Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Попівської сільської ради В.Писарівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ Держгеокадастру у В.Писарівському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Попівка В.Писарівського району Сумської області, та [PERSON], який помер [INFO] року в с.Попівка В.Писарівського району Сумської області, на ? частину за кожним земельної частки (паю) загальною площею 2,64 умовних кадастрових гектарів, розташованої в межах Попівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Позивачі являються спадкоємцями за законом вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права в нотаріальному порядку не мають можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивачі просять позов задовольнити. У судовому засіданні позивачі присутні не були. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Попівської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області Ароян С.Х. - у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення представників позивачів та третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Попівка Великописарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить, крім іншого, земельна частка (пай) загальною площею 2,64 умовних кадастрових гектарів, розташована в межах Попівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до заповіту, посвідченого 27.12.2002 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належні їй компенсаційні виплати у відділенні Ощадбанку на користь [PERSON] (а.с.11), що підтверджується також довідкою виконкому Попівської сільської ради В.Писарівського району № 370 від 06.07.2016 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44987660 від 07.09.2016 року (а.с.12,47). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Частина спадщини, яка не охоплена заповітом, успадковується відповідно до закону. При цьому, згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Згідно ст.549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). З довідки виконкому Попівської сільської ради В.Писарівського району № 370 від 06.07.2016 року вбачається, що на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] проживав спадкоємець за законом першої черги - син [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44987685 від 07.09.2016 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, 13.07.2016 року приватним нотаріусом Васильченко Н.В. заведена спадкова справа за №168/2016 за заявою спадкоємця за законом [PERSON] (а.с.9,46). Таким чином, виходячи з наведеного, спадкоємцями першої черги на вищевказане спадкове майно після смерті [PERSON] в рівних частинах являються донька - позивач [PERSON], яка прийняла спадщину в порядку ст.1268 ЦК України (2004р.) шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, та син - [PERSON], який прийняв спадщину в порядку ст.549 ЦК УРСР (1963р.) шляхом постійного проживання та вступу в управління та володіння спадковим майном, однак юридично право власності на вказану спадщину не оформив та помер [INFO] року в в с. Попівка Великописарівського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після його смерті відкрилася спадщина, де відповідно до свідоцтва про право на спадщину дружина померлого - співпозивач [PERSON] оформила юридично право власності на спадщину за законом на майно, яке належало померлому [PERSON] на праві власності (а.с.19), що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44987504 від 07.09.2016 року (а.с.44). Відповідно до ст.1218 ЦК України (2004р.) - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, що пережив померлого, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У зв'язку із втратою правовстановлюючого документа (Сертифіката) одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезгадане спадкове майно позивачі не мають можливості. Втрата вказаного Сертифіката підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 67-68 від 20.08.2016 року, що мається в матеріалах справи (а.с.27-28). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Васильченко Н.В. (а.с.10) у вчиненні нотаріальної дії відмовлено, оскільки не подано документи, необхідні для її вчинення, зокрема, правовстановлюючий документ на спадкове майно. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачами [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] відповідно. у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивачів на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved