Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.10.2007 року у розмірі 136702,05 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.10.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви, який складається із самої заяви, а також запропонованих позивачем «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів», які викладені на банківському сайті. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.07.2020 року утворилась заборгованість в сумі 152105,62 грн., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 2600,54 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 147605,08 грн., заборгованість за пенею 1900,00 грн. До стягнення позивач просить 136702,05 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2600,54 грн., заборгованість за нарахованими відсотками за період з 09.10.2007 року по 31.12.2019 року 134101,51 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за наявності одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством "Приватбанк" (з 14.06.2018 змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (скорочена назва - АТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] підписана «Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку», в якій зазначено, що відповідач погодився з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить договір про надання банківських послуг (а.с. 11). З цієї заяви вбачається, що базова процентна ставка за користування кредитом становить 1,9 % в місяць на залишок заборгованості. До Анкети-заяви позивач також додав з сайту Приватбанку Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 12-21). Згідно довідки позивача, відповідачу були видані наступні кредитні картки (а.с. 7): - № [NUMBER] , дата відкриття 09.10.2007 року, термін дії жовтень 2015 року; - № [NUMBER] , дата відкриття 29.07.2013 року, термін дії червень 2017 року. Згідно з довідкою «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н)», позичальнику був встановлений кредитний ліміт на кредитну картку № [NUMBER] : 16.11.2007 року на суму 250 грн., 21.07.2012 року збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн., 29.07.2013 року збільшено кредитний ліміт до 3000,00 грн., 15.05.2014 року кредитний ліміт зменшено до 2810,00 грн., 08.12.2014 року кредитний ліміт зменшено до 2723,35 грн., 20.01.2020 року кредитний ліміт зменшено до 0, 00 грн. (а.с. 10). До позовної заяви позивачем доданий розрахунок заборгованості за Договором б/н від 09.10.2007 року (а.с. 3-5), з якого вбачається, що станом на 31.07.2020 року позивачем визначена заборгованість у розмірі 152105,62 грн., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 2600,54 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 147605,08 грн., заборгованість за пенею 1900,00 грн. До стягнення позивач просить 136702,05 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2600,54 грн., заборгованість за нарахованими відсотками за період з 09.10.2007 року по 31.12.2019 року 134101,51 грн. З виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що остання у період з серпня 2013 року по травень 2014 користувалася кредитними коштами за кредитною карткою № [NUMBER] , погашення заборгованості відповідачем з грудня 2014 року не здійснювалось (а.с. 6-8). Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На виконання вищенаведеної норми, позивачем надано розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, з яких вбачається заборгованість за кредитним договором, яка виникла у [PERSON] перед банком, в той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, його погашення або незгоди з розрахунком суми заборгованості до суду не надано. Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, зокрема, за тілом кредиту у розмірі 2600,54 грн. Що стосується заборгованості по процентам, вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначалося вище, відповідачу була видана кредитна картка № [NUMBER] (термін дії жовтень 2015 року), та якою відповідач користувалася шляхом зняття готівки, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача. \~ \~ \~ \~Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після жовтня 2015 року (закінчення строку кредитної картки (строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. З розрахунку заборгованості за Договором б/н від 09.10.2007 року вбачається, що станом на 31.10.2015 року, розмір нарахованих відсотків становить 2249,41 грн., а тому саме ця сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 4849,95 грн., яка складається із заборгованості за\~тілом кредиту 2600,54 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 2249,41 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн. (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 74,58 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial