Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили визнати за ними, як спадкоємцями за законом першої черги, право власності по 1/12 частині за кожним з них на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS], з якого 1/4 частина належала померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкову частку житлового будинку на ім'я [PERSON]. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1241 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному тобто по 1/4 частині кожному, належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS], що також підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.10.2014 року за № 2123. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.06.1999 року, виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 38827609 від 06.11.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.1985 року, виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.08.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на "Суйчмез". - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.2009 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.01.1988 року, виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як було з'ясовано в судовому засіданні, позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.10.2014 року за № 2123, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. 19.01.2001 року за № 2/414 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай в КСП "Вікторія" села Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 2,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю дев'ять тисяч двісті десять гривень, що належав померлому на підставі сертифікату серії ОД № [NUMBER], виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 10 жовтня 1996 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved