Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

До Рівненського міського суду з позовом до Рівненського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу НДЦ "Рівнеагропромпродуктивність", третя особа на стороні відповідача Український науково-дослідний інститут продуктивності агропромислового комплексу Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення суми матеріальної допомоги при звільненні з роботи звернувся [PERSON]. В обґрунтування позову вказав, що згідно запису в трудовій книжці в період з 01.06.1991 року по 15.06.1998 року працював в Рівненській обласній нормативно-дослідній станції праці на посаді головного технолога відділу нормування праці в будівництві, з 15.06.1998 року по 12.10.2002 року в «Рівнеагропромпраці» на посаді провідного інженера відділу нормування праці в будівництву 12.10.2002 року по 16.03.2009 року -в НДЦ «Рівнеагропромпродуктивність» на посаді провідного фахівця науково-дослідного відділу продуктивності та економічних нормативів у харчовій і переробній промисловості, обслуговуючих галузях та будівництві,звідки був звільнений по скороченню штатів працівників. З 2009 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Рівненському районі, по рішенню якого йому призначена пенсія за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,незважаючи на його право на наукову пенсію за нормами Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». З цієї причини Рівненським науково-дослідним центром продуктивності по домовленості з Українським науково дослідним інститутом продуктивності агропромислового комплексу йому не було виплачено матеріальної допомоги при виході на пенсію,передбаченої ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Крім того вказує, що , постановою Рівненського районного суду від 01 лютого 2013 року визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі щодо відмови в призначенні йому пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про науково і науково-технічну діяльність»,зобов'язано вказане управління призначити та виплачувати пенсію відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», зарахувавши до стажу наукової роботи період роботи з 01 червня 1991 року по 15 червня 1998 року в Рівненській обласній нормативно-дослідній станції на посаді головного технолога відділу нормування праці в будівництві. Рішення суду набрало законної сили і було виконане,управлінням Пенсійного фонду України в Рівненському районі з 01.02.2013 року призначено пенсію за нормами Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність ». У вересні 2013 року, після отримання перерахованої згідно рішення суду пенсії, позивач повторно звернувся до Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу з проханням про виплату матеріальної допомоги ,однак до теперішнього часу відповіді так і не отримав. Рівненський науково-дослідний центр продуктивності агропромислового комплексу НДЦ «Рівнеагропромпродуктивність» також відмовив йому у виплаті матеріальної допомоги ,мотивуючи цю відмову рішенням Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу. Відмову у виплаті йому матеріальної допомоги вважає незаконною,оскільки відповідно до ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» при виході на пенсію наукового працівника йому виплачується матеріальна допомога в розмірі шести посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат, а тому звернувся до суду з позовом про захист своїх прав. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові та просять суд постановити рішення яким, стягнути з Рівненського науково-дослідного центру продуктивності агропромислового комплексу НДЦ «Рівнеагропромпродуктивність» матеріальну допомогу в розмірі шести посадових окладів . Представники відповідача Гнатюк Ю.О. та Гордієвич О.А. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити позивачу в задоволенні його вимог в повному обсязі на підставі письмових заперечень які просять взяти за основу при прийнятті рішення . Представник третьої особи на стороні відповідача Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу в судове засідання не з»явився, однак подав до суду письмові заперечення, згідно яких просять суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на письмові заперечення , а також просять суд проводити розгляд справи за відсутності представника. Суд, заслухавши учасників судового розгляду дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази і оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наявність претензійних вимог стосовно стягнення суми матеріальної допомоги при звільненні у розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат, передбачених ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», спростовується тим, що, відповідно до ст. 24 Закону при виході на пенсію з посади наукового працівника йому видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових працівників підприємств, установ, організацій за наявності стажу для чоловіків - 12,5 років. Для надання грошової допомоги науковому працівнику повинні бути наявні у сукупності такі умови: вихід на пенсію, тобто звільнення з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП України); працівник має виходити (звільнятися) на наукову пенсію, яка призначається при досягненні пенсійного віку, чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі наукового стажу - не менше 20 років; звільнення має бути проведене тільки з наукової посади, перелік яких визначено ст. 22-1 та ст. 22-2 Закону і Постановою КМУ від 04.03.2004 № 257. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 10.03.2009 року була призначена загальна пенсія на віком, а не наукова. Крім того, [PERSON] продовжував працювати на своїй посаді і був звільнений 16.03.2009 року у зв'язку зі скороченням штату за ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Враховуючи вищезазначені обов'язкові умови для отримання грошової допомоги, суд приходить до висновку, що грошову допомогу науковий працівник має право отримати у разі виходу на пенсію згідно з Законом «Про загально державне пенсійне страхування». Стаття 24 Закону дає право на отримання грошової допомоги в розмірі 6 місячних окладів саме при припинені правовідносин з установою. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, позивачу з 10.03.2009 року була призначена пенсія по віку відповідно до Закону «Про загальнодержавне пенсійне страхування». Таким чином, позивач отримав право на виплату йому грошової допомоги визначений ст. 24 Закону. Але дана допомога не була виплачена, оскільки відповідно до Закону, днем виходу на пенсію є день звільнення з посади наукового працівника, тобто була відсутня одна обов'язкова умова для її виплати, а саме, факт звільнення з роботи. Позивач вказує, що після призначення пенсії, він продовжував виконувати свої трудові обов'язки і був звільнений 16.03.2009 року за скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до цього, з ним були проведені всі розрахунки передбачені законодавством, в тому числі і виплачена вихідна допомога. Крім того, суд звертає увагу те, що розірвання трудового договору відбулося з ініціативи уповноваженого ним органу, а не працівника на що, не потрібна була його заява. Крім того , при виході на пенсію 10.03. 2009 року (без припинення трудового договору з установою), позивач не звертався до адміністрації із заявою про виплату йому грошової допомоги, що є обов'язковою підставою для здійснення такої виплати. Суд також звертає увагу на ту обставину, що позивачем порушено строк для звернення до суду за захистом. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що за захистом порушеного права та оспорюваного права чи охоронюваного трудовим законодавством інтересу, працівник може звернутися до суду з позовом в такі строки загальний строк-тримісячний строк з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, у разі порушення законодавства про оплату праці, про стягнення належної йому заробітної плати - без обмеженння будь-яким строком. Враховуючи вимоги ст. 233 КЗпП України, щодо захисту порушеного та оспорюваного права, [PERSON] мав право оскаржити дії роботодавця щодо свого звільнення протягом трьох місяців з дня, коди він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, тобто до 16 червня 2009 року, чого ним не було зроблено, а тому термін позовної давності в даному випадку - пропущено без поважних причин Крім того, на підставі Постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2013 року за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі про визнання протиправними дій та рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, за позивачем визнано право на призначення та виплату пенсії згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» у зв'язку з наявністю відповідного наукового стажу. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013 року рішення першої інстанції залишилося без змін , тобто вступило в силу і позивач отримав право на наукову пенсію за рішенням суду. Однак, і після вступу в силу судового рішення про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України призначити [PERSON] наукову пенсію, а це 23.04.2013 року, ним не було оскаржено невиплачену суму вихідної допомоги у встановлений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк з моменту, коли він дізнався про порушення свого права, який закінчився 23.07.2013 року. Таким чином, при звільнені позивача [PERSON] за ч.і ст.40 КЗпП України, яке не було оскаржено останнім, відповідач діяв на законних підставах і за сукупністю обставин не мав підстав для виплати грошової допомоги при виході на наукову пенсію Тобто, в даному випадку, позивач повинен був звернутися за захистом свого порушеного права до суду в тримісячний строк після звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників) а саме, до 10.06.2009 року. Позивач вважає, що при звільненні відповідач повинен був їй виплатити шість місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, передбачених Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Порядок виплати науковим працівникам грошової допомоги в розмірі 6 місячних окладів був введений ч. 10 ст. 24 в новій редакції Закону України від 01.12.98 р. №284-XIV "Про наукову і науково-технічну діяльність" Згідно зазначеної норми, грошова допомога повинна виплачуватися за наявності певнх умов. З положень ст. 24 Закону випливає, що під терміном "вихід на пенсію" слід розуміти призначення працівнику пенсії. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія працівникові призначається після його звертання за отриманням пенсії в будь-який момент після виникнення права на пенсію. А оскільки право на пенсію у працівника виникає згідно з різними нормативними документами, то й вимоги до виникнення такого права будуть різними. Так, у частині 3 ст. 24 Закону сказано, що пенсії науковим працівникам призначаються після досягнення пенсійного віку й за наявності відповідного стажу наукового працівника. У цьому випадку йому призначалася пенсія в розмірі, визначеному ст. 24 Закону. У частині 5 Закону зазначається: "Після виходу на пенсію науковий працівник може бути прийнятий на роботу в наукову установу за терміновим трудовим договором (контрактом)". Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що вихід на пенсію працівника саме як наукового працівника (а не на пенсію за віком) означає призначення йому пенсії в розмірі, визначеному Законом, за умови подальшого звільнення з посади наукового працівника. Статтею 24 Закону визначено право наукового працівника на отримання грошової допомоги при виході на пенсію. Однак конкретної прив'язки "виходу на пенсію" до цього Закону законодавець не дає. Крім того, згідно зі ст. 24 Закону, для отримання грошової допомоги введений скорочений науковий стаж (для чоловіків - 12,5 року, для жінок - 10 років) порівняно з науковим стажем, необхідним для отримання пенсії згідно із Законом (для чоловіків - 20 років, для жінок - 15 років). Отже, можна зробити висновок про те, що грошову допомогу науковий працівник має право отримати у разі виходу на пенсію згідно з Законом "Про пенсійне забезпечення". Таким чином, в задоволенні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на його користь грошової допомоги в розмірі шести посадових окладів необхідно відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Outcome: dismissed