Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У квітні 2020 року представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до СЕМЕНІВСЬКОЇ ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "СІЛЬСЬКИЙ ДОЗОР" про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 28 січня 2020 року за підписом голови Семенівської громадської організації "СІЛЬСЬКИЙ ДОЗОР" Войцуна Івана Гавриловича було розповсюджено заяву (вих. № 1 від 23.01.2020), яка містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача. Вказана заява була направлена голові Великобагачанської об`єднаної селищної ради [PERSON] за місцем розташування: [ADDRESS] . Крім того, заява була адресована виконуючій обов`язки старости Багачанського Першого старостинського округу Великобагачанської селищної ради Гордусенко Л.В. за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві сторона позивача зазначає, що поширена в заяві інформація стосується безпосередньо позивача - [PERSON] , що вбачається із вступної частини заяви, а саме: "Прошу Вас розглянути на виконавчому комітеті Великобагачанської селищної ради заяву громадської організації "Сільський дозор" щодо виключення з членів виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради [PERSON] , він не може бути членом виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради, поскільки він займає посаду керуючого відділком приватного підприємства "Комунар" та є зацікавленою особою". [PERSON] дійсно є керуючим відділенням № 2 ПП "Комунар" з 07 лютого 2005 року та входить до складу виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради сьомого скликання на підставі рішення першої сесії сьомого скликання Великобагачанської селищної ради від 16 травня 2017 року. Представник позивача зазначає, що інформація, яка поширена у вказаній заяві, є неправдивою та такою, що спрямована на приниження честі та гідності позивача, має на меті опорочення його ділової репутації, що є порушенням особистих немайнових прав позивача з наступних підстав. У заяві, зокрема, зазначається наступне (цитати дослівно): " [PERSON] перебуваючи на цій посаді, користуючись підтримкою групи [PERSON] (родак по родині) зловживаючи своїми повноваженнями нахабних образом перейшов червону лінію. безпідставно і незаконним шляхом захвачує все нажите нашими батьками і матерями, переорює громадські, людські пасовища шляхом підкупу людей грошима: захвачує лісові захисні смуги, випилює, викорчовує та переорює її під) засів пшениці і має не законні доходи: в корисливих цілях розорює дороги які з`єднують із сусідніми селами: випустив воду із ставка не маючи абсолютно ніякого на це право: сто п`ятдесят метрів розібрав брусчатної дороги: розібрав шість приміщень МТФ, обладнання, залізобетонні плити в кількості 29 штук, все нажите нашими людьми вивіз до ПП "Комунар": шляхом обману отримав в Багачансько-Першій сільській раді в оренду 15,60 гектарів під фермерське господарство, яке не діє а здає її в суборенду і має незаконні доходи? Така " [PERSON] " должна давно сидіти в тюрмі, і він буде сидіти "каналія", я в цьому абсолютно не сумніваюся, час прийде і обов`язково, злочинець буде сидіти в тюрмі, відсидіти "свої", щонайменше 6-8 років ув`язнення, за вищевказані злочин !?" "1. Розглянути заяву громадської організації "Сільський дозор" на виконавчому комітеті Великобагачанської селищної ради про виведення з членів виконавчого комітету [PERSON] , який не може представляти інтереси Семенівської територіальної громади поскільки, він є зацікавленою особою приватного підприємства "Комунар", своїми службовими діями він наробив великої шкоди Семенівській територіальній громаді". 2. Прошу Великобагачанську селищну раду терміново порушити кримінальну справу проти керуючого відділком № 3 ПП "Комунар" [PERSON] , який зловживаючи службовим становищем незаконним шляхом заволодів громадськими землями під сінокіс і пастбища худоби, без дозвільних документів Великобагачанської селищної ради провів вирубку лісових насаджень та зорав дорогу з метою незаконного збагачення. 3. Громадська організація "Сільський дозор" звертається до во старости Багачансько-Першого старостинського округу Гордусенко Л.В. призначити сходку Семенівської територіальної громади на якій осудити злочинні дії орендатора земельних паїв ПП "Комунар" та розглянути питання виведення з територіальної громади оцих двох молодих "піцвенків" [PERSON] та [PERSON] за межі громади, які своїми діями наносять велику матеріальну шкоду громаді, вони не достойні ходити поруч з нами по славній семенівській землі? Це крах обори більш ніхто, позор такому орендатору……" Сторона позивача посилається на те, що зазначена інформація є негативною та такою, що не відповідає дійсності, а тому повинна бути визнана недостовірною. Автор в стверджувальній формі перераховує дії (нібито вчинені [PERSON] ). які мають ознаки ряду кримінальних правопорушень, таких як: Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (стаття 191 Кримінального кодексу України (надалі по тексту - КК України); Заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою (стаття 192 КК України); Умисне знищення або пошкодження майна (стаття 194 КК України); Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво (стаття 197-1 КК України); Придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом (стаття 198 КК України); Незаконна приватизація державного, комунального майна (стаття 233 КК України): Незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу (стаття 246 КК України): Без господарське використання земель (стаття 254 КК України): Порушення правил охорони вод (стаття 242 КК України). Вказана інформація поширена більш ніж одній людині, стосується саме позивача, є негативною і недостовірною та порушує особисті немайнові права. Поширена відповідачем неправдива та негативна інформація вплинула на стосунки позивача з людьми, які його оточують, негативно позначилася на його авторитеті серед працівників підприємства, де він працює, завдала шкоди діловій репутації як посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заява відповідача, яка була направлена посадовим особам, що не належать до правоохоронних органів, містить конкретну інформацію про вчинення позивачем злочинів і порушення ним законодавства, які не доведені, а не відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами цих органів. При цьому зміст заяви свідчить про те, що негативна інформація стосовно позивача була доведена до відома посадових осіб з метою формування негативної думки останніх щодо діяльності і позивача, а не з метою ініціювання проведення передбачених законодавством перевірок. Сторона позивача просить суд: 1) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, поширену Семенівською громадською організацією "Сільський дозор" в заяві вихідний номер 1 від 23.01.2020 за підписом голови Семенівської громадської організації "СІЛЬСЬКИЙ ДОЗОР" [PERSON] ; 2) зобов`язати Семенівську громадську організацію "Сільський дозор" спростувати таку інформацію шляхом направлення на адресу голови Великобагачанської об`єднаної селищної ради та старости Багачансько-Першого старостинського округу Великобагачанської селищної ради заяви наступного змісту (без власних дописок, коментарів та редагувань): "Семенівська громадська організація "Сільський дозор" в особі голови [PERSON] заявляє що інформація, поширена в заяві вихідний номер 1 від 23.01.2020 щодо [PERSON] , в якій містились відомості про вчинення [PERSON] незаконних дій (безпідставне і незаконне захоплення всього нажитого нашими батьками і матерями, переорювання громадських, людських пасовищ шляхом підкупу людей грошима; захоплення лісових захисних смуг, випилювання, викорчовування та переорювання їх під засів пшениці; отримання незаконних доходів; в корисливих цілях розорення доріг, які з`єднують із сусідніми селами; спуск води із ставка без наданого на те права; розбір ста п`ятдесяти метрів брусчатної дороги; розбір шести приміщень МТФ, обладнання, залізобетонних плит в кількості 29 штук, вивезення всього нажитого нашими людьми до ПП "Комунар"; шляхом обману отримання в Багачансько-Першій сільській раді в оренду 15.60 гектарів під фермерське господарство та отримання з цього незаконних доходів; нанесення великої матеріальної шкоди Семенівській територіальній громаді) є недостовірною та мною спростовується. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області вказана інформація визнана недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] "; 3) стягнути з Семенівської громадської організації "СІЛЬСЬКИЙ ДОЗОР" моральну шкоду в сумі 50 000.00 гривень на користь [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 77). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі на підставі обставин викладених в позовній заяві, в заяві від 08.02.2021 року зазначила, що спірна заява відповідача була направлена саме до органів місцевого самоврядування, а не до правоохоронних органів, хоча містить інформацію про вчинення позивачем кримінальних правопорушень. Відповідач Семенівська громадська організація "Сільський дозор" про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою, вказаній у позовній заяві, так і за адресою, яка зазначена в інформації в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 51, 61, 68, 69, 79, 81), відзиву стороною відповідача до суду не подано. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань 03 грудня 2009 року зареєстрована юридична особа: СЕМЕНІВСЬКА ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ "СІЛЬСЬКИЙ ДОЗОР", ідентифікаційний код юридичної особи 36743942, місцезнаходження юридичної особи: село Семенівка Великобагачанського району Полтавської області, керівником та підписантом є [PERSON] (а.с. 18-22, 34-35). Відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 16 травня 2017 року про утворення виконавчого комітету селищної ради Великобагачанської об`єднаної територіальної громади, визначення чисельності та затвердження персонального складу та Регламенту роботи, [PERSON] , керуючий відділком ПП "Комунар", є членом виконкому (а.с. 25-26). На адресу Великобагачанської селищної ради від Громадської організації "Сільський дозор" за підписом голови організації [PERSON] , який засвідчено печаткою громадської організації, 28 січня 2020 року надійшов лист, який має і іншого адресата: виконуючого обов`язки старости Багачанського-Першого старостинського округу Великобагачанської селищної ради Гордусенко Л.В. (а.с. 15-17). Лист має штам реєстрації вхідної кореспонденції та відповідну резолюцію датовану 28.01.2020 року. Суд аналізує зміст зазначеного вище листа в частині зазначеній стороною позивача, а саме: "Прошу Вас розглянути на виконавчому комітеті Великобагачанської селищної ради заяву громадської організації "Сільський дозор" щодо виключення з членів виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради [PERSON] , він не може бути членом виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради, поскільки він займає посаду керуючого відділком приватного підприємства "Комунар" та є зацікавленою особою". " [PERSON] перебуваючи на цій посаді, користуючись підтримкою групи [PERSON] (родак по родині) зловживаючи своїми повноваженнями нахабних образом перейшов червону лінію. безпідставно і незаконним шляхом захвачує все нажите нашими батьками і матерями, переорює громадські, людські пасовища шляхом підкупу людей грошима: захвачує лісові захисні смуги, випилює, викорчовує та переорює її під) засів пшениці і має не законні доходи: в корисливих цілях розорює дороги які з`єднують із сусідніми селами: випустив воду із ставка не маючи абсолютно ніякого на це право: сто п`ятдесят метрів розібрав брусчатної дороги: розібрав шість приміщень МТФ, обладнання, залізобетонні плити в кількості 29 штук, все нажите нашими людьми вивіз до ПП "Комунар": шляхом обману отримав в Багачансько-Першій сільській раді в оренду 15,60 гектарів під фермерське господарство, яке не діє а здає її в суборенду і має незаконні доходи? Така " [PERSON] " должна давно сидіти в тюрмі, і він буде сидіти "каналія", я в цьому абсолютно не сумніваюся, час прийде і обов`язково, злочинець буде сидіти в тюрмі, відсидіти "свої", щонайменше 6-8 років ув`язнення, за вищевказані злочин !?" "1. Розглянути заяву громадської організації "Сільський дозор" на виконавчому комітеті Великобагачанської селищної ради про виведення з членів виконавчого комітету [PERSON] , який не може представляти інтереси Семенівської територіальної громади поскільки, він є зацікавленою особою приватного підприємства "Комунар", своїми службовими діями він наробив великої шкоди Семенівській територіальній громаді". 2. Прошу Великобагачанську селищну раду терміново порушити кримінальну справу проти керуючого відділком № 3 ПП "Комунар" [PERSON] , який зловживаючи службовим становищем незаконним шляхом заволодів громадськими землями під сінокіс і пастбища худоби, без дозвільних документів Великобагачанської селищної ради провів вирубку лісових насаджень та зорав дорогу з метою незаконного збагачення. 3. Громадська організація "Сільський дозор" звертається до во старости Багачансько-Першого старостинського округу Гордусенко Л.В. призначити сходку Семенівської територіальної громади на якій осудити злочинні дії орендатора земельних паїв ПП "Комунар" та розглянути питання виведення з територіальної громади оцих двох молодих "піцвенків" [PERSON] та [PERSON] за межі громади, які своїми діями наносять велику матеріальну шкоду громаді, вони не достойні ходити поруч з нами по славній семенівській землі? Це крах обори більш ніхто, позор такому орендатору……" (а.с. 15-17). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 3 Конституції України, статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 201ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Види особистих немайнових прав фізичної особи передбачено ст. 270 ЦК України. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно ст. 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. За приписами ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право вимагати спростування цієї інформації. Згідно ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України "Про інформацію", інформація це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Зважаючи на встановлені обставини справи та вказані норми Конституції України та законодавства, які зазначені вище, суд приходить до наступних висновків. З огляду, що надісланий лист підписано [PERSON] , який є керівником ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "СІЛЬСЬКИЙ ДОЗОР", підпис якого завірено печаткою громадської організації, суд вважає, що цивільний позов пред`явлено до належного відповідача по справі, саме юридичної особи, від імені якої надіслано відповідне повідомлення на адресу органу місцевого самоврядування, відповідною повноважною особою, яка мала право на його підписання. Відповідно до положень пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, у якій стверджується про порушення особою норм чинного законодавства, учинення будь-яких інших протиправних дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до ділової репутації. Суд вважає доведеним стороною позивача, зважаючи на досліджений лист, який надійшов на адресу органу місцевого самоврядування, що саме відповідачем по справі була поширена інформація, яка стосується саме фізичної особи, тобто позивача по справі. Щодо оцінки судом інформації, яка міститься в листі, який надісланий на адресу органу місцевого самоврядування. Проаналізований фрагмент зазначеної стороною відповідача інформації суд вважає негативною, яка містить окремі елементи суб`єктивної думки висловлені в принизливій та непристойній формі, такі як: " [PERSON] ", "каналья" та інші. Між тим, зазначена негативна інформація, яка міститься у листі не розглядається судом як недостовірна інформація. Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", суд керується роз`ясненнями про те, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Європейський Суд з прав людини звернув увагу на необхідність розрізнення фактів та оціночних суджень: "На думку суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна", зазначив Суд у рішеннях по справах "Лінгенс проти Австрії" (п. 46), 12/1984/84/131 від 08.07.1986 року та "Українська Пресс-Група" проти України" (п. 41), заява № 72713/01 від 29.03.2005 року. Тобто, якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Таким чином не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Суд не погоджується із позицією сторони позивача, що наведена в листі інформація містить фактичні данні. Проаналізована судом інформація, яка міститься в листі не містить відповідних даних, які можна перевірити на предмет існування конкретних фактів, які можна ідентифікувати і в свою чергу перевірити. Суд зазначає, що стороною позивача по справі не надано в судовому засіданні жодного доказу на підтвердження існування або не існування саме конкретних фактів, які в свою чергу кореспондуються із інформацією, яка міститься в надісланому на адресу органу місцевого самоврядування листі, як і зазначена в листі інформація не містить конкретних фактів, які можуть бути перевірені судом у належний спосіб. Зважаючи на викладене вище, суд не знаходить підстав для застосування такого визначеного позивачем способу захисту, як спростування недостовірної інформації, зважаючи, що суду не доведено, що розповсюджена стороною відповідача інформація є недостовірною, а тому в даній частині позовних вимог слід відмовити. Щодо відшкодування шкоди за розповсюдження негативної інформації, яка містить форми окремі елементи суб`єктивної думки висловлені в принизливій та непристойній формі. Щодо частини інформації, яку суд розглядає, як негативну по відношенню до позивача по справі. Суд не погоджується із позицією сторони позивача, що позивач є пересічна особа, яка здійснює тільки підприємницьку діяльність. Судом встановлено, що особа є членом виконавчого комітету селищної ради, що не заперечувалося і представником позивача у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (Далі по тексту Закон № 280/97-ВР), селищні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 52 Закону № 280/97-ВР, виконавчий комітет селищної ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Виконавчий комітет ради: 1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; 2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; 3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб. Відповідно до Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Відповідно до положень пункту 3 рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року №8рп/2003, проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах "Нікула проти Фінляндії", "Яновський проти Польщі" та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому суд розглядає позивача, як публічну особу, яка в межах своїх повноважень впливає на життя територіальної громади та приймає активну участь у її житті, і яка була обізнана зі своїм статусом. Суд зазначає, що підстави відповідальності за завдану моральну шкоду у позадоговірних відносинах передбачені ст. ст. 23 і 1167 ЦК України. За загальним правилом така відповідальність наступає за наявності протиправності і вини особи, яка її завдала. В той же час,позивачем не доведено умисних дій відповідачів, спрямованих на розповсюдження недостовірної інформації, оскільки, надсилання відповідним керівником громадської організації листа до відповідного органу місцевого самоврядування, в якому позивач займає визначену посаду, носить характер оціночних, критичних суджень, які містять негативну інформацію. Суд також зазначає, що межа критики позивача, як публічної особи, є значно ширшою за межі критики пересічної людини. Тому суд вважає, що в зазначеній частині позовної заяви про стягнення моральної школи слід відмовити. Щодо наявності в листі інформації, яка містить окремі елементи суб`єктивної думки висловлені в принизливій та непристойній формі, то суду зазначає, що наявність пред`явленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди не є та не може бути автоматичною підставою для задоволення даної вимоги цивільного позивача. Стороною позивача до моменту виходу суду до нарадчої кімнати не надано доказів на підтвердження того, що відповідна негативна інформація, яка містить окремі елементи суб`єктивної думки висловлені в принизливій та непристойній формі, завдала моральної шкоди позивачеві по справі, як і належне обґрунтування самого розміру завданої шкоди, тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача по справі.

Outcome: dismissed