Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Держави Україна за представництвом Донецької обласної прокуратури, Донецької казначейської служби про стягнення моральної шкоди. Провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] , якою позивач збільшив ціну позову, та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 30 грудня 2020 року він, як власник нерухомого майна, реалізуючи свої права людини та громадянина України на звернення до органу державної влади та його посадової особи з метою ініціювати кримінальне провадження та отримати інформацію щодо результатів досудового розслідування повідомлених ним фактів, реалізуючи права людини та громадянина України на поширення та отримання інформації з метою отримати обґрунтовану відповідь строки, визначені ст. 24, 219 КПК України, звернувся до керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області із заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за ст. 356 Кримінального кодексу України за вхідним номером 408. Однак, заступник керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області [PERSON] не пізніше 24 годин після подання заяви - повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вніс, розслідування обставин, викладених в заяві - повідомленні не розпочав, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань йому не надав, чим порушив права заявника в кримінальному провадженні. Вважає, що протиправною, незаконною, неправомірною є бездіяльність Держави Україна за представництвом Прокуратури Донецької області в особі заступника керівника Слов`янської місцевої прокуратури [PERSON], яка полягає в невиконанні обов`язку прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по його заяві - повідомленню № 408 від 30 грудня 2020 року відповідно до вимог статей 3, 8, 9, 19, 40 Конституції України, статті 214 КПК України. Зазначена бездіяльність відповідача Держави Україна спричинила позивачу моральну шкоду, що полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він як фізична особа зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку із порушенням його прав людини та громадянина, гарантованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, ст. ст. 10, 13 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, порушення його прав, визначених ст. 60 КПК України, що викликало у нього сильні негативні почуття від посягання службових осіб органу державної влади на конституційний лад республіки України, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву, яка оцінюється ним в сумі 900 000 грн. 00 коп. Розумність та справедливість грошового еквіваленту його душевних та моральних страждань у зазначеному розмірі за бездіяльність прокуратури Донецької області як органу державної влади, полягає у фактичному не розгляді вищезазначеної заяви-повідомлення, спроможна бути ефективним засобом попередження порушень з боку відповідача права на ефективний правовий засіб захисту прав людини, права на справедливий судовий розгляд в розумні строки цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні. Виплата моральної шкоди саме у зазначеній сумі дозволить вважати цю виплату розміром матеріальної шкоди, завданої Державі України прокурором [PERSON], винним в порушенні прав позивача, та мають стати відповідними доказами складу службового злочину і підставою для притягнення прокурора [PERSON] до кримінальної відповідальності, що в подальшому стане приводом недопущення іншими прокурорами порушень прав людини та основоположних свобод при виконанні ними своїх службових обов`язків. Розрахунок суми моральної шкоди визначений на підставі методики професора [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з Держави Україна за представництвом Донецької обласної прокуратури, ЄДРПОУ 25707002, за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] , реєстраційний номер: [ADDRESS] , моральну шкоду, спричинену порушенням права [PERSON] поширювати та отримувати інформацію, права на розгляд органом державної влади його заяви-повідомлення вхідний номер 408 від 30 грудня 2020 року та на отримання обґрунтованої відповіді від посадової особи органу державної влади у встановлений законом строк відповідно до норм статей, 3, 5, 8, 9, 13, 19, 34, 38, 40 Конституції України та частини 1 статті 214 КПК України, порушенням права [PERSON] на ефективний правовий засіб захисту прав людини відповідно до статей 1, 10, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), відповідно до статей 8, 10, 19, 21 Загальної декларації прав людини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), відповідно до статей 14, 19, 25 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року), в сумі 900 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року судом було задоволено заяву позивача та у відповідності до вимог ст. 93 ЦПК України було зобов`язано керівника Донецької обласної прокуратури та Державної казначейської служби надати, як свідка, письмові відповіді на запитання позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив заявлені вимоги, навів доводи аналогічні доводам викладеним у позовній заяві та просив її задовольнити. Також в судовому засідання позивача було допитано у якості свідка. Відповідач: представник Донецької обласної прокуратури Кравченко Р.О. що діє на підставі довіреності від 02 червня 2021 року, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи викладені у відзиві на уточнену позовну заяву. Відповідач, представник Державної казначейської служби України, який був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в суді, до судового засідання не з`явився, від Бєди К.Г. , яка діє на підставі довіреності № 5-18-08/5259 від 11 березня 2021 року на електронну пошту суду надано відзив на позов про стягнення моральної шкоди. Враховуючи, що представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду позову у суді, останнім надано відзив, суд вважає розглянути справу за відсутності представника відповідача Державної казначейської служби України У відзиві на уточнену позовну заяву представник Донецької обласної прокуратури, зазначив наступне. Щодо розгляду заяви-повідомлення [PERSON] від 30 грудня 2020 року. Встановлено, що 30 грудня 2020 оку [PERSON] звернувся до Слов`янської місцевої прокуратури з заявою-повідомленням щодо самовільного та протиправного перешкоджання [PERSON] входу на подвір`я житлового будинку [ADDRESS] . Вказану Заяву прокуратурою 30 грудня 2020 спрямовано до Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області для перевірки доводів заявника. Вказану відповідь прокуратури [PERSON] не оскаржено. Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2021 року у справі № 234/11835/20 частково задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність посадових осіб Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 30 грудня 2020 року щодо самовільного та протиправного перешкоджання [PERSON] увійти на подвір`я житлового будинку [ADDRESS] . Зобов`язано посадову особу Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області внести відповідні відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] від 29 грудня 2020 року. На виконання вказаної ухвали 22 січня 2020 року відомості до ЄРДР за № 12021055510000060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Вказує, що відповідно до ч.6 ст. 1176, ч. 1 ст. 1167 ЦК України та абз. 2 п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому доказуванню позивачем підлягають: протиправне діяння відповідачів; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправним діянням і шкодою; вина відповідачів. Однак позивачем не доведено належними доказами вказаних обставин. Також вказує, що ухвала слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2021 року у справі № 234/11835/20 не стосується прокуратури. Предметом розгляду було зобов`язання посадової особи поліції внести відомості до ЄРДР. Позивачем не підтверджено протиправність дій відповідачів. Відповідно до ст. ст. 2, 303 КПК України, факт протиправних дій підлягає встановленню у кримінальному-процесуальному порядку відповідним рішенням. На теперішній час у кримінальному провадженні №12021055510000060 рішення, дії або бездіяльність прокурора протиправними не визнавались, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває, тобто говорити про його неефективність або відсутність результатів передчасно, безпосередньо сама ухвала слідчого судді не свідчить про протиправність дій відповідача. У межах цивільного судочинства суд не може перевіряти законність кримінально - процесуальних дій слідчого чи прокурора. Ухвала слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2021 року у справі № 234/11835/20 є формою судового контролю на стадії досудового розслідування, вона не свідчить про протиправність дій відповідача. Вказаною ухвалою протиправними дії чи бездіяльність відповідача не визнавалась, лише було зобов`язано вчинити певні дії. Саме по собі задоволення під час досудового розслідування скарг на невнесення відомостей до ЄРДР або нерозглянутих клопотань не створює підстав для відшкодування. Крім того, сам факт задоволення скарги та зобов`язання вчинити певні дії вже є достатньою справедливою сатисфакцією й не вимагає додаткової грошової компенсації, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у справах "Надточій проти України", "Гурепка проти України". Збільшення розміру позовних вимог до 900 тис. грн взагалі позивачем нічим не підтверджено, суперечить методології розрахунку моральної шкоди, наданого самим же позивачем. Правову позицію, за якою реалізація позивачами свого процесуального права і оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивачів, що викладено в ухвалі Верховного суду від 07 жовтня 2020 року № 6-4140св20. Щодо надання відповідей на поставлені позивачем питання, зазначає наступне. Відповідно до п.2 с. 6 ст. 93 ЦПК України учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи. Предметом даного спору є відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок розгляду заяви - клопотання позивача № 408 від 30 грудня 2020 року. Натомість запитання поставлені позивачем до відповідача не стосуються питань спричинення моральної шкоди позивачу. Таким чином вважає, що відсутні підстави надання відповідей на поставлені питання. Частина поставлених питань стосується бажання відповідача домогтися від органів прокуратури тлумачення норм права та дати оціночні судження, які не відносяться до компетенції відповідача. У зв`язку з вищевикладеним та оскільки позивачем не доведено факт протиправних дій або бездіяльності відповідача, а також конкретні негативні наслідки від них, то підстави для відшкодування йому шкоди відсутні, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві представника Державної казначейської служби України зазначено, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Державна казначейська служба не вчиняла будь-яких протиправних дій щодо позивача, не приймала будь-яких рішень по відношенню до конституційних прав позивача, не вчиняло дій, що мали наслідком порушення прав позивача. Державна казначейська служба України виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі, Казначейство не уособлює собою державу Україну, а його рахунки не уособлюють собою державний бюджет України. Прийняття рішення про стягнення безпосередньо з Державної казначейської служби України моральної шкоди є порушенням норм конституції України та загальних положень ЦК України, у зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] суду пояснив, що рішенням суду було задоволено його вимоги у цивільній справі за його позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] . При спробі пройти до будинку через головну хвіртку [PERSON] став чинити йому перешкоди. З приводу вказаного інциденту він звернувся з заявою - повідомленням про вчинення правопорушення до керівника Слов`янської міської прокуратури, яку було зареєстровано за № 408. До своєї заяви він долучив дані про право власності на будинок, тому прокурор повинен був не пізніше 24 годин внести відомості про повідомлене ним правопорушення до ЄРДР. Однак заступником керівника Слов`янської місцевої прокуратури [PERSON] його заяву-повідомлення було переслано до відділу поліції для прийняття рішення в межах компетенції. Однак відомості за його заявою - повідомленням до ЄРДР не були та він був вимушений звертатися до суду з скаргою на невнесення відомостей про повідомлене ним кримінальне правопорушення до ЄРДР та тільки після задоволення його скарги відомості за його заявою - повідомленням були внесені та розпочато досудове розслідування. Однак до теперішнього часу винний не покараний, що викликало у нього негативні емоції, оскільки були порушені його права. Прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області [PERSON] не були виконані вимоги Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, внаслідок чого позивач зазнав негативні емоції: гнів, невпевненість в собі, обурення, відчай. Спричинена йому бездіяльністю відповідача моральна шкода у розмірі 900 000,00 грн. полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він, як фізична особа, зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, гарантованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву. У зв`язку зі зверненням до суду, він змушений був витрачати свій час та кошти, що також приводило його до певних переживань, непорозуміння. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ДН № 170634 від 08 жовтня 2001 року, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,0496 га в межах згідно з планом та 0,0106 - у постійне користування, яка розташована на території Слов`янської міської ради по [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 248230647 від 15 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 4/50 часток житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2021 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] шляхом усунення перешкод в користуванні останнім земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , що знаходиться в спільній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме зобов`язано [PERSON] , не перешкоджати жодним чином проходу та проїзду [PERSON] на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] через наявні в`їзді ворота та хвіртку зі сторони [ADDRESS] . Відповідно до заяви - повідомлення [PERSON] , він 30 грудня 2020 року звернувся до керівника Слов`янської місцевої прокуратури Бакуменко О.М. з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за перешкоджання йому вільно зайти до будинку [ADDRESS] . Як зазначено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.04.2021 № 243/11715/18 до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурор не є учасником кримінального провадження та не виконує процесуальні функції, є лише реєстратором заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, оскарження бездіяльності якого визначено окремо частиною першою статті 214 КПК України. Вказану заяву заступником керівника Слов`янської місцевої прокуратури [PERSON] було спрямовано до Слов`янського відділу поліції ГУ Національної поліції України для прийняття рішення в межах компетенції, про що було належним чином повідомлено заявника. Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 20 січня 2020 року, скаргу [PERSON] на невнесення відомостей до ЄРДР було задоволено частково, зобов`язано посадову особу Слов`янського відділу поліції внести до ЄРДР відомості за заявою [PERSON] . На виконання ухвали суду Слов`янським відділом поліції ГУНП в Донецькій області 22 січня 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] та розпочато кримінальне провадження № 12021055510000060. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно п.16 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди мають суворо додержуватися передбаченого ст. 56 Конституцією України права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданими незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої частинами 1-5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Згідно з пунктом 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, дослідивши всі надані сторонами та позивачем докази, суд приходить до висновку про те, що не підтверджено обставин з приводу того, що внаслідок бездіяльності посадової особи органів прокуратури, яка встановлена судовим рішенням, позивачеві завдано моральної шкоди, та позивачем не надано належних та допустимих доказів з підтвердження зазначених обставин. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Враховуючи, що жодної з перелічених незаконних дій щодо [PERSON] вчинено не було, як вбачається з його позовної заяви та наданих ним пояснень у судовому засіданні, стаття 1176 ЦК України не підлягає застосуванню до виниклих спірних правовідносин. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач. Обставини справи свідчать про те, що оскарження [PERSON] бездіяльності заступника керівника Слов`янської місцевої прокуратури [PERSON] щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви-повідомлення [PERSON] про вчинення кримінальне правопорушення за ст. 356 КК України свідчить про реалізацію останнім права на оспорювання процесуальної діяльності прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди, відповідно до ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу прокуратури, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст. ст. 77, 81 ЦПК України). Позивач має надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення саме йому моральної шкоди, а також наявність зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Належних та допустимих доказів того, що судовим рішенням встановлено вину відповідача, його бездіяльність належним чином визнана неправомірною, позивачем не надано, тобто вину відповідача в спричиненні моральної шкоди саме позивачеві не доведено. Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені. Лише незгода позивача з прийнятим працівниками органів прокуратури процесуальним рішенням, яке було ним оскаржене в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. [PERSON] не надав об`єктивних доказів, якими б підтвердив спричинення йому моральної шкоди діями заступника керівника Слов`янської місцевої прокуратури [PERSON], а лише зазначив, що такі дії викликали у нього почуття обурення та гніву. На підтвердження факту спричинення позивачу моральної шкоди позивачем надано докази - показання свідка. Оцінюючи показання свідка - позивача [PERSON] , допитаного у якості свідка в порядку ст.92 ЦПК України, суд зазначає, що у нього немає підстав ставити під сумнів достовірність обставин, повідомлених свідком, однак, зауважує, що ці докази не є достатніми у розумінні ч.1 ст.80 ЦПК України для підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачу. До такого висновку суд прийшов також аналізуючи показання свідка у сукупності з письмовими доказами по справі, а саме свідок повідомляв про наявність у позивача негативних емоційних переживань внаслідок невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою - повідомленням. З матеріалів справи вбачається, що відомості за заявою [PERSON] від 30 грудня 2020 року були внесені до ЄРДР 22 січня 2021 року на виконання ухвали слідчого судді. Таким чином, внаслідок оцінки показань допитаного свідка у сукупності з матеріалами справи, судом не встановлено спричинення [PERSON] моральної шкоди, оскільки [PERSON] звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення 30 грудня 2020 року, 30 грудня 2020 року його заяву було спрямовано до Слов`янського ВП ГУНП для вжиття заходів, передбачених КПК України, про що заявник був належним чином повідомлений. [PERSON] , не погодившись з таким рішенням прокурора, оскаржив бездіяльність слідчому судді. За результатами розгляду скарги слідчим суддею скаргу було задоволено, зобов`язано посадових осіб Слов`янського відділу поліції внести відомості до ЄРДР за заявою-повідомленням [PERSON] . На виконання ухвали слідчого судді 22 січня 2021 року відомості за заявою [PERSON] внесені до ЄРДР, розпочато досудове розслідування за № 120210055510000060. Суд вважає, що позивач не довів, що внаслідок протиправних дій чи бездіяльності він зазнав моральних чи фізичних страждань, а також не надав належних доказів, які б свідчили про те, що протиправні дії чи бездіяльність взагалі мали місце, негативні наслідки, що вплинуло на зміну звичайного способу життя позивача, не доведено обґрунтування підставності вимог, їх відповідності вимогам законодавства, не представлено доказів на підтвердження ним обставин, тобто, жодних доказів, у розумінні ст. ст. 77,78 ЦПК України в обґрунтування вказаних обставин позивачем не надано, у зв`язку з чим в заявлених вимогах про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом та у задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то суд приходить до переконання, що судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed