Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки. В позові зазначив, що 20 квітня 2011 року нею було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2, 81 га з СВК «Поляна» с. Савинці Ярмолинецького району терміном 10 років. Умовами даного договору сторони передбачили, що вказана земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, умови збереження стану об'єкта оренди: використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення та умов договору. Також умовами договору серед обов'язків орендаря передбачено - ефективно використовувати землю, не допускати погіршення екологічного стану на території в результаті господарської діяльності. Однак, відповідач з моменту укладення даного договору своїх зобов'язань за договором по ефективному використанню земельної ділянки згідно з умовами цього Договору не виконує і протягом останніх кількох років взагалі не обробляє належну їй земельну ділянку. Умовами договору оренди також передбачено, що підставою розірвання даного договору є вимога однієї із сторін у випадку невиконання стороною обов'язків, передбачених цим Договором. Відповідно до положень ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Законом України "Про оренду землі"(ст. 24) передбачено, права та обов'язки орендодавця, і що він має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів тощо. Крім того ст. 25 даного Закону передбачено права та обов'язки орендаря, які полягають в тому, що орендар земельної ділянки зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. В свою чергу Законом України "Про охорону земель"( ст. 35) передбачено, що землекористувачі, в тому числі і орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням, забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям. Відповідач своїх зобов'язань по використанню орендованої земельної ділянки за цільовим призначення згідно з договором оренди та обов'язків по дотриманню екологічної безпеки землекористування і збереження родючості грунтів не виконує, на протязі трьох років земельну ділянку не обробляє взагалі, що призводить до її забур'янення та заростання чагарниками. Своїми діями відповідач порушує передбачені земельним законодавством та договором оренди землі вимоги до орендаря. До початку розгляду справи по суті відповідач подав заперечення проти позову, в яких зазначив, що в квітні 2011 року керівництво СВК «Поляна» пішло на зустріч позивачу і уклало договір оренди, незважаючи на ту обставину, що вказана земельна ділянка протягом останніх 10 років не знаходилась в сільськогосподарському обробітку. СВК «Поляна» за домовленістю з іншим землекористувачем - ТОВ «Агро-М» провели обмін земельних наділів, і земельну ділянку позивача мав би обробляти інший землекористувач (ТОВ «Агро-М»), якому відійшов весь земельний масив поля, на території якого і знаходиться земельна ділянка позивача, що є економічно доцільним. Позивач у своїй заяві не вказує про те, що орендар, не маючи можливості обробляти саме її земельну ділянку, протягом всього терміну оренди справно і в повному обсязі виплачував орендну плату, тому відсутні підстави вважати, що земельна ділянка використовується не за призначенням. Щодо інших підстав розірвання договору, то зазначені вище обставини не використання цієї земельної ділянки саме відповідачем, не є причинами дострокового розірвання договору оренди. Просив у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що 20 квітня 2011 року вона уклала договір оренди земельної ділянки з відповідачем. Вже 3 роки її земельна ділянка не обробляється. Крім цього, до передачі в оренду земельна її ділянка тривалий час не оброблялася, як не обробляються суміжні земельні ділянки. Ствердила, що орендна плата відповідачем сплачується вчасно. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, суду пояснив, що позивач не навела підстав для розірвання договору оренди. Так, відповідач належним чином виконує свої обов'язки, передбачені договором, вчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату позивачу. В договорі оренди земельної ділянки не передбачено, коли саме орендар має приступити до використання земельної ділянки. За домовленістю із ТОВ «Агро-М» відповідач обробляє іншу земельну ділянку, а земельну ділянку позивача разом із сусідніми ділянками має обробляти ТОВ «Агро-М». Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в цілому, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 10 ЦПК України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. ч 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20 квітня 2011 року між [PERSON] (позивачем) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Поляна» с. Савинці Ярмолинецького району (відповідачем) укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 81 га, яка розташована на території Савинецької сільської ради за межами с. Савинці Ярмолинецького району, на строк 10 років. Зазначений договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Ярмолинецькому районі, про що вчинено запис від 20 липня 2011 року за № 682588604000150. Ці обставини підтверджуються копією договору оренди від 20.04.2011р. та копією державного акта на право приватної власності на землю від 07.12.2000р. (а.с. 5-6). Орендар (СВК «Поляна») вчасно і в повному обсязі сплачує орендодавцю ([PERSON].) орендну плату, що підтверджується довідкою відповідача від 13.05.2014р. (а.с. 25). До передачі в оренду земельна ділянка позивача тривалий час не перебувала в сільськогосподарському обробітку, що визнається сторонами, тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню. Відповідно вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотною умовою договору оренди землі є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» та п.п. 35, 36 Договору передбачено припинення договору оренди землі шляхом його розірвання на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Так, умовами вказаного Договору оренди від 20 квітня 2011 року не передбачено строки, в які орендар зобов'язаний приступити до використання земельної ділянки, тому твердження позивача про порушення відповідачем ст. 25 Закону України «Про оренду землі» є безпідставним. Згідно п. 15 Договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. А п. 16 передбачає, що цільове призначення земельної ділянки - землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В п. 30 Договору сторони передбачили обов'язки орендаря: використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та умов цього Договору; ефективно використовувати земельну ділянку, не допускати погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї господарської діяльності; своєчасно сплачувати орендну плату; відшкодовувати орендодавцеві заподіяну Орендарем шкоду стану земельної ділянки; здійснювати комплекс заходів щодо охорони земель, збереження і підвищення родючості грунтів та поліпшення інших корисних властивостей землі; зберігати геодезичні знаки, межі осушувальних систем; дотримуватися режиму санітарних зон і територій, що особливо охороняються. Належних і допустимих доказів того, що відповідач використовує спірну земельну ділянку не за цільовим призначенням, не ефективно використовує земельну ділянку, допустив погіршення екологічної обстановки і не здійснював комплекси по збереженню і підвищенню родючості грунтів, позивач суду не надала. Таким чином, оскільки позивач не довів, а суд не встановив, в чому саме полягає істотність порушення умов договору відповідачем, яка саме шкода заподіяна позивачу, чого саме сподівалася отримати вона при укладенні договору оренди та позбавилася цього, тому у задоволенні позову [PERSON] до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Поляна» про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 2, 81 га, який укладено 20 квітня 2011 року між [PERSON] та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Поляна» с. Савинці Ярмолинецького району, необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed