Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що в шлюбі в них народився син [PERSON] [INFO]. З відповідачем проживає разом і перебуває в шлюбі, однак відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання сина. Враховуючи що він є непрацездатною особою, так як є інвалідом з дитинства та отримує пенсію, а також матеріальну допомогу по втраті годувальника в розмірі 949 грн. позивач просить стягувати з нього аліменти в її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача (пенсії по інвалідності та допомоги по втраті годувальника) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів. 18.08.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1145. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 вересня 2010 року сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач на даний час отримує пенсію по інвалідності, матеріальну допомогу по втраті годувальника, має стабільний дохід, що визнано сторонами в судовому засіданні. Тому дана обставина, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Про способи виконання обов`язку утримувати сина в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина. Тому з відповідача слід стягувати аліменти в частці від його доходів. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивачки на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.10. 2014 року. Відповідно до п. 1 ст. 3 в Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved