Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

06.06.2017 позивач звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області з даним позовом, де просить ухвалити рішення, якимзмінити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на мою користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми 350 грн. на аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до його повноліття . Свій позов позивач мотивує тим, що позивач проживав в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26 липня 2010 року до осені 2014 року. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилися дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. На даний час діти перебувають на утриманні позивача, так як відповідач залишив сімю та повернувся до батьків. Відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання двох дітей згідно з судовими рішеннями, але тривалий час не сплачує їх. Аліменти на утримання дочки [PERSON] були стягнуті у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до її повноліття . Аліменти на утримання сина [PERSON] були стягнуті з відповідача в твердій грошовій сумі 350 грн.. Позивач бажає змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь сина [PERSON] з твердої грошової суми на аліменти в частці від заробітку( доходу). Позивач не може працювати, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років, позивач не має. СК України передбачає обовязок батьків надавати матеріальне утримання своїм неповнолітнім дітям. Позивачеві відомо, що будь-які інші утримання із заробітної плати, крім аліментів, з відповідача не проводяться. Він працездатний, працює за домовленістю, матеріально забезпечений і має змогу сплачувати мені аліменти, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засіданні позивач зявився, позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання зявився, позов не визнав, вказавши що не має змоги сплачувати аліменти. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення на підставі такого. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.07.2010, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР №062574, виданим виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Шполянського району Черкаської області (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СР №197461 від 27.01.2015, виданого виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] народився 20.01.2015, актовий запис №1. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 10.02.2015з [PERSON], на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 06.02.2015 і до повноліття дитини. Під час вирішення зазначеної справи відповідач вказував, що він ніде не працює і, крім того, вже сплачує позивачу аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з довідкою №406 від 19.05.2017, виданою Лозуватською сільською радою Шполянського району Черкаської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дійсно знаходяться на утриманні матері [PERSON], [INFO] (а.с.7). 10.02.2017 Шполянським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист №2/710/147/2015, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] мають стягуватися аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 06.02.2015 і до повноліття дитини (а.с.8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 05 лютого 2014 року ухвалив постанову у справі №6-143цс13, предметом якої був спір про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі і зробив правовий висновок про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути нижче чим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в редакції яка діяла до 08.07.2017. При цьому, у звязку із набранням чинності 08.07.2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Враховуючи те, що відповідач не надав доказів щодо його непрацездатності, тому суд задовольняє позов частково, змінює спосіб присудження аліментів та стягує з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 08.07.2017 та з 08.07.2017 не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня звернення до суду та до повноліття дитини [PERSON], [INFO], тобто до 20.01.2033. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Підстав для негайного стягнення зміненого розміру аліментів суд не вбачає. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 179-184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial