Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

25.11.2020р. АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 28 966 грн. 48 коп. (а.с. №3-5). Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Гребенюка О.С. (діє на підставі довіреності від 11.08.2020р.- а.с.№.31) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. №47). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.12.2020р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 51). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 27.11.2009р. [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим відповідачкою була підписана анкета-заява б/н від 27.11.2009р., після підписання якої [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву від 27.11.2009р., відповідачка погодилася з запропонованими їй Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не здійснила в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, відсотків, передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 11.10.2020р. становить 28 966,48 грн., з яких: 27 096,66 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1 869,82 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 102 грн. В судові засідання 25.02.2021р. та 21.04.2021р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання позивач повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№ 53,58). Разом з позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача Гребенюка О.С. , в якій представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.№46). Відповідачка - [PERSON] в судові засідання 25.02.2021р. та 21.04.2021р. двічі поспіль не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою проживання підтвердженою відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 04.12.2020р. (а.с.№50). В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання відповідачкою судових повісток, про причини неявки відповідачка суд не повідомила (а.с. № 54,57). Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, а також не скористалася правом ознайомлення з матеріалами справи та надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.11.2009р. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана заява №б/н від 27.11.2009р., згідно якої [PERSON] виявила бажання отримати кредитну картку зі встановленням на неї кредитного ліміту, зі сплатою базової процентної ставки за користування кредитом в розмірі 30% річних. З підписанням відповідної заяви, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими їй для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. №51). Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України). За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 27.11.2009р. станом на 11.10.2020р. у розмірі 28 966,48 грн., з яких: 27 096,66 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1 869,82 грн. - заборгованість за відсотками, які нараховані на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунків заборгованості (а.с.№6-14), які долучені до позовної заяви. Відповідність розрахунків та розміру заборгованості не були спростовані відповідачкою ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при винесені рішення суд керується розрахунком позивача. З розрахунку вбачається, що після укладення договору, [PERSON] користувалася наданими банком кредитними коштами, проте допустила прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, після чого заборгованість була винесена на прострочку. Крім того, долучена до позову виписка з карткового рахунку відповідачки також вказує, що відповідачка активно користувалася грошовими коштами (використовувала для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримувала кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснювала розрахунки через термінали), здійснювала погашення заборгованості, а отже, прийняла запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту (а.с. №37-45). Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5. Факт користування відповідачкою кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачкою іншими належними доказами. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитної картки та незаконну видачу кредитної карти на ім`я [PERSON] третім особам. Отже, доказом фактів: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачкою кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. у справі №456/3643/17 (провадження № 61-9882 св20). Згідно наданої позивачем довідки (а.с. №15) за укладеним договором від 27.11.2009р. відповідачкою було отримано чотири кредитні карти, строк дії останньої карти [NUMBER] по 07/20 (31.07.2020р.). Як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідачка користувалася кредитними коштами з використанням кредитних карток та здійснювала погашення боргу шляхом поповнення карткового рахунку готівкою, останню операцію було здійснено 17.09.2020р. Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що після укладення договору, [PERSON] користувалася наданими банком кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості за наданим кредитом, проте допустила прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, а тому заборгованість була винесена на прострочку, а отже, відповідачка повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконала, чим порушила вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, у зв`язку з чим, позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 27 096,66 грн. Згідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідачки відсотки, які нараховані на прострочений кредит згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 1 869,82 грн. Оскільки, під час розгляду справи наявність та розмір простроченої заборгованості по тілу кредиту, відповідність розрахунку не були спростовані відповідачкою, при винесені рішення суд керується розрахунком позивача та вважає можливим стягнути з [PERSON] відсотки, які нараховані на прострочений кредит - 1 869,82 грн. Таким чином, позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 27.11.2009р. станом на 11.10.2020р. у розмірі 28 966,48 грн., з яких: 27 096,66 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1 869,82 грн. - заборгованість за відсотками нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved