Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 30 грудня 2012 року по день пред"явлення позову, по 03 жовтня 2014 року, в сумі 37153 гривні 60 копійок та 1000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] змінили розмір позовних вимог, просять стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 30 грудня 2012 року по день виплати заборгованості, по 15 вересня 2014 року, в сумі 35971,44 гривень і в обгрунтування позову пояснили, що 17 жовтня 2006 року позивач був прийнятий на роботу на посаду начальника комунального підприємства «Рокитнекомунсервіс» відповідно до наказу №45 від 17.10.2006 року. 29 грудня 2012 року був звільнений з роботи на підставі статті 39 КЗпП України (наказ №40 від 29.12.2012 року), в зв"язку з виходом на пенсію. Всупереч вимогам ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні не були виплачені всі нараховані належні при звільненні виплати, заборгованість в сумі 2402,95 гривень стягнута на підставі судового наказу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2014 року і виплачена 15 вересня 2014 року. Сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на користь [PERSON] за час затримки розрахунку складає 35971 (тридцять п"ять тисяч дев"ятсот сімдесят одну) гривні 44 копійок, що підтверджується відповідним розрахунком, який долучений до позовної заяви. Відповідач в день звільнення [PERSON] не провів повний розрахунок, а фактично його здійснив більш ніж через півтора року, що заподіяло позивачу величезні моральні страждання, весь час переживав з приводу існування його сім`ї через що він і його сім`я були позбавлені нормального життєвого спілкування з оточуючими людьми. Постійні протягом більше року звернення [PERSON] до роботодавця прохання стосовно виплати йому належних сум заробітної плати, які по праву йому належать, були безрезультатними та лише принижували його людську гідність. Тому вважає, що згідно ст. 237-1 КЗпП України відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Просять стягнути з відповідача 35971,44 гривень - середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати і 1000 гривень моральної шкоди. Представник відповідача Горблюк О.М. в судовому засіданні позовних вимог позивача не визнала та пояснила, що підприємство не мало можливості виплатити заборгованість по заробітній платі позивачу, так як були заблоковані рахунки виконавчою службою, стягувалися кошти по акту ревізії, на час звільнення позивача в підприємства була заборгованість по заробітній платі у всіх працюючих, в 2013 році проводилася виплата розрахункових за вісім років невикористаних відпустоксім"ї померлого головного бухгалтера, були інші термінові виплати, а селищна рада не дала дотації на погашення боргів. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача , дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Статтею 47 КЗпПУ визначено, що роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, зазначені в ст.116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень, наведених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. [PERSON] звільнений з посади начальника КП "Рокитнекомунсервіс" в зв"язку з виходом на пенсію відповідно до наказу № 40 від 29 грудня 2012 року КП "Рокитнекомунсервіс" (а.с.5). Сторони в судовому засіданні підтвердили , що станом на 01.01. 2013 року борг підприємства КП «Рокитнекомунсервіс» по належних при звільненні [PERSON] виплатах складає 6204, 35 гривень (а.с. 50 ), частково заборгованість по вказаних виплатах виплачувалася (а.с. 51-58), станом на 03 квітня 2013 року залишилися не виплачена сума 2402, 95 копійок. Відповідно до судового наказу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2014 року з КП «Рокитнекомунсервіс» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 2402,95 гривень (а.с.8), яка виплачена [PERSON] 15 вересня 2014 року (а.с.9). За встановлених по справі обставин, суд приходить до переконання, що відповідач порушив право позивача щодо повного розрахунку в день звільнення, а саме частково не виплатив нараховану грошову допомогу у разі виходу на пенсію керівника відповідно до умов контракту ( а.с.45) та визнає обгрунтованими та доведеними позовні вимоги про стягнення на його користь 35971, 44 грн. середнього заробітку за час затримки з 30 грудня 2012 року по 15 вересня 2014 року розрахунку при звільненні на підставі ст.117 КЗпП України. Розрахунок проведено відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року Порядку обчислення середньої заробітної плати.Розрахунковий період- заробітна плата за два повні останні місяці роботи - 3800 гривень (а.с. 6), кількість робочих днів в жовтні - листопаді 2012 року - 45, середньоденна заробітна плата - 84,44 ( 3800: 45 = 84,44). Кількість робочих днів з 30 грудня 2012 року по 15 вересня 2014 року склала 426 днів. Сума компенсації - 426 х 84,44 = 35971,44 гривні (а.с.10, 69). Розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати відповідачем не оспорюється. Пояснення відповідача, про відсутність коштів, дотацій та інші фінансові труднощі підприємства не підтверджені жодним належним доказом і не можуть свідчити про відсутність вини КП "Рокитнекомунсервіс" і виключати його відповідальність. За таких обставин, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази окремо та у їх сукупності суд дійшов висновку, що підлягає стягненню середній заробіток за час затримки при звільненні з 30 грудня 2012 року по 15 вересня 2014 року в сумі 35971,44 грн. У відповідності до ст. 237-1 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до переконання, що діями відповідача, які полягали у порушенні відносно позивача трудового законодавства в частині своєчасної виплати заробітної плати, позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки порушення його прав призвели до моральних страждань і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, але з урахуванням обставин справи і виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування в 1000 гривень є надмірним, а розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним і достатнім за вказаних обставин є 300 гривень. Судові витрати у відповідності ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 362 гривні 71копійка.

Outcome: partial