Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої виконанням роботи неналежної якості. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що 05.08.2015 позивачка придбала теплолічильник Integral Maxx DN 15, який був встановлений відповідачем у квартирі [ADDRESS] . Власницею даної квартири є позивачка. 05.01.2017 в місці монтажу теплолічильника відбувся прорив трубопроводу, внаслідок чого стався витік гарячої води та відбулось залиття вказаної квартири. Враховуючи те, позивачка належним чином виконала свої зобов`язання перед відповідачем та сплатила на його користь 4000,00 грн., а останній виконав роботи по монтажу теплолічильника неякісно, позивачка просила суд стягнути на її користь 15125,20 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди. Представник відповідача ФО-П [PERSON] та третьої особи ТОВ "Є-інжиніринг Ко" Каленчук О.І. у судове засідання не з`явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином. Подала до суду відзив, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог та зазначила, що акт введення в експлуатацію вузла комерційного обліку тепла не відповідає вимогам чинного законодавства щодо його оформлення та не містить всіх необхідних даних, які б дозволяли ідентифікувати особу, яка виконала роботи. Так, відсутні докази, що печатка та підпис на даному акті належать саме ФО-П [PERSON] .. Також представник відповідача та третьої особи вказала, що ТОВ "Сенсей груп" є лише продавцем теплолічильника, а тому не може нести відповідальність за послуги монтажу. Крім того, відповідно до п. 9 паспорту теплолічильника гарантійний строк експлуатації теплолічильників складає 12 місяців з моменту вводу в експлуатацію, але не більше 18 місяців з моменту відвантаження. Відповідно до відмітки у паспорті товару він був відвантажений 05.08.2015 та введений в експлуатацію 10.08.2015, тобто гарантійний строк теплолічильника закінчився 09.08.2016, а прорив трубопроводу стався 05.01.2017, тобто через 16 місяців з моменту вводу в експлуатацію. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, власницею квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38525389 від 04.06.2015 (а.с. 20). ТОВ "Є-Інжинірінг Ко" розробило робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії квартири [ADDRESS] , який погоджений керуючою компанією обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва (а.с. 43-65). Відповідно до акту введення в експлуатацію вузла комерційного обліку тепла від 10.08.2015 ФО-П [PERSON] виконав проектні роботи по вибору та облаштуванню вузла квартирного обліку теплової енергії у квартирі [ADDRESS] (а.с. 66). Відповідно до акту від 05.01.2017, складеного співробітниками ЖЕД № 210, у квартирі [ADDRESS] , виявлено пошкодження трубопроводу на відгалуженні стояка центрального опалення в місці монтажу теплолічильника, який виконувався підрядною організацією на замовлення власника квартири (а.с. 33). Відповідно до акту від 12.01.2017, складеного співробітниками ЖЕД № 210, у квартирі [ADDRESS] , в двох кімнатах квартири виявлено вздуття ламінату та деформація нижньої частини дверного полотна трубопроводу на відгалуженні стояка центрального опалення (а.с. 34). Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як зазначає ч.1 та ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом п.8-9 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як наголошує ч.1-2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно п.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами та доповненнями шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За змістом ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка на підтвердження матеріальної шкоди не надала суду висновку експерта чи спеціаліста щодо розміру завданої їй шкоди, а фіскальні чеки про придбання товарів та розписки фізичних осіб не є належними доказами, оскільки не відповідають вимогам ст. 76-80 ЦПК України та не є бухгалтерськими документами фінансової звітності, крім того позивачка не надала суду акту виконаних робіт, а тому суд приходить до висновку, що докази нанесення матеріальної шкоди позивачу, завдані неналежним виконанням робіт, не грунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки факт залиття квартири підтверджується актами, які складені експлуатуючою організацією та копіями фотографій квартири, враховуючи те, що позивачка [PERSON] внаслідок вказаного залиття отримала психологічні страждання та моральні переживання, що є природно зрозумілим у даному випадку, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 5000 грн. моральної шкоди, що відповідає вимогам розумності і справедливості в порядку ч. 3 ст. 23 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені частково, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial