Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Прокурор\~ Чернігівського району Чернігівської області\~\~ звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним наказ [PERSON] управління Держземагентства у Чернігівській області від 17 червня 2014 року № 25-424/14-14-сг, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Улянівської сільської ради Чернігівського району площею 0,12 га для індивідуального садівництва, визнати недійсним наказ [PERSON] управління Держземагентства у Чернігівській області від 14 жовтня 2014 року № 25-3165/14-14-сг, яким затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1171 га (кадастровий номер 7425585700:04:000:8090) для індивідуального садівництва, розташовану на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, визнати недійсним свідоцтво про право власності №31978403, видане 31 грудня 2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції на імя [PERSON] на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1171 га (кадастровий номер 7425585700:04:000:8090) для індивідуального садівництва на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, прийняте 31 грудня 2014\~ року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції. Вимоги мотивовані тим, що рішенням Чернігівської районної ради народних депутатів Чернігівської області від 05 липня 1991 року Про затвердження матеріалів інвентаризації земель було затверджено межі територій селищних і сільських рад народних депутатів та їх площі, в тому числі колгоспів, міжгоспів, держгоспів, землі населених пунктів, землі промисловості, транспорту, оборони, землі оздоровчого призначення, лісового та водного фонду, землі запасу райвиконкому, землі запасу сільських і селищних рад народних депутатів, з яких, у тому числі, визначено землі для колективного випасання худоби. Згідно додатку №1 до вказаного рішення за Улянівською (колишня Новоселівська) сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, для потреб громадян у випасанні худоби була закріплена земельна ділянка загальною площею 110,2 га, яка використовується членами територіальної громади і на даний час та яка була передана у власність [PERSON] для індивідуального садівництва, що є порушенням вимог ст.ст.34, 118, 149 ЗК України, оскільки дана земельна ділянка була передана у приватну власність за рахунок земель, які на момент відведення перебували у користуванні інших осіб без їх вилучення у попереднього землекористувача. Крім того, в порушення вимог ст.198 ЗК України, ст.33 Закону України Про місцеве самоврядування проект землеустрою [PERSON]\~ не погоджувався суміжним землекористувачем Улянівською сільською радою Чернігівського району. У судовому засіданні представник прокуратури Чернігівського району Чернігівської області [PERSON]\~ підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити. Крім того, зазначила, що згідно даних карти інвентаризації земель спірна земельна ділянка зазначена як громадське пасовище, при оформленні державного акта технічна документація не погоджена з суміжними користувачами. Представник відповідача [PERSON] управління Держземагенства у Чернігівській області [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення. Вважала, що позивачем не надано жодного доказу існування сформованої земельної ділянки для випасаня худоби, наявності правоустановлюючого документа на земельну ділянку та факту його реєстрації. Земельний кодекс Української РСР взагалі не передбачав права сільської ради на громадське пасовище, а отже такого права у сільської ради взагалі не було. Посилання прокурора на матеріали інвентаризації земель, як такі, що підтверджують наявність " Громадського пасовищза" вважала неправомірним, оскількі ці матеріали затверджені у 1991 році, а норма права, яка визначає поняття " Громадська пасовища" і на яку посилаться прокурор, введена лиша у 2002 році. Оскільки спірна земельна ділянка не перебувала у постійному користуванні сілької ради, то при наданні такої земельної ділянки [PERSON] не потрібна згода сільської ради та вилучення її з постійного користування. Лише 17 вересня 2014 року Улянівська сільська рада звернулась до [PERSON] управління Держземагенства у Чернігівській області щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для створення громадських пасовищ. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, суду зазначив, що земельна ділянка [PERSON] надавалась на законних підставах. Представник відповідача [PERSON] служби Чернігівського районного управління юстиції, представник третьої особи Чернігівського районного управління\~ юстиції,\~ належним чином повідомлені\~ про день та час розгляду справи у\~ судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Улянівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] у судовому засіданні\~ повністю підтримала\~ позовні вимоги,\~ вважала їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.\~ Заслухавши\~ пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали\~ справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Протокольною ухвалою Чернігівського районного суду від 23 липня 2015 року за клопотанням відповідача [PERSON] управління держземагенства у Чернігівській області замінено на [PERSON] управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Рішенням восьмої сесії двадцять першого\~ скликання Чернігівської районної ради народних депутатів Чернігівської області від 05 липня 1991 року Про затвердження матеріалів інвентаризації земель, прийнятого на виконання постанови Верховної Ради РСР від 18 грудня 1990 року Про земельну реформу, рішення Чернігівського облвиконкому від 28 січня 1991 року Про здійснення земельної реформи в Чернігівському районі проведена інвентарзиація земель землеволодільців і землекористувачів,\~ затверджено межі територій селищних і сільських рад народних депутатів та їх площі, в тому числі колгоспів, міжгоспів, держгоспів, землі населених пунктів, землі промисловості, транспорту, оборони, землі оздоровчого призначення, лісового та водного фонду, землі запасу райвиконкому, землі запасу сільських і селищних рад народних депутатів, з яких, у тому числі визначено землі для колективного випасання худоби. Згідно додатку №1 до цього\~ рішення за Улянівською (колишня Новоселівська) сільською радою Чернігівського району Чернігівської області для потреб громадян у випасанні худоби, була закріплена земельна ділянка загальною площею 110,2 га. (а.с.78-82). Зазначене рішення прийняте у відповідності до діючого на той час земельного законодавства, є чинним і\~ недійсним не визнавалось. Відповідно\~ до ст. 81 Земельного кодексу України, чинного на час проведення інветаризації земель, землі запасу перебували у віданні сільських, селищних, районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Рад народних депутатів і призначались для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб. Право надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для випасання худоби було визначено ст.19 Земельного Кодексу\~ України (1990 р.). Згідно тлумачень Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 земельні ділянки, які відводились у користування або у власність юридичним та фізичним особам до вступу в юридичну силу Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року закріплюються за ними і після вступу в юридичну силу Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року. Таким чином, правовий статус земельної ділянки на території Новоселівської сільської ради площею 110,2 га був визначений як землі запасу та наданий для колективного випасання худоби саме на території даної сільської ради. При цьому склалися усталені відносини по використанню виділеної земельної ділянки для випасання худоби і жителі села, що мають у власності велику рогату худобу, тривалий час випасають на відведеній для даної цілі ділянці свою худобу. Оформлення сільською радою відповідних правовстановлюючих документів на той час не вимагалось. Тому твердження представника відповідача, що відсутні докази щодо державної реєстрації земельної ділянки як громадського пасовища зі встановленням відповідних меж є безпідставним. Рішенням 4 сесії 23 скликання Чернігівської обласної ради\~ від 24 грудня 1999 року Новоселівську сільську раду Чернігівського району та області перейменовано на Улянівську сільську раду. ( а.с.93). Статтею 34 ЗК України визначено, що громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища. Земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби - це ділянки сільськогосподарського призначення, які надаються тільки в тимчасове користування (оренду) і повинні використовуватися виключно як сінокіс чи пасовище. Переводити такі ділянки в інші види сільськогосподарських угідь, заборонено. Такі земельні ділянки можуть надаватись лише громадянам, які утримують худобу (корів, кіз, овець тощо). Так, жителі\~ села Улянівка, що мають у власності велику рогату худобу тривалий час випасають на відведеній для даної цілі ділянці свою худобу.\~ Наказами № 25-3017/14/14-сг від 14 жовтня 2014 року, № 25-5741/14-25-сг від 14 травня 2015 року, №25- 3718/14-15-сг від 14 травня 2015 року надано дозвіл Улянівській сільській раді Чернігівського району на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування, розташованої на території Улянівської сільської ради Чернігівського району та області орієнтовною площею відповідно 50 га, 48, 4355 га , 34, 0298 га за цільовим призначенням для сінокосіння і випасання худоби, з метою створення громадських пасовищ. Прицбьому жодним нормативним актом не визначено строків такого оформлення земельної ділянки, яка вже мала правовий статус земель запасу для випасання худоби.( а.с. 193-195). Статтею\~ст. 116 ЗК України\~передбачено право громадян України на безоплатне отримання у власність земельних ділянок в межах норм, визначених цим Кодексом, за рахунок земель як комунальної, так і державної власності. 17 червня 2014 року наказом\~ [PERSON] управління Держземагентства у Чернігівській області від 17 червня 2014 року № 25-424/14-14-сг [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Улянівської сільської ради Чернігівського району площею 0,12 га для індивідуального садівництва. ( а.с.7 зворот). ПП " Земгеопроект" розроблено\~ проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1171 га [PERSON] за рахунок земель державної власності для індивідуального садівництва на території Улянівської сільської ради Чернігівського району. ( а.с.1-19). Висновком\~ № 1323 від 14 серпня 2014 року\~ Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області\~ погодило проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність [PERSON] ( а.с.19). Наказом [PERSON] управління Держземагентства у Чернігівській області від 14 жовтня 2014 року № 25-3165/14-14-сг затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1171 га (кадастровий номер 7425585700:04:000:8090) для індивідуального садівництва, розташовану на території Улянівської сільської ради Чернігівського району. Згідно Свідоцтва про право власності №31978403, виданого 31 грудня 2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції за [PERSON] цим органом зареєстровано право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,1171 га\~ на території Улянівської сільської ради Чернігівського району( а.с. 20).\~\~\~\~ Згідно Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель, затвердженої\~Наказом Державного комітету статистики № 377 від 5 листопада 1998 року, форма 6-зем є офіційним звітом як про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, так й за видами угідь та видами економічної діяльності, яка складається станом на 1 січня кожного року. З проекту землеустрою, погодженого з Управлінням Держземагентства у Чернігівському районі, який включає експлікацію земельної длянки в розрізі землекористувачів та по угіддях відповідно до форми 6-зем та кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка площею 0,1171 га, яка передбачена для відведення у власність [PERSON] знаходиться на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, за межами населеного пункту, відноситься до земель запасу і є землею сільськогосподарського призначення - у тому числі пасовищем ( а.с.18). Згідно з нормами статей\~181-184,\~202-204 ЗК України, законів України „Про державний земельний кадастр" та „Про землеустрій" дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення та розподіл серед власників і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації. Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року\~„Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" передбачено, що облік кількості та якості земель ведеться до 2015 року в порядку та за формами, що діють на день набрання чинності цією\~постановою; на день набрання чинності цією\~постановою\~картографічною основою Державного земельного кадастру є ортофотоплани, створені в рамках виконання Угоди про позику між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 17 жовтня 2003 р., ратифікованої\~Законом України від 15 червня 2004 р. № 1776-IV, та інші картографічні матеріали, виготовлені на замовлення центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів або отримані ним від центрального органу виконавчої влади з питань топографо-геодезичної і картографічної діяльності, державного підприємства „ Державний картографо-геодезичний фонд України" та інших суб'єктів інформаційної взаємодії; до створення індексних кадастрових карт (планів) відповідно до Порядку для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам і ведення кадастрової карти (плану) використовуються індексні кадастрові карти (плани), створені в рамках виконання Угоди, зазначеної в підпункті 3 цього пункту, а у разі їх відсутності - інші (створені територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів) індексні кадастрові карти (плани). Представником відповідача [PERSON] у судове засідання надано довідку управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області про те, що земельна ділянка кадастровий № 745585700:03:000:8090 не відносить до колективних пасовищ відповідно до картографічних матеріалів державного земельного кадастру.( а.с. 196-199). Нанесення земельної ділянки [PERSON] у вказані викопіювання за межами земельної ділянки, позначеної як «громадське пасовище», суперечить належним та допустимим доказам по справі, якими є проект землеустрою, погоджений з Управлінням Держземагентства у Чернігівському районі, який включає експлікацію земельної длянки в розрізі землекористувачів та по угіддях відповідно до форми 6-зем, та кадастровий план земельної ділянки, згідно яких земельна ділянка площею 0, 1171 5 га, яка передбачена для відведення у власність [PERSON], знаходиться на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, за межами населеного пункту, відноситься до земель запасу і є землею сільськогосподарського призначення - пасовищем ( а.с.18). Від проведення експертизи по справі, про можливість проведення якої було роз'яснено судом, сторони у судовому засіданні відмовились . Таким чином, встановлено судом, що спірна земельна ділянка площею 0,1171 га входить до складу земельної ділянки, яка використовується територіальною громадою Улянівської сільської ради, зокрема і мешканцями с. Новоселівка в якості громадських пасовищ для випасання худоби відповідно до раніше прийнятих рішень органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.1 Закону України „Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Статтею 19 ЗК України\~визначено категорії земель за основним цільовим призначенням. Проте, згідно ст. 15, 21 Закону України „Про Державний земельний кадастр",\~наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548\~„Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель" розподіл земель за цільовим призначенням визначається не лише за категорією земель, а й за видом використання в межах певної категорії земель. Підставою для внесення відомостей про зміну цільового призначення земельних ділянок щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель є проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення, та не передбачено внесення змін до реєстру щодо зміни цільового використання земель сільськогосподарського призначення лише на підставі письмової заяви власника. Згідно ч. 1\~ст. 20 ЗК України\~зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення на підставі рішень відповідних органів державної влади або місцевого самоврядування. Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Проте, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення. Статтями\~31,33-37 ЗК України\~встановлений правовий режим видів використання сільськогосподарських земель. Згідно ч. 5\~ст. 20 ЗК України\~види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою, але зазначене правило не поширюється на землі сільськогосподарського призначення та землі оборони. Абзацем 2 ч. 5\~ст. 20 ЗК України\~встановлено обов'язок власників використовувати землі сільськогосподарського призначення виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями\~31,\~33-37\~цього\~Кодексу. Таким чином, в розумінні\~ст. 20 ЗК України\~зміною цільового призначення є не лише зміна цільового призначення за основними видами категорії земель, а і зміна виду її використання, яка проводиться лише за проектами землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. Відповідно до\~ст. 21 ЗК України\~порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною. Земельний кодекс України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення.\~\~\~\~\~\~ Верховний Суд України у справі № 6-35цс14 щодо визнання незаконним рішення селищної ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку (постанова від 14 травня 2014 року), зробив правовий висновок про те, що відповідно до змісту\~ст. 20 ЗК України\~надання (передача) громадянам та юридичним особам земельних ділянок відбувається згідно з їх цільовим призначенням. У випадку передачі громадянам у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов'язковим є розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. А у справі № 6-123 цс 13 - про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність фізичній особі та відновлення права територіальної громади на зазначену земельну ділянку з причини її передачі не згідно з цільовим призначенням земельної ділянки, у постанові від 13 листопада 2013 року також зробив правовий висновок, згідно з яким відповідно до змісту\~ст. 20 ЗК України\~надання (передача) земельної ділянки громадянам та юридичним особам відбувається згідно з їх цільовим призначенням. Зокрема, громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення відповідно до п. а) ч. 3\~ст. 22 ЗК України. Надання для цих потреб земель оздоровчого чи іншого призначення без зміни у встановленому законом порядку їх цільового призначення на підставі п. а)\~ст. 21 ЗК України\~є підставою для визнання таких рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними. Відсутність у територіальної громади правостановлюючого документа на право користування землями громадського пасовища за умови його фактичного користування не давало відповідачу права на її безоплатну передачу у власність без попереднього вирішення питання зміни цільового призначення та її вилучення, оскільки згідно Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року у справі №1-17/2005 було визнано такими, що не відповідають\~Конституції України\~положення пункту 6 розділу Х „Перехідні положення"\~Земельного кодексу України\~щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; та пункт 6 Постанови Верховної Ради України „Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року № 563-ХП з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Таким чином, строк переоформлення права постійного користування земельною ділянкою в даний час законом не визначений та не обмежений.\~ \~ \~Відповідно до п.9 абз. а ч.1 ст.33 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.\~ \~У\~ порушення вимог ст.198 ЗК України, ст.33 ЗУ Про місцеве самоврядування та ст.50\~ ЗУ Про землеустрій проект із землеустрою взагалі не погоджувався Улянівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області як суміжним землекористувачем. У відповідності до ст. 35 Земельного кодексу України, земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись також для зведення необхідних будинків, господарських споруд. З оглянутого в судовому засіданні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для індивідуального садівництва площею 0,1171 га на території Улянівської сільської ради Чернігівського району та області вбачається, що цей проект\~ з органом містобудування не погоджувався, що є порушенням ч.2 ст. 186-1 Земельного кодексу України. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд також враховує, що земельна ділянка у власніть [PERSON] надана з порушенням вимог\~Земельного кодексу України\~та без урахування, що громадськими пасовищами всі зацікавлені фізичні особи можуть користуватися безоплатно на титулі права загального землекористування (ст.38 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища") Таким чином, оскільки у порушення зазначених вимог законодавства Держземагентством у Чернігівській області було передано [PERSON] земельну ділянку, яка перебуває в користуванні територіальної громади Улянівської сільської ради, цільове призначення якої за видом використання - пасовище, без вирішення питання вилучення земельної ділянки у попереднього землекористувача та без попереднього вирішення питання про зміну її цільового призначення за видом використання, суд приходить до висновку, що накази [PERSON] управління Держземагенства у Чернігівській області про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою, його затвердження, з передачею у власність земельної ділянки площею 0,112 га, для індивідуального садівництва, є недійсними відповідно до п. г ч.3 ст.152 ЗК України, яким встановлено, що одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Оскільки судом визнається недійсним рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, то відповідно є недійсним і свідоцтво про його право власності на цю ділянку з скасуванням відповідного рішення про державну реєстрацію права, оскільки відповідно до ст.26 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При прийнятті рішення судом враховується, що відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Проте, не виключається можливість припинення права власності в випадках встановлених законом (ст.346 ЦК України,\~140-151 ЗК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі „Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. При розгляді справи №6-92цс13, предметом якої був спір про вилучення земельної ділянки в особи, яка набула право власності на неї на підставі визнаного в подальшому незаконним рішення органу влади, 18 вересня 2013 року Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Вирішуючи питання щодо дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та правами заявника суд враховує, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів територіальної громади, члени якої на протязі тривало часу користувалися землею в якості громадського пасовища, чим порушено права останніх на подальше користування зазначеною частиною земельної ділянки за цільовим призначенням. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). За таких підстав суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. \~ Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню\~ з відповідачів\~ на користь держави в рівних частинах по 324\~ грн. 80 коп., виходячи зі ставки судового збору щодо чотирьох вимог немайнового характеру ( 243 грн. 60коп. *4) = 974 грн. 40 коп.) На підставі викладеного,

Outcome: approved