кредитного договору). Просять в задоволенні позову [PERSON] відмовити за безпідставністю позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу для встановлення , чи виконаний підпис на заяві про видачу готівки № 112743 від 18 березня 2008 року особисто позивачем [PERSON] чи іншою особою. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2008 року між [PERSON] та ТОВ "Компанія з управління активами "Сібінвест" було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №58/08-Бв, за умовами якого позивач набула право власності на пакет облігацій в кількості 694 штуки за ціною 473 134,50 грн., емітованих ТОВ "СібінвестБуд", які, в свою чергу, надавали право отримати у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На виконання умов даного договору 17.03.2008 року позивач сплатила на користь 'ГОВ "Компанія з управління активами "Сібінвест" 142 485,75 грн. Вказані кошти були сплачені нею в безготівковому рядку, шляхом подання Рівненській філії ВАТ "Кредобанк" платіжного доручення №110777 про перерахунок коштів з її рахунку №2620001008228, відкритого в даному банку. Для сплати решти вартості пакета облігацій, яка становила 330 648,75 грн. позивач звернулася до Рівненської філії ВАТ «Кредобанк» з проханням отримання даних коштів в кредит. 18 березня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №110-08, за умовами якого, банк надавав їй цільовий кредит в сумі 65 500,00 доларів США. Згідно п. 2.6. кредитного договору, кредит видається позичальнику (позивачу) в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника №2620001008228 у РФ ВАТ «Кредобанк». Договірні зобов'язання відповідач виконав в повному обсязі, шляхом зарахування обумовленої суми на рахунок позивача, що підтверджується меморіальним ордером №112623 від 18.03.2008 року. З вказаного меморіального ордеру вбачається, що на обумовлений рахунок позивача відповідачем було зараховано саме 65 500,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 330 775,00 грн. Пунктом 2.2. кредитного договору були визначені цілі отримання кредиту, а саме: купівля цінних паперів (іменних безпроцентних (цільових) звичайних облігацій, емітованих ТОВ «СібінвестБуд»). Пунктом 2.12. кредитного договору сторонами було погоджено, що з метою дотримання положень п. 2.2. цього договору, на суму отриманого кредиту, якщо він виданий в іноземній валюті, позичальник (позивач) здійснює купівлю гривні через операційну касу банку або на міжбанківському ринку по встановленому курсу на день здійснення операції та одразу зараховує її на свій поточний рахунок, відкритий у банку. Таким чином позивач фактично отримав в кредит в доларах США, як і передбачено кредитним договором, однак відразу його конвертував у гривневий еквівалент для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу цінних паперів №58/08-Бв від 14.03.2008 року у відповідності до умов кредитного договору. Позивач не був позбавлений права укласти Кредитний договір в національній валюті. Підписуючи кредитний договір позичальник (позивач) підтвердив, що ознайомився з умовами кредитування, діючими тарифами банку та загальною вартістю кредиту (п. 9.7. Кредитного договору). Відповідно ч. 1 ст. 235 Цивільного кодексу України , удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Однак, позивач обґрунтовує свою позицію удаваності договору, вказуючи лише на невідповідність валюти отриманого кредитуй позивач не заперечує та навіть підтверджує, що між ним та відповідачем виникли тільки кредитні правовідносини. Також, статтею 627 Цивільного кодексу України визначена свобода договору відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суть даного принципу полягає в тому, що сторона договору вільна у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Ухвалою суду від 20 травня 2016 року було задоволено клопотання представника позивача і по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Рівненській області. На вирішення експертам були поставлені питання: Ким виконано підпис в графі «Підпис отримувача» на заяві на видачу готівки № 112743 від 18 березня 2008 року? Підпис на заяві на видачу готівки № 112743 від 18 березня 2008 року в графі «Підпис отримувача» виконано [PERSON] чи іншою особою? Чи відповідає дата проставлення підписів (18.03.2008) на заяві на видачу готівки № 112743 від 18 березня 2008 року в графах «Підпис отримувача» , «Контролер», «Виконавець», «Касир» даті формування вказаної заяви, тобто 18 березня 2008 року? Якщо не відповідає, то вказати орієнтовний проміжок часу коли могли вказані підписи бути проставлені в графах «Підпис отримувача» , «Контролер», «Виконавець», «Касир»? 25 жовтня 2016 року на адресу суду від експертів Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Рівненській області надійшло письмове повідомлення № 1.1-194/16 про неможливість проведення експертизи у зв'язку із не наданням позивачем достатньої кількості матеріалів для проведення вказаної експертизи. Відповідно до вимог ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи викладене , суд визнає той факт, що підписи в графі «Підпис отримувача» на заяві на видачу готівки № 112743 від 18 березня 2008 року, на заяві на видачу готівки № 112743 від 18 березня 2008 року в графі «Підпис отримувача» виконано [PERSON] Дата проставлення підписів (18.03.2008) на заяві на видачу готівки № 112743 від 18 березня 2008 року в графах «Підпис отримувача» , «Контролер», «Виконавець», «Касир» відповідає даті формування вказаної заяви, тобто 18 березня 2008 року. Таким чином підстав для визнання кредитного договору №110-08 від 18.03.2008 року удаваним правочином та застосування до нього правил, що застосовуються до кредитних договорів, валютою яких є національна валюта Україн, у суду немає, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed