Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.09.2010 року в сумі 133660,20 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2102 грн. Відповідно до позовної заяви [PERSON] , згідно укладеного договору № б/н від 27.09.2010, отримала кредит в розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Договірні зобов`язання боржник належним чином не виконала. Станом на 31.01.2020 відповідач має заборгованість в сумі 301614,29 грн. Ухвалою суду від 27.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в клопотанні до суду прохав розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі і не заперечував проти винесення заочного рішення.(а.с.4) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1645,35 грн. В іншій частині вимог просила відмовити у задоволенні.(а.с.47) Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.09.2010 між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредитний ліміт за кредиткою «універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою ставкою 2,5 відсотки у розмірі 3200,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. (а.с.13-14) У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він має самостійно ознайомитись на офіційному сайті банку в мережі Інтернет з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку та самостійно роздрукувати. До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду з номером 0201031300174763342. Наприкінці цієї довідки містяться дві графи: «дата» та «підпис» в яких зазначено дату 27.09.2010 та підпис без зазначення прізвища особи, що його здійснила (а.с. 14) та витяг з правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/ (а.с.15-38). Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 31.01.2020 відповідач має заборгованість 301614,29 грн., яка складається з наступного: 1645,35 грн. - заборгованість за кредитом; 292868,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7100 грн. - заборгованість за пенею. Водночас позивач зазначає, що наділений правом на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому за його розрахунками заборгованість до стягнення становить 133660,20 грн., яка складається з наступного: 1645,35 грн., заборгованість за кредитом, 132014,85 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.09.2010 по 31.07.2018.(а.с.8-12). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019 Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Велика Палата зазначила, що у заявці на приєднання відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальності за прострочення платежів. Вказівка Банку про те, що ці умови знаходилися на сайті https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору та містять всю інформацію про процентну ставку та про штрафи за прострочку оплати боргу, не може бути застосована судом, адже, у анкеті-заявці відсутня інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Враховуючи, що за весь період боргових зобов`язань, сам банк неодноразово їх змінював, а тому, мав можливість подати до суду примірник таких умов, який може містити положення, які є менш сприятливими для позичальника. Висновком є, те що банк не підтверджує, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заяви, так як, на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника. Судом встановлено, що у заяві позичальника від 27.09.2010 процентна ставка не зазначена, (а.с.13) Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами. Суд не приймає в якості допустимого доказу довідку про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна 55 днів пільгового періоду», оскільки в ньому не зазначено прізвища та ініціалів особи, яка підписала дану довідку, погодившись з її умовами, та дату її підписання. Водночас, банк просить стягнути крім заборгованості за кредитом, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.09.2010, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та витягу з умов умови і правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору, яким обумовлено пільговий період користування коштами, обов`язковий платіж, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів, тощо. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови і правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо, сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, позиція позивача що він наділений правом на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, є безпідставною і ґрунтується лише на його особистому бажанню та не містить законних підстав. У постанові від 24 вересня 2014 року у справі N 6-144цс14Верховний Суд України зазначив, що сторони досягли згоди та уклали договір, в якому передбачили, що позовна давність, установлена законом, збільшена за домовленістю сторін до п`яти років відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (стандарт). У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15)посилання на відступлення від правової позиції, викладеної раніше у постанові від 24 вересня 2014 року (провадження N 6-144цс14), що було обов`язковим згідно з частиною першою статті 360-7 ЦПК України(у редакції, чинній на момент прийняття постанови) відсутнє. Договір між позивачем та відповідачем укладено 27.09.2010 строк позовної давності в договорі між сторонами не визначено, суду не надано доказів на підтвердження чи спростування цього факту, а тому суд позбавлений можливості застосувати при вирішенні цього спору строк позовної давності. Враховуючи викладене, позицію Верховного Суду у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019, судом встановлено, що позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати заборгованості по процентам за користування кредитом, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач визнав борг за кредитом в розмірі 1645,35 грн., а тому в цій частині позовні вимоги не потребують доказування, та підлягають задоволенню. З платіжного доручення від 12.02.2020 (а.с.46) вбачається, що при пред`явленні позову до суду АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково на 1,23 %. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 26,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial