Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У вересні 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави, в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради та [PERSON] про визнання незаконними та скасування пункту 35 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №42/57 від 18.12.2009 року тапунктів 22, 22.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №47/51 від 25.06.2010 року, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки по [ADDRESS] у власність держави, в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, з передачею у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство». Прокурор зазначав, що пунктом 35 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №42/57 від 18.12.2009 року тапунктами 22, 22.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №47/51 від 25.06.2010 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення та передання у власність земельної ділянки, площею 1000кв.м. за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . На підставі вказаних рішень, 05.08.2011р. [PERSON] отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЛ №904579 з кадастровим номером 4810136600:05:031:0036. Зазначений державний акт зареєстровано 05.08.2011р. у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 481013661000661. Посилаючись на те, що Миколаївською міською радою прийняті рішення про відчуження вказаної земельної ділянки з перевищенням повноважень, оскільки зазначена земельна ділянка вилучена із земель Державного лісового фонду України та без попереднього вилучення у належного землекористувача,державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», тобто без відома держави в особі уповноваженого органу та постійного землекористувача, в якого земельна ділянка перебувала в постійному користуванні згідно з постановою Ради Міністрів Української РСР від 21 березня 1966 року № 234 та без зміни його цільового призначення, просив позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 23.06.2015р. провадження за позовом прокурора Корабельного району міста Миколаєва, в інтересах держави, в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та Державного підприємства "Миколаївське лісове господарство" до [PERSON] про зобов`язання повернення земельної ділянки - закрито у зв`язку із смертю відповідача, яка померла [INFO] , згідно актового запису про смерть №1652 від 17.04.2013р., оскільки ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину після смерті спадкодавця. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Представники Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» підтримали позов прокурора з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міської ради - позов визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено доказами, що у відповідності до пункту 35 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №42/57 від 18.12.2009 року тапунктам 22, 22.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №47/51 від 25.06.2010 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельна ділянка, площею 1000кв.м. за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . На підставі вказаних рішень, 05.08.2011 року, [PERSON] отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЛ №904579 з кадастровим номером 4810136600:05:031:0036. Зазначений державний акт зареєстровано 05.08.2011р. у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 481013661000661. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При затверджені проекту землеустрою Миколаївською міською радою не враховано, що спірна земельна ділянка є державною, а не комунальною власністю і в ньому відсутній висновок державної експертизи землевпорядної документації у відповідності до ч.4 ст.35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», також не перевірено відповідність згоди на такий відвід уповноваженого органу лісового господарства, оскільки наявний у проекті висновок Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не надавався. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок тільки комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Отже, виділення земель із земель лісогосподарського призначення можливо у відповідності до норм ст.ст. 56-57,117, 149 ЗК України та ст.ст.5, 24 ЛК України з обов`язковим попереднім їх вилученням із категорії державних земель, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Знаходження державних лісових земель в межах населених пунктів не є підставою для переходу права власності на них територіальної громади і зміни їх цільового призначення. Відповідно до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого комісією з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою. Встановлено, що спірна земельна ділянка була надана [PERSON] за рахунок земель, що віднесені до земель ДП «Миколаївський лісгосп», квартал 43. Таке підтверджується матеріалами справи, а саме копією ситуаційного плану та експлікацією земельних угідь, картографічних матеріалів, листом ВО «Укрдержліспроект» №299 від 04.09.2014р., абрисом кварталу. Виходячи із такого, суд приходить до висновку, що розпоряджатись спірною земельною ділянкою, яка належить до державної власності, Миколаївська міськрада не мала повноважень і тим більше, що на час існування таких правовідносин діяв мораторій, визначений розпорядженням КМУ від 10.04.2008 р. за № 610-р . Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття міською радою рішення) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно до пункту 11 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викуп) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Враховуючи вищенаведене, а також те, що Миколаївською міськрадою в односторонньому порядку, всупереч діючому законодавству, з порушенням своїх повноважень, та за відсутності висновку спеціально уповноваженого органу лісового господарства, висновку державної експертизи землевпорядної документації, було вилучено у законного землекористувача - ДП "Миколаївське лісове господарство", спірну земельну ділянку поза волею останнього, та прийнято рішення про розпорядження цією земельною ділянкою, то суд вважає, що оспорювані прокурором рішення Миколаївської міськради підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Крім цього, відповідно до п. 2.3. Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (із внесеними змінами) - державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Частиною першою ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи викладене, а також те, що державний акт, виданий [PERSON] був виданий на підставі рішень міськради, які суд вважає незаконними, то він підлягає також визнанню недійсним та скасуванню. Таким чином, спірна земельна ділянка була незаконно вилучена із державної власності та перебувала у постійному користуванні державного підприємства - ДП "Миколаївське лісове господарство", і повноваження щодо розпоряджатися нею мала право від імені держави Миколаївська обласна державна адміністрація, то суд вважає необхідним відновити таке положення, що існувало до незаконного вилучення спірної земельної ділянки. Згідно до вимог ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності до пункту 27 порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже запис у Державному реєстрі речових прав про право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] підлягає скасуванню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial