Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 березня 2021 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі з 11.04.2004 року по 20.07.2014 року, працював машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті. 22.10.2013 року з ним стався нещасний випадок, а саме обвалення та обрушення породи, внаслідок чого він отримав виробничу травму: компресійний перелам L2, L3 хребця, остистого відростка L2 хребця, поперечного відростка L3 хребця, попереково-крижовий радикуліт з помірним больовим, м`язово-тонічним корінцевим синдромом. За наслідками розслідування зазначеного нещасного випадку було складено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та Акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку. Згідно акту огляду МСЕК від 13.07.2017 року та 01.08.2019 року йому була встановлена третя група інвалідності, 50 % втрати професійної працездатності, рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця, вимушене положення тіла, підземні умови праці. Внаслідок отриманої травми він втратив можливість заробляти на життя у тому розмірі, в якому заробляв до отримання травми. Функції його організму суттєво погіршились, що відображається не тільки на можливості працювати, але і в побуті. Він вимушений підтримувати лікуванням своє життя, внаслідок трудового каліцтва знизився настрій, бо відчуває себе неповноцінною людиною. Незважаючи на молодий він, він не може вести активне життя та приділяти достатньо уваги сім`ї, Страждання є триваючими, втрата працездатності є стійкою, вже ніколи він не зможе вилікуватись та поновити свій стан здоров`я, що існував до травми. Все це разом вплинуло на його спосіб життя, на сімейний бюджет. Він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані, він постійно відчуває душевні хвилювання, з`явилося почуття тривоги, особливо з врахуванням незворотності наслідків травмування, неможливості відновлення стану здоров`я. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 300000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання виробничої травми, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. 10 березня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 15 березня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 26 березня 2021 року представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позивачем позовні вимоги відповідач вважає необгрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач замовчує, що згідно п. 10.3 акту розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом № 78 від 26.10.2013 року форми Н-1 особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці є позивач [PERSON] . Виробничу травму позивач отримав через особисту необережність та неуважність, вина підприємства відсутня. Також відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу. При цьому, позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та наслідки невиконання вимог техніки безпеки. Вимоги позивача про стягнення 300000,00 грн як компенсації моральної шкоди є безпідставно завищеними, такими, що не відповідають вимогам розумності та справедливості, якщо суд вирішить задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди, то відповідач просить встановити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню із умовного розрахунку 500,00 грн за 1 відсоток втрати працездатності, тобто не більше 35000,00 грн. Крім того, відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» в період з 11.04.2004 року по 20.07.2014 року, працював машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті, був звільнений за ст. 40 п. 2 КЗпП України за станом здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7-9). 22.10.2013 року з позивачем стався нещасний випадок під час виконання трудових обов`язків, а саме обвалення та обрушення породи, внаслідок чого він отримав виробничу травму: забій грудної клітини зправа, забій підкожна гематома в області остистих відростків. За наслідками розслідування зазначеного нещасного випадку було складено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та Акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку (а.с. 13-16). Згідно акту огляду МСЕК від 13.07.2017 року та 01.08.2019 року позивачу була встановлена третя група інвалідності, 50 % втрати професійної працездатності, дата чергового переогляду 01.08.2021 року, рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця, вимушене положення тіла, підземні умови праці (а.с 11-12). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача. Висновком МСЕК від 13.07.2017 року та 01.08.2019 року позивачу була встановлена третя група інвалідності, 50 % втрати професійної працездатності, дата чергового переогляду 01.08.2021 року, рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця, вимушене положення тіла, підземні умови праці (а.с 11-12). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 50% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Внаслідок отриманої травми позивач втратив можливість заробляти на життя у тому розмірі, в якому заробляв до отримання травми. Функції його організму суттєво погіршились, що відображається не тільки на можливості працювати, але і в побуті. Він вимушений підтримувати лікуванням своє життя, внаслідок трудового каліцтва знизився настрій, бо відчуває себе неповноцінною людиною. Незважаючи на молодий він, він не може вести активне життя та приділяти достатньо уваги сім`ї, Страждання є триваючими, втрата працездатності є стійкою, вже ніколи він не зможе вилікуватись та поновити свій стан здоров`я, що існував до травми. Все це разом вплинуло на його спосіб життя, на сімейний бюджет. Він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані, він постійно відчуває душевні хвилювання, з`явилося почуття тривоги, особливо з врахуванням незворотності наслідків травмування, неможливості відновлення стану здоров`я. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з травмою на виробництві згідно висновку МСЕК втрачена на 50%, він був визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 38000 грн з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 9000,00 грн. згідно наданого розрахунку (1400,00 грн.- надання консультації, узгодження правової позиції - 2 години, 1500,00 грн - ознайомлення з матеріалами 3 години, 2500,00 грн. - підготовка позовної заяви - 5 годин, 600,00 грн. - вивчення судової практики з аналогічних спорів - 2 години, 3000,00 грн. - представництво інтересів в суді - години) (а.с. 44-45). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач [PERSON] був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи, що справа не представляє значної складності, те, що позовні вимоги задоволені частково, те, щовсі необхідні матеріали були в наявності і збирати їх не було необхідності, складання позовної заяви також не представляло складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом Крайнім О.В. на користь [PERSON] з відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» має бути стягнуто 1500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial