Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

ПАТ КБ « ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідачки 5768,46 грн. заборгованості за укладеним сторонами 13.02.2008 року кредитним договором № K2XRRU23241336, посилаючись на те, що позичальниця не виконує взяті на себе зобов"язання щодо погашення кредиту. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав . Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково на суму 1000 грн., вказавши, що вона спочатку сплачувала кредит, але після вагітності та народження [INFO] сина [PERSON] вона не мала на той час можливості працювати, а так як у неї на утриманні знаходиться ще й малолітній син [PERSON], [INFO], у неї склалося вкрай скрутне матеріальне становище, що позбавило її можливості виконувати свої обов"язки по сплаті кредиту. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ході судового розгляду справи встановлено, що згідно умов укладеного сторонами 13.02.2008 року кредитного договору № K2XRRU23241336 відповідачка отримала кредит у розмірі 4559,56 грн. із строком його повернення до 13.02.2009 року зі сплатою 0,12 відсотків річних. При цьому, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" Стандарт) складає між нею та банком договір. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до заяви та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" Стандарт) договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання (з 13.02.2008 року по 13.02.2009 року). Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Пунктом 5.4, 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" Стандарт) передбачений порядок нарахування неустойки та п"ятирічний строк позовної давності. В порушення взятих на себе зобов"язань позивачка не виконувала їх належним чином по щомісячному погашенню суми кредиту, в зв"язку з чим відповідно до умов надання кредиту позичальниці нарахована заборгованість в розмірі 1404,55 грн. по тілу кредиту, 0,44 грн. відсотків, а також їй нараховано 5017,14 грн. пені та 750,88 грн. штрафних санкцій за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором згідно п.п. 5.2, 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком. Водночас, суд враховує, що рішенням Чуднівського районного суду від 14.11.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" уже стягнено заборгованість в розмірі 1404,55 грн. по тілу кредиту, із відмовою у задоволенні вимог щодо стягнення 0,44 грн. заборгованості по процентам, 4601,98 грн. пені та 800,35 грн. штрафу, нарахованих банком станом на 04.04.2011 року. Дане рішення суду ніким не оскаржувалося і наразі набуло законної сили. Відповідачка у судовому засіданні визнала позовні вимоги щодо стягнення з неї неустойки в розмірі 1000 грн. і суд, приймаючи обгрунтованість вимоги щодо сплати неустойки як умови забезпечення виконання зобов"язання, вважає за можливе застосувати ст. 551 ч. 3 ЦК України, зменшивши розмір неустойки до 1000 грн., виходячи із вимог розумності та справедливості. При цьому суд виходить з того, що з огляду на попереднє судове рішення нарахування неустойки можливе з 05.04.2011 року з врахуванням встановленого у договорі строку позовної давності. Приймає до уваги суд і той факт, що відповідно до укладеної сторонами угоди банк фактично передбачив три різних види штрафних по своїй суті санкцій до відповідачки за однотипне порушення зобов"язання. Також суд враховує співмірність розміру пені з розміром боргу за основним зобов'язанням; ступінь виконання зобов'язання боржником; обставини, пов"язані із зміною матеріального становища відповідачки в зв"язку із її вагітністю та народженням другої дитини, що негативно вплинуло на її здатність в цей час працювати, отримуючи відповідні доходи, що змінило на гірше її майновий стан, а тому суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 1000 грн. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. у порядку погашення понесених по справі судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved