Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач в особі представника позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що подружжя [PERSON] та [PERSON] за період шлюбу, який було зареєстровано 08.01.1959 року виконавчим комітетом Шепітської сільської ради, Путильського району Чернівецької області, актовий запис №1, придбало домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. "А-1", вбиральні літ. "Б", гаража літ. "В", сарая літ. "Г", сарая літ. "Д", навісу літ. "Е", огорожі №1, воріт з хвірткою №2, криниці №3, що знаходиться за адресою с.Кам'яна вул.Л.Українки, 34, Чернівецької області, на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, з цільовим призначенням "для обслуговування житлового будинку". 18 квітня 2012 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 зазначеного вище будинковолодіння, 1/2 земельної ділянки площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,0278 га, з цільовим призначенням "для ведення особистого підсобного господарства", яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧВ №005793. При житті спадкодавець [PERSON] заповів все своє майно позивачу, посвідчивши свій заповіт 19.03.2012 року у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим номером 329. Заповіт не змінювався та не скасовувався. У встановлений законом сторок позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинковолодіння та неподання позивачем оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧВ №005793, який було загублено. Крім позивача спадкоємцями за законом є дружина та син спадкодавця. Позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON], яке складається із ? житлового будинку літ. «А-1», ? вбиральні літ «Б», ? гаража літ «В», ? сараїв літ. «Г, Д», ? навісу літ. «Е», ? огорожі під № 1, ? воріт з хвірткою під № 2, ? криниці під № 3 і знаходиться за адресою Чернівецька область, Сторожинецький район, с. Камяна, вул. Л. Українки, 34. Крім того просила визнати за нею право власності на ? земельної ділянки площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованої на території с.Камяна, Сторожинецького району, Чернівецької області та право власності на земельну ділянку площею 0,0278 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території с. Камяна, Сторожинецького району, Чернівецької області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладеі вище та просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що позивач, яка є її донькою в будинку не проживає, а живе за кордоном, нічим їй не допомагає і вона заперечує, щоб позивач мала частку в будинку. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що він не заперечує проти того щоб його сестра отримала спадщину після смерті батька за заповітом але він бажає також отримати спадщину за законом після смерті свого батька. Судом встановлено, що 19 березня 2012 р. [PERSON] склав на імя [PERSON] заповіт, згідно якого заповів їй належне йому майно. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 329 (а.с.21). 18 квітня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-МИ №106072 (а.с.23). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало йому на час смерті, а саме на 1/2 будинковолодіння з належними до нього надвірними спорудами, що розташовані в с.Кам'яна по вул.Лесі Українки, 34, Сторожинецького району Чернівецької області, і складається, згідно копії технічного паспорту із житлового будинку літ. "А-1", вбиральні літ. "Б", гаража літ. "В", сарая літ. "Г", сарая літ. "Д", навісу літ. "Е", огорожі №1, воріт з хвірткою №2, криниці №3. Самочинного будівництва, не виявлено. Вказане будинковолодіння належало спадкодавцю та його дружині, відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі продажу від 26.08.1980 року (а.с.9-10). Крім того, судом встановлено, що в склад спадкового майна входить також 1/2 земельної ділянки площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку інша частина якої належить відповідачу [PERSON], як дружині померлого та земельна ділянка площею 0,0278 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Камяна, Сторожинецького району, Чернівецької області. Право власності спадкодавця на земельні ділянки підтверджено копією Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.13) виданого на ім'я [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] 24.04.2012 р. подала заяву про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу від 18.02.2013 року (а.с.24). Інші спадкоємці за законом також подали заяви до нотаріуса, а саме дружина спадкодавця, відповідач [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивача, а син спадкодавця [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті і тільки в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом мають особи в порядку черговості визначеної статтями 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином при наявності не скасованого, дійсного заповіту померлого спадкодавця [PERSON], його спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] не можуть успадкувати будь-яке майно яке йому належало і яке він заповів позивачу [PERSON] При цьому дружина спадкодавця [PERSON] навіть при наявності заповіту на іншу особу мала би право на обовязкову частку в спадщині, згідно положень ст.1241 ЦК України, якби вона не відмовилась від спадщини на користь своєї дочки, позивача по справі. Інша ж частина житлового будинку та земельної ділянки є набутою відповідачем [PERSON] в період шлюбу і не є предметом цього судового розгляду. Згідно вимог ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Тобто заперечення відповідачів проти заявлених позовних вимог, суд вважає несуттєвими і такими, що не можуть вплинути на обґрунтованість позову. Суд дотримуючись вимог закону щодо спадкування прав і обовязків померлого [PERSON], а також поважаючи волю спадкодавця, який у встановленому законом порядку розпорядився своїм майном вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved