Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на ? частини квартири № 163 на вул. Сучкова, 54, м. Новомосковська Дніпропетровської області та на ? частини автомобіля [NUMBER].\~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20 квітня 1990\~року нею з відповідачем укладений шлюб, про що видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу. До теперішнього часу шлюб між ними не розірваний. За період шлюбу сторони набули спільне майно: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER]. Право власності на зазначене майно зареєстровано за відповідачем. Оскільки взаємної згоди між позивачем та відповідачем не досягнуто, відповідач не визнає право позивача на частину спільно набутого майна, позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони з 20 квітня 1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 9). На теперішній час шлюб між сторонами не розірваний. 07 листопада 2005 року між Відкритим акціонерним товариством "Новомосковський трубний завод" та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири 163 в будинку під № 54 на вул. Сучкова в м.\~Новомосковську Дніпропетровської області, з розстроченням платежу (а.с. 14-16, 17). Право приватної власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 02 грудня 2005 року № 9146625 (а.с. 13). Своєю заявою № 01-2668 від 29 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" підтвердило одержання від [PERSON] грошових коштів у сумі 65 424 грн. як розрахунок за продану ВАТ "НМТЗ" спірну квартиру. Крім того, 09 жовтня 2004 року відповідач придбав автомобіль ВАЗ 21063, номерний знак [NUMBER], кузов № ХТА210630К2173844, двигун №\~[NUMBER], що підтверджується повідомленням Новомосковського центру надання послуг № 1209, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с.\~43,\~44). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням зазначених норм Закону, оскільки спірні квартира та машина придбані відповідачем під час шлюбу, суд приходить до висновку, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21\~грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням того, що спірне майно складається з неподільних речей, приймаючи до уваги, що позивачем заявлені вимоги про поділ майна шляхом визначення ідеальних часток, враховуючи, що наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору між сторонами судом не встановлено, суд приходить до висновку, що частки сторін в цьому майні слід визнати рівними і кожному з них належить по 1/2 частці майна, набутого в шлюбі. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved