Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства "Акцент-Банк", звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 07.08.2008 року у розмірі 23155,81 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.08.2008 року [PERSON] 07.08.2008 року отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. ПАТ "Акцент-Банк" свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач за вказаним кредитним договором свої зобов'язання належним чином не виконує, своєчасно не вносить кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим станом на 19.03.2014 року має заборгованість за кредитним договором б/н від 07.08.2008 року у розмірі 23155,81 грн. В судове засіданя від представника позивача Капітонова М.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог. Одночасно з заявою він надав письмові пояснення стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до судовго засідання заперечення стосовно позовних вимог та просила застосувати строки позовної давності, в задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити без неї. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦПК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами по справі договору б/н від 07.08.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відомостей про те, що платіжна картка видавалася відповідачу суду не надано. [PERSON] отримала кредитні кошти на підставі заяви про що надала особистий підпис. Відповідно п.1.1 Статуту Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства "Акцент Банк". Згідно розрахунку, заборгованість за кредитним договором станом на 19.03.2014 року становить 23155,81 гривень, яка складається з наступного : 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 11436,96 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 7140 грн. - заборговність по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1078,85 грн. - штраф ( процентна складова). В силу вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач після отримання коштів 07 серпня 2008 року свою заборгованість за кредитним договором не сплачувала. Проте, ПАТ "Акцент-Банк" звернулись до суду із даним позовом лише 13 травня 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення позову, а відповідач, відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності, проте позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, інших строків позовної давності ані кредитним договором, ані умовами надання банківських послуг, не передбачено. В той час як ст.259 ЦК України передбачає необхідність укладення договору про збільшення строку позовної давності у письмовій формі. Положення п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, за яким договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання та вважається пролонгованим на той же самий строк, якщо ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, суд не може врахувати, оскільки п.9.12 зазначених умов визначає кінцевий строк дії договору, а не строк виконання зобов'язання. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів після його отримання 07.08.2008, а з вимогами про повернення кредиту банк звернувся 13.05.2014. В матеріалах справи наявна заява відповідача про застосування позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст.267 ЦК України ). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст.264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України ). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст.261 ЦК України ). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України . При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки позичальником не погашалась заборгованість за кредитом після отримання коштів 07.08.2008, то саме з цього часу рахується початок перебігу позовної давності. Таким чином, позивач повинен був звернутися за захистом порушеного права до 07.08.2011 року, оскільки сторонами кредитних правовідносин не обумовлювався інший (не загальний в три роки) строк, однак позивач звернувся до суду зі спливом строку позовної давності. Відповідно до вимог статті 266 ЦК України , - зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). На підставі ч.4 ст.267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 264, 525, 526, 530, 257, 1049, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed