Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Катанської сільської ради В.Писарівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ Держгеокадастру у В.Писарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в [ADDRESS], на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4918 га, розташовану в межах Катанської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого за № 258. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - Катанської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області - також надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,4918 умовних кадастрових гектарів, розташована в межах Катанської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого за № 258. З довідки виконкому Катанської сільської ради В.Писарівського району № 598 від 23.12.2015 року вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № [NUMBER] від 09.09.2016 року (а.с.12,42). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являється його син - позивач [PERSON]; їх родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача (а.с.11). Згідно довідки виконкому Катанської сільської ради № 341 від 19.10.2016 року видно, що позивач відвідував свого батька був присутній на похоронах. Після смерті свого батька розпорядився його майном, отримав свідоцтво про смерть. Це вказує на те, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном після смерті свого батька. (а.с.60). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER] від 09.09.2016 року після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.43). Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Таким чином, в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У зв'язку із втратою правовстановлюючого документа (Державного акта) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Втрата Державного акта на право приватної власності за землю серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 30 від 16.04.2016 року, що мається в матеріалах справи (а.с.13-14). З повідомлення приватного нотаріуса Н.В.Васильченко (а.с.10) у вчиненні нотаріальної дії відмовлено, оскільки не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved