Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. До складу спадщини входить майно, а саме 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок збудований в 1968 році і належав до колгоспного двору членами якого були її дід - [PERSON] , баба - [PERSON] та батько - [PERSON] . Всі члени набули права спільної сумісної власності, а саме по 1/3 частки вказаного будинку. Позивач прийняла спадщину в строк передбачений законом, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, про що свідчить відповідна заява. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. Однак постановою від 21 жовтня 2019 року нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Іншими спадкоємцями за законом є мати померлого та його дружина. Оскільки вона позбавлена можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, просить позов задовольнити і визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 87,6 кв.м, житловою площею 70,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. В ході здійснення підготовчого провадження за клопотанням позивача [PERSON] було залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов. Представник відповідача Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився однак подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зазначає, що наміру приймати спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] не має. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 12 січня 2000 року [PERSON] народилася [INFO] в с. Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області та її батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] 21 січня 1999 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 19 березня 2019 року. Після смерті останнього приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик Іриною Ярославівною 12 липня 2019 року заведену спадкову справу №106/2019, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру №56831433 від 12 липня 2019 року. Із свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 30 листопада 1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської районної Ради народних депутатів №236 від 28 листопада 1989 року «Про оформлення права власності на жилі будинки» вбачається, що цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з трьох членів, головою якого є [PERSON] . Згідно реєстрового напису зазначений будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстрований в Тернопільському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з трьох членів, головою якого є [PERSON] та записаний в реєстрову книгу №4 сторінка №52 за реєстром №273 30 листопада 1989 року. З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1304 від 27 вересня 2019 року та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 30 вересня 2019 року, які виготовлені Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та побудований у 1968 році. Відповідно до довідки №1305 виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 27 вересня 2019 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30 листопада 1989 року. Довідкою Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №765 від 18 вересня 2019 року підтверджується, що житловий будинок по [ADDRESS] рахується за гр. [PERSON] та станом на 01 липня 1990 року вказаний житловий будинок є колгоспним двором, членами якого були: голова колгоспного двору - [PERSON] , 1928 року народження (помер [INFO] ), дружина - [PERSON] , 1934 року народження, син [PERSON] , 1957 року народження (помер [INFO] ). Згідно довідки Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №568 від 09 липня 2019 року батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований по [ADDRESS] . [ADDRESS] . З померлим на день смерті була зареєстрована мати - [PERSON] , 1934 року народження. 12 липня 2019 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Чопик Ірині Ярославівні заяву № 257 про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті її сина [PERSON] , який помер [INFO] , в користь дочки померлого, тобто її внучки [PERSON] . 12 липня 2019 року позивач [PERSON] прийняла весь обсяг спадкового майна після смерті її батька [PERSON] , що підтверджується заявою №258 від 12 липня 2019 року. 21 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик Іриною Ярославівною винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1162/02-31 відповідно до якої під час розгляду документів поданих позивачем [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , було встановлено, що будинок належав колгоспному двору та складається з трьох членів двору, однак відсутній правовстановлюючий документ на вказаний будинок, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та не проведена державна реєстрація права власності. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні (Постанова Пленуму Верховного суду України «про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року). У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Судом встановлено, що відповідно до довідки Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №765 від 18 вересня 2019 року житловий будинок по [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року відносився до дворів колгоспного типу в якому були зареєстровані та проживали троє осіб: голова колгоспного двору - [PERSON] , 1928 року народження (помер [INFO] ), дружина - [PERSON] , 1934 року народження, син [PERSON] , 1957 року народження (помер [INFO] ), в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння. Як вказано у технічному паспорті на будинок, житлові будинки та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1990 року. Право власності членів колгоспного двору на вказаний будинок підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 30 листопада 1989 року. Відповідно до ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи дату смерті [PERSON] ( [INFO] ) порядок спадкування його майна регулюється нормами ЦК України. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дочка - [PERSON] , дружина - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно заяв наданих приватному нотаріусу Чопик І.Я. позивач [PERSON] прийняла все спадкове майно її батька в шестимісячний строк, що відповідає вимогам закону, а мати померлого [PERSON] відмовилася від спадщини за законом, після смерті свого сина, в користь внучки. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду повідомила суд про відсутність бажання приймати частку спадкового майна після смерті її чоловіка [PERSON] та не вчинила жодних дій які б свідчили про її намір прийняти спадщину. Враховуючи викладені вимоги законів та досліджені у судовому засіданні письмові докази суд дійшов висновку, що 1/3 частка житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] , який помер [INFO] , як частка у майні колишнього колгоспного двору, позивач [PERSON] - спадкоємець за законом першої черги вчасно прийняла спадщину після смерті батька, інші спадкоємці спадщину не прийняли, однак позивач позбавлена можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, а тому суд приходить до висновку, що право позивача слід захистити, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 87,6 кв.м, житловою площею 70,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved