Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначає, що 14.09.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 839/3/27/38/7-432 на купівлю автотранспортних засобів. Також 14.09.2007 року між ними було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 839/3/27/38/7-433. Рішенням Лозівського міськрайонного Харківської області № 2-245/2010 від 16.02.2010 року було стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 839/3/27/38/7-432 від 14.09.2007 року в розмірі 146246,63 грн., заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 839/3/27/38/7-433 від 14.09.2007 року у розмірі 2181,96 грн., державне мито у сумі 1484,29 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». 15.10.2019р. між АТ "Альфа-Банк" та AT "Укрсоцбанк" було підписано передавальний акт, згідно якого правонаступником усіх активів та зобов`язань AT "Укрсоцбанк" стало АТ "Альфа-Банк". Таким чином, АТ «Альфа-Банк» є новим кредитором за Кредитним договором № 839/3/27/38/7-432 від 14.09.2007року. Станом на сьогодні рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.02.2010 року залишається не виконаним. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача заборгованість в період з 26.05.2018 року по 26.05.2021 року в розмірі 46660 грн. 23 коп., що складається з: 3 % річних - 13502,96 грн.; інфляційних витрат - 33157,27 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року та Протоколу №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» (який в свою чергу є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк») з 15.10.2019 року. Судом встановлено, що 14.09.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 839/3/27/38/7-432 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у сумі 17899 доларів США зі сплатою 11,4 % річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10.09.2014 року включно. 14.09.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 839/3/27/38/7-433. Взяті на себе зобов`язання за договором кредиту № 839/3/27/38/7-432 від 14.09.2007 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] кредит, однак в порушення умов договору\~позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.02.2010 року позов Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] задоволено, достроково розірвано договір кредиту № 839/3/27/38/7-432 від 14.09.2007 року та договір відновлювальної кредитної лінії № 839/3/27/38/7-433 від 14.09.2007 року, стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №839/3/27/38/7-432 від 14.09.2007 року у розмірі 146246,63 грн., за договором відновлювальної кредитної лінії №839/3/27/38/7-433 від 14.09.2007 року у розмірі 2181,96 грн., державне мито у сумі 1484,29 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Зазначене рішення суду до теперішнього часу не виконано. Відповідно до вимог ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно частини першої статті 18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом положень статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно розрахунку банку, [PERSON] станом на 26.05.2021 року має заборгованість в розмірі 46660,23 грн., з яких 3% річних за період з 26.05.2018 року по 26.05.2021 року - 13502,96 грн.; інфляційні вттрати за період з 26.05.2018 року по 26.05.2021 року - 33157,27 грн. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] 3% річних, відповідно до ст.625\~ЦПК України, є обґрунтованими. Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних витрат, суд зазначає наступне. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~- індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка в даному випадку була предметом договору, індексації не підлягає. Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року по справі №564/2199/15 висловив правову позицію, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на зазначене, оскільки предметом укладеного між сторонами договору кредиту №839/3/27/38/7-432 від 14.09.2007 року була іноземна валюта 17899 доларів США, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача АТ «Альфа-Банк» на підставі ст. 625ЦК\~України необхідно стягнути лише 3% річних нарахованих на суму заборгованості, а у задоволенні вимог про стягнення інфляційних витрат відмовити за їх безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial