Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала на її ім'я особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла усе належне їй майно. До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) площею 3,31 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії [NUMBER] від 18.10.1996 року на право земельну частку (пай), що перебула у колективній власності КСП "Колос" с. Зозівка Липовецького району Вінницької області. Оскільки оригінал Сертифікату було втрачено за життя спадкодавця, це стало приводом для звернення позивачу до суду із зазначеним позовом, яким вона просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) по КСП "Колос" с. Зозівка Липовецького району Вінницької області. З квітня 2005 року по день смерті [PERSON] проживала разом із позивачем по [ADDRESS], проте була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, оскільки вважала, що прийняла її в порядку визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України. З метою оформлення спадщини позивач просить суд встановити факт її проживання із [PERSON] в період з 20.04.2005 року по день смерті останньої. По причині втрати оригіналу Сертифікату, в позивача наявні перешкоди в отримані в нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв'язку з чим вона просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) по КСП "Колос" с. Зозівка Липовецького району Вінницької області. До суду представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Голова Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки учасники справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6), яка на випадок своєї смерті склала на ім'я [PERSON] особисте розпорядження (заповіт, а.с. 9), яким заповіла усе належне їй майно. До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) площею 3,31 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області. З повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 08.06.2018 року №01-09/480, а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №52205049 слідує, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена. В паспорті громадянина України, що виданий на ім'я [PERSON], відсутня відмітка про реєстрацію її місця проживання за адресою місця проживання [PERSON], а тому для оформлення спадщини заявнику слід встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Суд розглядає справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України). Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Встановлення факту про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має. Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України). З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Outcome: approved