Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач 07.04.2015 звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що 04.08.2009 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина: на сарай-гараж, літню кухню, погріб, сарай, огорожа, що розташовані на приватній земельній ділянці розміром 0,068 га, яка знаходиться під №22 по вул. Комінтерна в м. Тростянець. На випадок своєї смерті померла заповіт не складала. Спадкоємцями першої черги є позивач та її рідна сестра, тобто відповідач у справі. Їх батьки розлучилися 12.04.1989 року та інших спадкоємців першої черги не має. Після смерті матері позивач вчасно подала заяву про прийняття спадщини, а її сестра заяви не подавала, так як це питання вони вирішили з нею до спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця. На теперішній час позивач бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері та звернувшись до нотаріальної контори отримала відмову нотаріуса, яку він мотивує тим що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. 20.09.1990 року померла мати згідно з договором дарування, посвідченого нотаріусом, отримала у власність 53/100 частини жилого будинку та господарчих побудов, які були розташовані під №22 по вул. Комінтерна в м. Тростянець. Зазначений договір був зареєстрований в Охтирському МБТІ 27.09.1990 року так померлій переходило частина нерухомості. 15.03.1994 року згідно договору купівлі-продажу мати позивачки отримала у власність 47/100 частини жилого будинку та господарських будов. Зазначений договір за життя померла не встигла зареєструвати в Охтирському МБТІ. Рішенням Тростянецької міської ради №225 від 28.06.1996 року земельна ділянка розміром 680 м2, яка розташована під №22 по вул. Комінтерна була передана у приватну власність померлій матері, яка за життя не отримала державний акт на земельну ділянку. За час користування жилим приміщенням деревяний будинок почав руйнуватися і прийшов у стан непридатності, а тому померла за життя знесла жилий будинок і стала проживати в літній кухні. Позивач зазначає, що на даний час отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на сарай-гараж, літню кухню, погріб, сарай, огорожу, та отримати державний акт на землю не має можливості, а тому звернулася до суду, оскільки в інший спосіб не має можливості вступити у права спадкоємця і вільно розпоряджатися майном. Позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити, подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.38). Відповідач у судове засідання не зявилася надала заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд справу розглядати у її відсутність (а.с.29). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з такого. З копії свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумської області серії 1- БП № 112658, виданого 05.08.2009, судом установлено, що [PERSON] померла 05.08.2009 року, що відповідно до частини 3 статті 1220 ЦК України є часом відкриття спадщини. (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії І-ЕР № 397767 іі батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Ураховуючи свідоцтво про шлюб серії І-БП № 267969, виданого 20.05.1995 року (а.с.11), позивач після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки, виданої Охтирським МБТІ від 29.12.2014 року № 1064 реєстрація домоволодіння за адресою: Сумська область, м. Тростянець, вул. Комінтерна, 22 за [PERSON] відсутня. Згідно з даними інвентаризації на 29.12.2014 року на земельній ділянці розташовані слідуючі будівлі та споруди: сарай гараж літ. «Б» цегляний; літня кухні літ. «В»- цегляна; погріб «пг» - цегляний; сарай літ. «Г» - цегляний; огорожа «1,2 залізна. Інвентаризаційна вартість вищевказаних будівель та споруд становить 48135 грн. (а.с.14-15). [PERSON] 20.09.1990 року згідно договору дарування, посвідченого нотаріусом, отримала у власність 53/100 частини жилого будинку та господарчих побудов, які були розташовані під №22 по вул. Комінтерна в м. Тростянець. Зазначений договір був зареєстрований в Охтирському МБТІ 27.09.1990 року. 15.03.1994 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] отримала у власність 47/100 частини жилого будинку та господарських будов (а.с.16-19). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та копії спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 04.08.2009 року спадкова справа заведена 26.10.2009 року за № 570/2009 відповідно до заяви позивача, яка була подана нею, як установлено судом, до нотаріуса своєчасно у межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ЦК України (а.с.33-37). Відповідач [PERSON] є рідною сестрою позивача, що установлено судом відповідно до свідоцтва про народження серія І-ЕР № 293066, виданого 14.01.1976 (а.с.42), свідоцтво про одруження серії 1-БП №063877, виданого 12.09.2002 (а.с.39), довідки відділу РАЦС Тростянецького районного управління юстиції про реєстрацію шлюбу від 06.10.2004 № 142-02-79 (а.с.41), свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БП №066638, виданого 02.08.2002 (а.с.40). Відповідач відповідно до копії спадкової справи (а.с.33-37) до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталась. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК [PERSON] не вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], оскільки на час її відкриття не проживала разом із спадкодавцем. При вирішенні вимог про визнання права власності позивача у порядку спадкування за законом після смерті матері на сарай-гараж, літню кухню, погріб, сарай, огорожа, що розташовані на приватній земельній ділянці площею 680 м2, яка знаходиться під №22 по вул. Комінтерна в м. Тростянець суд виходить з таких мотивів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом установлено, що постановою державного нотаріуса Тростянецької державної нотаріальної контори від 12.11.2014 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] через відсутність державної реєстрації нерухомого майна та державного акту на земельну ділянку (а.с.12). Відповідно до роз'яснень, які містяться у абзаці 3 пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 1216 ЦК України\~ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разу неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу відповідно до статті 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Будівлі та споруди: сарай гараж літ. «Б» цегляний; літня кухні літ. «В»- цегляна; погріб «пг» - цегляний; сарай літ. «Г» - цегляний; огорожа «1,2 залізна» померла матір позивача [PERSON] набула на підставі посвідчених нотаріально договорів дарування від 20.09.1990 року (47/100 будинку та господарських споруд) та купівлі продажу від 15.03.1994 (53/100 будинку та господарських споруд). Відповідно до частини 3 статті 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час укладення [PERSON] договорів дарування від 20.09.1990 року та купівлі - продажу від 15.03.1994 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав з отримання свідоцтва про право на спадщину. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що право власності [PERSON] на будівлі та споруди: сарай гараж літ. «Б» цегляний; літня кухні літ. «В»- цегляна; погріб «пг» - цегляний; сарай літ. «Г» - цегляний; огорожа «1,2 залізна» виникло на підставі належних правовстановлюючих документів, які передбачені додатком до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, і не залежить від відсутності реєстрації цих будівель в органах БТІ, що вказано у довідці КП Охтирське міське бюро технічної інвентаризації (а.с.14). Отже, після смерті [PERSON] позивачка, яка є спадкоємцем першої черги, і яка протягом шести місяців з дня смерті подала заяву про прийняття спадщини за законом в силу статей 1218,\~1222,\~1258, 1261,\~1269,\~1270 ЦК України\~набула в порядку спадкування за законом право власності на набуте її матірю у передбаченому чинним на той час законодавством порядку нерухоме майно будівлі з господарськими спорудами. Вирішуючи вимоги про визнання за позивачем права на закінчення приватизації земельнох ділянки, суд виходить з таких мотивів. Довідка, видана Тростянецькою міською радою [PERSON] від 17.03.2015 року № 305 видана вказує на те, що ділянка, що знаходиться по вул. Комінтерна, 22 в м. Тростянець площею 680 м2 у приватну власність передана рішенням виконкому міської ради №225 від 28.06.1996 [PERSON] (а.с.13). Державний акт в установленому порядку померлій [PERSON] не видавався. Відповідно до пункту 3\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства посвідчується відповідною радою, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Указаним пунктом Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки. Ураховуючи викладене, необхідно визнати за позивачем право на завершення приватизації земельної ділянки та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документу на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарчих прибудов загальною площею 680 м2, яка рішенням Тростянецької міської ради № 225 від 28.06.1996 передана у власність її померлій матері. Судові витрати залишаються за позивачем. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved