Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Сторожинецької міської ради Сторожинецького району, Чернівецької області [PERSON] , третя особа на стороні відповідачів - Відділ Держземагенства у Сторожинецькому районі, Чернівецької області про визнання незаконним та скасування в частині рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради №75 від 09.04.1997року, визнання недійсним в частині договору дарування земельної ділянки серії ВКК № 946588 № 2473 від 02 червня 2008 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 354345 виданого від 04.07.2008 року в частині посвідчення права власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки належному власнику, посилаючись на наступне. В ході перевірки, проведеної Чернівецькою прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері на підставі постанови №78 від 11.12.2013 року щодо додержання вимог земельного законодавства при використанні земель залізничного транспорту в адміністративних межах Сторожинецької міської ради Сторожинецького району, Чернівецької області встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради №75 від 09.04.1997 року щодо передання у приватну власність земельної ділянки площею 0,0800 га для обслуговування жилого будинку [PERSON], частина земель смуги відведення, які знаходяться в постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця» були незаконно передані у приватну власність Подаючи позов в інтересах зазначеного державного підприємства прокурором переслідується мета повернення у постійне користуванні ДТГО «Львівська залізниця» земельної ділянки площею 0,0159 га, яка була незаконно та безпідставно надана [PERSON] та в подальшому передана [PERSON] на підставі договору дарування від 02 червня 2008 року № 2473. Прокуратурою встановлено, що в результаті обстеження земель смуги відведення залізниці в межах перегону Глибока-Буковинська-Берегомет з км 17+046 по км 24+380 щодо фактичного їх використання згідно цільового призначення, виявлено, що з км 21+640 до км 21+670 м ліва сторона по ходу кілометра розташована земельна ділянка гр. [PERSON] на відстані 6,4 м від осі головної колії. Смуга відведення залізниці за матеріалами інвентаризації земель 1959 року на зазначеній ділянці складає 15 м від осі головної колії. Земельна ділянка гр. [PERSON] площею 0,0200 га частково розташована в смузі відведення залізниці. Площа перекриття складає 0,0159 га. Земельна ділянка смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» площею 0,0159 га була передана у власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Сторожинецької міської ради №75 від 09.04.1997 року. Залізниця як суміжний користувач проект відведення земельної ділянки, акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі [PERSON] не погоджувала та дозволу на вилучення земельної ділянки площею 0,0159 га не надавала. Вищезазначене первинне рішення Сторожинецької міської ради в частині передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0159 га є таким, що суперечить чинному законодавству та порушує право Залізниці на користування наданою їй земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, а отже таким, що підлягає визнанню незаконним та скасуванню в частині. Договір дарування земельної ділянки серії ВКК № 946588 №2473 від 02 червня 2008 року є похідним від вищенаведеного правовстановлюючого документа який необхідно визнати недійсним в частині передання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0159 га. Крім того, державний акт на земельну ділянку серії ЯЕ № 354345, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010881900379, виданий на ім'я [PERSON] на підставі вищезазначеного договору дарування, необхідно визнати недійсним в частині посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0159 га. Окрім того, ширину смуги відведення у даному місці підтверджено Будівельними нормами і правилами, глава 39 - залізничні дороги колії 1520 мм. СНиП 11-39-76 та нормами відводу земель для залізниць СН 468-74, відповідно до яких було збудовано залізничне полотно та облаштовано смугу відведення залізниці, що відображено у вищезгаданому Плані. Відповідно до вказаних норм, ширина смуги відведення на ділянці перегону Глибока-Буковинська-Берегомет з км 21+640 до км 21+670 м ліва сторона по ходу кілометра становить 15,0 м від осі колії, а земельна ділянка гр. [PERSON] знаходиться на відстані 6,4 м від осі колії (копія акту обстеження земельної ділянки) та частково розташована в межах смуги відведення. Площа перекриття складає 0,0159 га. Зокрема, житлову забудову необхідно відокремлювати від залізничних ліній санітарно-захисною зоною шириною 100 м від осі крайньої залізничної колії за умови забезпечення нормативних рівнів шуму в прилеглих об'єктах та на території забудови. При розташуванні залізниці у виїмці та при здійсненні спеціальних шумозахисних заходів розміри санітарно-захисної зони встановлюються з урахуванням забезпечення на території житлової забудови нормативних рівнів шуму, але не менше 50 м. При цьому не менше 50% площі санітарно-захисної зони повинно бути озеленено. Відстань від меж садових ділянок до осі крайньої залізничної колії слід приймати не менше 50 м при обов'язковому використанні шумозахисного озеленення шириною 25-30 м або інших шумозахисних заходів. Земельна ділянка [PERSON] знаходиться на відстані 6,4 м від осі головної колії і була надана для ведення особистого селянського господарства, чим порушено вищезазначені норми законодавства. 17.03.2014 року від Прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері надійшло клопотання про збільшення позовних вимог в якому просять визнати недійсним договір дарування земельної ділянки серії ВКК №946588 №2473 від 02 червня 2008 року в частині передання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0159 га. В судовому засіданні Чернівецький прокурор Сірко Р.Б. з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері та в інтересах держави в особі Державної адміністрації залізничного транспорту України - Державного територіального галузевого об'єднання "Львівська залізниця" змінені позовні вимоги підтримав , просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник Державної адміністрації залізничного транспорту України - Державного територіального галузевого об'єднання "Львівська залізниця" надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги підтримує , просить їх задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача виконавчого комітету Сторожинецької міської ради [PERSON] не визнала змінені позовні вимоги, вказала що позивачем пропущено строк позовної давності, просить суд відмовити у позові повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не визнала змінені позовні вимоги, та вказала, що позивач не навів жодного нормативного акту в якому була б закріплена норма щодо ширини смуги відведення до колії залізної дороги. Також відповідач [PERSON] вказала що позивачем пропущено строк позовної давності, просить суд відмовити у позові повністю. В судовому засіданні представник третьої особи відділу Держземагенства у Сторожинецькому районі , Чернівецької області Никифорюк М.І. не визнав змінені позовні вимоги, вказав що позивачем пропущено строк позовної давності, просить суд відмовити у позові повністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що спірна земельна ділянка знаходиться біля залізничної дороги та обробляється [PERSON] Заслухавши пояснення, учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд вважає, що змінені позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, так як про порушене право Державного територіального галузевого об'єднання "Львівська залізниця" стало відомо в ході перевірки, проведеної Чернівецькою прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері на підставі постанови №78 від 11.12.2013 року щодо додержання вимог земельного законодавства при використанні земель залізничного транспорту в адміністративних межах Сторожинецької міської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області. Рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради №75 від 09.04.1997року в частині передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0159 га є таким, що суперечить чинному законодавству та порушує право Залізниці на користування наданою їй земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, а отже таким, що є незаконним та підлягає скасуванню в частині , а також договір дарування земельної ділянки серії ВКК № 946588 № 2473 від 02 червня 2008 року є похідним від вищевказаного правовстановлюючого документа який являється недійсним в частині передання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0159 га. Крім того, державний акт на земельну ділянку серії ЯЕ № 354345, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010881900379, виданий на ім'я [PERSON] на підставі вищезазначеного договору дарування, необхідно визнати недійсним в частині посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0159 га. Загальними засадами, затвердженими постановою ЦВК СРСР від 15.12.1928 року, передбачалось, що землі для потреб транспорту вважаються землями спеціального призначення (ст.54), використовуються на підставі особливих положень про ці землі (ст. 55), оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплюються за ними, проводиться в порядку відведення, Союз РСР безпосередньо здійснює розпорядження землями, які відведені підприємствам та організаціям загальносоюзного значення (підпункт б) ст.2). Міськими землями вважались землі в межах міста, за виключенням земель спеціального призначення (ст.57 Загальних засад), землі спеціального призначення в розпорядження відповідних земельних та міських органів поступали лише за однієї умови, а саме, коли мине потреба у використанні землі для потреб транспорту (ст.56 Загальних засад). Відповідно до Положення „Про землі надані транспорту", затвердженим постановою Ради народних комісарів СРСР № 50 від 07.02.1933 р., землями, наданими транспорту, визнавались перелічені в ст.4-8 цього Положення землі. Відповідно до пункту 4 цього Положення до залізничних транспортних земель відносились землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об'єктами залізничної інфраструктури. Порядок відводу земель під будівництво об'єктів інфраструктури залізничного транспорту, надання цим землям статусу земель залізничного транспорту і земель спеціального призначення визначався «Положенням про порядок порушення і розгляду клопотань по питаннях про відведення земель для державних, громадських потреб та інших потреб, які потребують рішення Ради Міністрів СРСР або Міністра сільського господарства СРСР», затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 1240 від 22 червня 1954 року, постановою Ради Міністрів УРСР «Про порядок розгляду питань відведення земель для державних, громадських та інших потреб» № 922 від 06.07.1954, Інструкцією про норми та порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відводу», затвердженою наказом Міністерства шляхів сполучення СРСР від 01.11.1955року, постановою Ради Міністрів СРСР від 27.01.1962 № 83 „Про впорядкування відводу земель для залізниць і автомобільних шляхів, водовідвідних і зрошувальних каналів, та інших лінійних споруд», Інструкцією про норми та порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відводу», затвердженою наказом Міністерства шляхів сполучення СРСР від 30.01.1963, Основами земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік, затверджених Законом СРСР № 3401-V11 від 13.12.1968. Введений Земельним кодексом УРСР 1970 року інститут державних актів права користування земельною ділянкою поширювався на нові земельні ділянки при їх відведенні, посвідчення державними актами права користування на існуючі та наявні у користуванні землі не вимагалося згідно з Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 25 грудня 1970 року N 3338-VII „Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР", відповідно до якого Земельний кодекс Української РСР 1970 року застосовується до земельних правовідносин, що виникли після введення в дію Кодексу, тобто з 1 січня 1971 року (пункт 2), по земельних правовідносинах, що виникли до 1 січня 1971 року, Земельний кодекс Української РСР застосовується до тих прав і обов'язків, які виникнуть після введення в дію Кодексу (пункт 3). Земельний кодекс УРСР 1970 року встановлював, що до компетенції Союзу РСР в галузі регулювання земельних відносин належали розпорядження єдиним державним земельним фондом у межах, необхідних для здійснення повноважень Союзу РСР відповідно до Конституції СРСР; встановлення основних положень землекористування і землеустрою (ст.6), надання земель у користування здійснювалось у порядку відведення, надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадилось тільки після вилучення цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу (ст.16). Згідно зі статтею 98 ЗК УРСР 1970 року користування землями залізничного, водного, повітряного, трубопровідного транспорту, гірничої промисловості та іншими землями в межах міста здійснювалось в порядку, встановленому спеціальним законодавством. Положення про землі транспорту, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 08.01.1981 № 24, встановлювало, що до земель залізничного транспорту відносяться землі, зайняті: залізничними шляхами сполучення та безпосередньо прилягаючими до них спорудами і будівлями (залізничне полотно, мости, тунелі, сигнальне обладнання, службово-технічні приміщення тощо); залізничними під'їзними шляхами, що належать залізниці Міністерства шляхів сполучення, а також залізничними під'їзними шляхами, що належать підприємствам, установам і організаціям інших міністерств та відомств і розташовані за межами території (земель) цих підприємств, установ і організацій; станціями із всіма приміщеннями, спорудженнями енергетичного, локомотивного, вагонного, шляхового і вантажного господарств, водопостачання і каналізація, захисними і закріплюючими насадженнями, службовими, жилими і культурно-побутовими приміщеннями та іншими будівлями, які мають спеціальне призначення по обслуговуванню залізничного транспорту (пункт 15), розміри земельних ділянок, наданих для зазначених цілей, визначались у відповідності з затвердженими у встановленому порядку нормами чи проектно-технічною документацією (пункт 2). При дослідженні письмових доказів судом встановлено, що документами, які підтверджують перебування земельної ділянки у постійному користуванні залізниці є «План границ полосы отвода линии Адыканта-Берегомет» Львовской железной дороги в административных границах Сторожинецкого района Черновицкой области, затверджений старшим землевпорядником Сторожинецького району, начальником Чернівецької дистанції шляхів та начальником Чернівецької дистанції захисних лісонасаджень, податкова декларація з плати за землю та довідка (форма 6-зем) Державного земельного агентства в Чернівецькій області про те, що під об'єктами залізничного транспорту в адміністративних межах м. Сторожинець, Сторожинецького району, Чернівецької області знаходяться землі площею 22,193 га. Позивачем надано акт обстеження земель смуги відведення залізниці в межах перегону Глибока-Буковинська-Берегомет з км 17+046 по км 24+380 щодо фактичного їх використання згідно цільового призначення, виявлено, що з км 21+640 до км 21+670 м ліва сторона по ходу кілометра розташована земельна ділянка гр. [PERSON] на відстані 6,4 м від осі головної колії. Смуга відведення залізниці за матеріалами інвентаризації земель 1959 року на зазначеній ділянці складає 15 м від осі головної колії. Земельна ділянка гр. [PERSON] площею 0,0200 га частково розташована в смузі відведення залізниці. Площа перекриття складає 0,0159 га. Також, наявність розташування в смузі відведення залізниці земельної ділянки площею 0,0159 га підтверджується графічними матеріалами (планом земельних ділянок)ПП «Ріга», яке надає землевпорядні послуги (в тому числі з інвентаризації земель) ДТГО «Львівська залізниця». Отже, ДТГО «Львівська залізниця» доведено її право землекористування на земельні ділянки в межах смуги відведення, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна на підставі «Плана границ полосы отвода линии Адыканта-Берегомет» Львовской железной дороги в административных границах Сторожинецкого района, Черновицкой области, затвердженого старшим землевпорядником Сторожинецького району, начальником Чернівецької дистанції шляхів та начальником Чернівецької дистанції в 1959 році. Також, залізниця не втратила право землекористування на земельні ділянки які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, що обґрунтовується наступними нормами законодавства. Згідно із положен ням пункту 5 постанови Верховної Ради Української PCP від 18 грудня 1990 p. № 562-ХІІ «Про порядок вве дення в дію Земельного кодексу Української PCP» громадяни, під приємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи зем лекористування. Пунктом 6 поста нови Верховної Ради Української PCP від 18 грудня 1990 p. № 563-ХІІ «Про земельну реформу» визначе но, що землекористувачі повинні до 1 січня 2008 р. оформити право власності або право користування землею. Проте Рішенням Консти туційного Суду України від 22 ве ресня 2005 р. № 5 рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про по стійне користування земельними ділянками) положення Кодексу щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування були визнані неконституційними. При цьому варто враховувати, що при зміні законодавства та запро вадженні інституту державних актів до ЗК України вимоги щодо їх оформлення поширювалися тіль ки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отри маня актів на існуючі та ті, що є у користуванні, землі. Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України "Про залізничний транспорт", управління залізницями та іншими підприємствами залізничного транспорту, що належать до загальнодержавної власності здійснюється органом управління залізничним транспортом - Державною адміністрацією залізничного транспорту України. Для реалізації своєї соціальної та економічної суті залізниці наділяються майном та землями, які забезпечують функціонування залізниці за своїм цільовим призначенням та у відповідності до ч. 4 ст. 84 Земельного Кодексу України відносяться до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність. Статтею 67 Земельного Кодексу України передбачено, що до земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного та інших видів транспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту. У відповідності до ст. 68 Земельного Кодексу України, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про транспорт» та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт» до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно п. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч. 2 п. 10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 21 ЦК України, передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Право власності особи на земельну ділянку, згідно ст. 378 ЦК України, може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно положень ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Отже,земельна ділянка [PERSON] знаходиться на відстані 6,4 м від осі головної колії і була надана для ведення особистого селянського господарства, чим порушено вищезазначені норми законодавства. Приймаючи до уваги, що позов підлягає задоволенню, суд,

Outcome: approved