Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

На розгляд Франківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява [PERSON] , ТзОВ " [INFO] » до Християнської Євангельської Церкви «Гефсиманія», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позов мотивують тим, що позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,995 га за адресою: [ADDRESS] , а ТОВ «Сафо» належить на праві приватної власності земельна ділянка розміром 0,0837 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обидві земельні ділянки межують із земельною ділянкою розміром 0,1500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та перебуває у постійному користуванні [PERSON] церкви «Гефсиманія» та в межах якої знаходиться спільний заїзд. В позові вказується, що в межах знаходження вказаного проїзду відповідачем самовільно встановлено огорожу за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, просять позов задоволити, зобов`язавши відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі. В судовому засіданні представник ТзОВ «Сафо» позов підтримав, просив такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Причин неявки не повідомила. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, просили відмовити в задоволенні такого. Представники третіх осіб ФРА ЛМР та ЛКП «Львівський ліхтар» в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, просили відмовити в такому. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] з кадастровим №4610136900:04:004:0028 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №832090, а Товариству з обмежено відповідальністю «САФО» належить земельна ділянка з кадастровим номером 4610136900:04:004:0027 за адресою [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (т. 1 а.с. 21). Християнській Євангельській Церкві « [INFO] » на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 0, 1500 га, яка перебуває в комунальній власності з кадастровим номером 4610136900:04:004:0038 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №175806. Зазначений державний акт виданий на підставі ухвали Львівської міської ради №2816 від 09.07.2009 "Про користування релігійними громадами і релігійними організаціями земельними ділянками". Вказані земельні ділянки позивачів та відповідача межують між собою. Як вбачається з п. 9 додатку до вказаної ухвали ЛМР функціональне користування земельної ділянки за адресою [ADDRESS] - для обслуговування церкви 0,15 га в т.ч. 0, 013 для спільного проїзду. З кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка площею 0,013 га зазначена, як "обмежене землекористування та рекомендовано до заключення сервітутної угоди". Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази встановлення земельного сервітуту на момент звернення позивачів до суду на спірній частині земельної ділянки. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні та незаперечується сторонами з позовом про встановлення сервітуту на спірній частині земельної ділянки ТзОВ "Сафо" звернулось до відповідача в порядку господарського судочинства лише в 2021 році, що також свідчить про відсутність встановленого сервітуту станом на день звернення позивачем до суду з даним позовом і станом на момент ухвалення данного рішення, рішення господарського суду не набрало законної сили. Також,\~позивачі,\~як на\~підставу задоволення\~позовних вимог\~покликаються на\~протиправний характер\~дій відповідача,\~а саме\~на акт\~від 04.02.2019,\~який затверджений директором ЛКП «Львівський ліхтар», згідно якого комісія в складі трьох майстрів дільниці, а саме: Козак Л.В., [PERSON] , [PERSON] та за участі представника ТзОВ "Сафо" Вязовченко Т.М. склала акт обстеження самовільно встановленої огорожі релігійною громадою ХЄЦ "Гефсильманія", за адресою: м.Львів, вул. Антоновича, 140, що знаходиться на землях спільного користування, згідно ухвали ЛМР №539 від 25.01.2007. Зі змісту акту вбачається, що огорожа встановлена на металевих стовпцях, на бетонній основі довжиною - 28 м, висотою - 3 м. Надаючи оцінку вказаному акту, суд зазначає, що зі змісту такого вбачається, що огорожа встановлена на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , яка належить ТзОВ "Сафо", а не ХЄЦ «Гефсиманія». Окрім того, в судовому засіданні представник третьої особи ЛКП «Львівський ліхтар» не змога пояснити, яким чином і ким здійснювались заміри паркану за адресою [ADDRESS] ; чому не були запрошені преставники відповідача до оформлення такого акту; чи виносились будь-які рішення на підставі саме вказаного акту , якими б винні особи були притягнуті до адміністративної відповідальності. Також, в судовому засіданні представник ТзОВ "Сафо" зазначив, що на підставі вказаного акту на представника відповідача - Марченка В.П. складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності від 22.04.2019 №205-ДК/0081 По/08/01/-19 за ст. 55 КУпАП. Разом з тим, з оглянутої в судовому засіданні вказаної постанови, яка міститься в оглянутій цивільній справі №465/2459/19 вбачається, що така винесена на підставі іншого акту обстеження, а саме від 19.04.2019 року, яким зафіксовані інші вихідні дані та інші обставини, ніж ті на які покликається представник позивача. Зокрема, постанова складена на підставі акту обстеження від 19.04.2021 року, зі змісту постанови вбачається, що огорожа встановлена за адресою: [ADDRESS] , а не за адресою [ADDRESS] . Окрім того, з даним позовом позивачі звернулись до суду в лютому 2019 року, а постанова про адміністративне правопорушення складена 22.04.2019 року та станом на день ухвалення даного рішення суду зазначена постанова не набрала законної сили, оскільки оскаржена в судовому порядку, розгляд справи триває. Будь-якого інших доказів, який би підтверджував, протиправну поведінку відповідача, матеріали справи не містять. Окрім того, з листа від 16.11.2018 року ЛКП «Львівський ліхтар» вбачається прохання адресоване Голові МВК Франківського району про можливість приведення до попереднього стану самочинно захоплену територію у зв`язку з встановлення саме позивачем ТзОВ "Сафо" без дозвільних документів огорожі висотою 1,5 м., довжиною 35 м, за адресою: [ADDRESS] . 30.11.2018 року Франківською районною адміністрацією видано Розпорядження №642 "Про демонтаж самочинно встановленої огорожі ТзОВ "Сафо" на фундаменті на [ADDRESS] " та рекомендовано директору ТзОВ "Сафо" [PERSON] у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно встановлену без погодженої проектної документації металеву огорожу довжиною 35 м. висотою 1,5 м. на фундаменті по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. В силу положень ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Суд зазначає, що усунення перешкод власнику (титульному володільцю) в користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов`язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо). Відповідно до ст.129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтями 12 та 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За таких обставин, приймаючи до уваги положення ЦК України та ЦПК, позивачами при зверненні до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує можливість захисту порушеного права власника. Як вбачається з позовної заяви, підставою позову є протиправна діяльність відповідача, який згідно зі змісту акту обстеження ЛКП «Львівський ліхтар» від 04.02.2019, самочинно встановив огорожу за адресою: [ADDRESS] . Однак, сам по собі акт обстеження не є доказом чинення перешкод відповідачем, оскільки жодного рішення про притягнення представника ГЄЦ «Гефсиманія» до адміністративної відповідальності за результатом винесення саме вказаного акту та саме по адресі [ADDRESS] матеріали справи не містять, а постанова про притягнення представника відповідача до адміністративної відповідальності від 22.04.2019, на котру покликається представник позивача, не набрала законної сили та стосується іншої адреси, а саме: [ADDRESS] . Більше того, за твердженнями позивачів, відповідач ХЄЦ «Гефсиманія» встановив огорожу за адресою: [ADDRESS] , однак, як вбачається з листа від 16.11.2018 року ЛКП «Львівський ліхтар» та розпорядження ФРА ЛМР №642 від 30.11.2018 огорожу без погодженої проектної документації довжиною 35 м висотою 1,5 м на фундаменті за адресою [ADDRESS] самочинно встановлено саме позивачем ТзОВ "САФО", а не відповідачем ХЄЦ «Гефсиманія» і саме позивачу у місячний термін за власні кошти було рекомендовано демонтувати таку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачами не доведено суду належними та допустимими доказами, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, а також станом на дату ухвалення рішення, відповідачем чиняться перешкоди у користуванні належним позивачам на праві власності земельними ділянками по [ADDRESS] . Зважаючи на відсутність доказів протиправної діяльності представника відповідача та відсутність встановленого сервіту позовні вимоги [PERSON] та ТзОВ "Сафо" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed