Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

14 вересня 2018 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2011 року. На даний час шлюб між ними не розірвано, проте однією сім'єю не проживають. В шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Позивач вказує, що дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень для життя дитини самостійно вона забезпечити не в змозі, а тому, вказуючи, що позивач є здоровою та працездатною особою та може працювати та частину свого доходу віддавати на утримання їхнього сина, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього спільного сина в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідповідного віку щомісячно, з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Від відповідача по справі [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти у мінімально визначеному законом розмірі в сумі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки аліменти в більшому розмірі посталять його в скрутне матеріальне становище, так як на даний час він ніде не працює та не має постійного заробітку. Крім того, переніс операцію, пов'язану з правобічною стегновою грижею. Позивачем [PERSON] на адресу суду було подано відповідь на відзив на позовну заяву відповідно до якої вона наполягає на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання, 18 січня 2019 року, позивач [PERSON] не з'явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, 18 січня 2019 року не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заяви, відповідно до яких він просить суд розгляд справи провести у його відсутності, у зв'язку з виїздом на лікування через повторну операцію, аліменти згоден сплачувати в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку з тим, що на даний час він не працює, доходу не має, просить судові витрати по справі розділити пропорціно між ним та позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 099207 (а.с.6). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 226177 (а.с.7). Відповідно до довідки Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області від 11 версеня 2018 року № 605, на утриманні [PERSON], [INFO], знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки про доходи від 11 вересня 2018 року, виданої [PERSON] директором ПП "Біопс Побут", [PERSON] щомісячно нараховується заробітна плата в розмірі 3723,00 гривні (а.с.8). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації № 434 від 11 вересня 2018 року, [PERSON], яка є жителем [INFO] не перебуває на обліку в управлінні та не одержує ніяких видів допомог (а.с.9). Згідно виписок із Медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09 жовтня 2018 року, консультації алерголога дитячого від 15 січня 2018 року, рентгенографії грудного відділа хребта від 03 липня 2018 року, [PERSON], [INFO], має медикаментозну, харчову та побутову алергію та має ознаки сколіотичної постави (а.с. 33,34,35-36). Відповідно до ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та нирок, наданого Вінницькою обласною дитячою клінічною лікарнею [PERSON] 09 жовтня 2018 року остання має проблеми з печінкою та жовчним міхуром (а.с. 32). Також судом встановлено, що відповідно даних арукшів 14 та 15 трудової книжки АА № 228879 [PERSON], останньому 24 серпня 2016 року було припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 20). Згідно виписки № 3377 із медичної карти стаціонарного хворого від 18 версеня 2018 року, [PERSON] 12 вересня 2018 року було виконано операцію з приводу правобічної стегнової грижі та з одужанням 18 версеня 2018 року виписано на амбулаторне лікування з обмеженням фізичних навантажень на 3 місяці (а.с. 21). Відповідач по справі - батько дитини проживає окремо, добровільно коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В положеннях ст.184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд констатує, що батьки дитини повинні забезпечити дитині утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для дитини певного віку, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечуватися такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини. Виходячи з\~системного аналізу\~наведених вище\~норм чинного\~законодавства,\~беручи до\~уваги,\~що факт\~того,\~що відповідач\~ніде не\~працює,\~але разом\~з тим\~є \~особою працездатного\~віку,\~може працювати,\~отримувати дохід,\~частину якого\~віддавати на\~утримання свого\~неповнолітнього сина,\~ оскільки\~доказів його\~непрацездатності суду\~не надано,\~стан здоров'я\~дитини,\~дохід,\~який отримує\~позивач,\~враховуючи мінімально\~визначений розмір\~аліментів для\~дитини відповідного\~віку та\~рівний обов'язок\~батьків утримувати\~дитину до\~досягнення повноліття,\~суд \~приходить до\~висновку про\~ часткове\~задоволення позовних\~вимог \~ [PERSON]\~та стягнення\~ з\~відповідача на\~її користь\~ \~аліментів \~на утримання\~їхнього неповнолітнього\~сина [PERSON],\~[INFO],\~у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~1200\~гривень щомісячно.\~Стягнення аліментів\~в даному\~розмірі суд,\~вважає,\~розумним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Також, суд враховує, що вказаний розмір аліментів перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого в ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік", тобто мінімальний розмір аліментів, який з 01 січня 2019 року становить 1013 гривень 50 копійок. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно доп. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору при подачі вказаного позову до суду. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, а також мінімальний розмір судового збору, який становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , який має бути сплачений фізичною особою при поданні до суду позовної заяви майнового характеру та відповідно положень п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 4 Закону "Про судовий збір" складає 704 гривні 80 копійок, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом пов'язаного із стягненням аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок, який підгав сплаті позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом. При вирішенні питання про розподіл судових витрат пов'язаних з наднням правничої допомоги, суд виходить з насутпного. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. А тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 400 гривень за надання правничої допомоги, згідно квитанції від 11 вересня 2018 року (а.с.1).

Outcome: partial