Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

19 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Фонду державного майна України в особі Представництва регіонального Фонду державного майна України в Білгород-Дністровському районі, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та недійсним договорфу дарування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.1996 року між представництвом Фонду державного майна України в м.Білгород-Дністровський та товариством покупців, створеного трудовим колективом майстерні по ремонту музичних інструментів в особі голови [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу приміщення № 8 та коридору загальною користування № 9 загальною площею 16,9 кв.м. (що складає 4/100 ідеальної долі будівлі) в будівлі літ. "А" по [ADDRESS]. На підставі зазначеного договору [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 25.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, у відповідності до якого [PERSON] подарував [PERSON] 4/100 частин будівлі, розташованої по [ADDRESS] На підставі даного договору у [PERSON] виникло право власності на 4/100 приміщення в будівлі літ. "А", розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає договір купівлі-продажу, укладений між представництвом Фонду державного майна України в м.Білгород-Дністровський та товариством покупців, створеного трудовим колективом майстерні по ремонту музичних інструментів в особі голови [PERSON] неправомірним, оскільки товариство покупців не може бути створене у складі однієї особи, це завжди об'єднання громадян, а у рішенні виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 24.05.2007 року № 575 вказано, що товариство покупців трудового колективу майстерні по ремонту музичних інструментів створювалося з одного працівника, що є неприпустимим у відповідності до п. 1.1. Порядку створення та реєстрації товариства покупців в процесі приватизації. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд, визнати недійсним договір купівлі- продажу, укладений 30 липня 1996 року між представництвом Фонду державного майна України в м.Білгород-Дністровському та товариством покупців, створеним трудовим колективом майстерні по ремонту музичних інструментів в особі голови [PERSON]; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Білгород-Дністрвоської міської ради від 24.05.2007 року № 575; визнати недійсним договір дарування, укладений 25.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON]; встановити порядок виконання рішення суду, визначивши, що рішення є підставою для реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції для скасування реєстрації права власності [PERSON] на приміщення № 8, коридор загального користування №9, що становить 4/100 будівлі в будівлі літ. "А", розташованої за адресою: [ADDRESS] Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома (а.с. 105). Представник Фонду державного майна України в особі регіонального відділення Фонду Державного майна України по Одеській області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність(а.с.77-78). Представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.106). Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 1996 року між представництвом Фонду Держмайна України в м.Білгород-Дністровський та товариством покупців, створеним трудовим колективом майстерні по ремонту музичних інструментів в особі голови [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого продавець передав у власність покупця з будівлі літ. "А" приміщення 8, загального користування 9 загальною площею 16,9 кв.м., які складають 4/100 ідеальної долі будівлі по [ADDRESS](а.с.10-15). 24 травня 2007 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради ухвалено рішення № 575 "Про оформлення права власності на 4/100 частин будівлі по [ADDRESS]"за [PERSON] на 4/100 частин будівлі, у складі: із літ. "А": 8 - приміщення по ремонту музичних інструментів. 9 - коридор загального користування, по [ADDRESS] (а.с.16). Право власності за [PERSON] оформлено у державному реєстрі права власності на нерухоме майно (а.с.17,18). 25 вересня 2008 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу посвідчено договір дарування у відповідності до якого [PERSON], подарував а [PERSON] прийняла у дар 4/100 частин будівлі, що знаходиться у м.Білгород-Дністровський по [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 410 кв.м., та складається з: у будівлі літ. "А" 8 - приміщення по ремонту музичних інструментів, загальною площею 18,4 кв.м., у загальному користуванні 9 - коридор.(а.с.19-20). [PERSON] зареєструвала своє право власності на вищевказане нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.21-22). Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Встановлено, що вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним заявлено з підстав статті 48 ЦК України в редакції 1963 року. За правилами, передбаченими статті 48 ЦК України в редакції 1963 року чинної на час укладання договору купівлі-продажу від 30.07.1996р., недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону. За недійсною угодою кожна зі сторін зобов'язана повернути іншій стороні усе отримане за угодою, а при неможливості повернути отримане в натурі - відшкодувати її вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. [PERSON] не є стороною договору купівлі-продажу спірного майна укладеного між представництвом Фонду Держмайна України в м.Білгород-Дністровський та товариством покупців, створеним трудовим колективом майстерні по ремонту музичних інструментів в особі голови [PERSON] тому він не перебуває з ними у зобов'язальних правовідносинах і обраний ним зобов'язальний спосіб захисту - визнання договору купівлі-продажу недійсним, спірних правовідносин не регулює, а тому виходячи з вищевказаних вимог діючого на час укладання спірного договору купівлі-продажу законодавства, роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», доводи [PERSON] щодо недійсності договору купівлі-продажу від 30.07.1996р. не можуть бути прийняті до уваги, а його позовна вимога про визнання недійсним цього договору купівлі-продажу спірної квартири не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги можуть бути заявлені тільки стороною правочину. Вимоги позивача, щодо визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним договору дарування, встановлення порядок виконання рішення суду є похідними від основного позову та можуть бути задоволенні лише у разі задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу від 30.07.1996р. не дійсним, а тому, за викладених обставин задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач та його представник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed