Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У жовтні 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Державний нотаріус Кременчуцької районної державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що 20 лютого 2009 року помер [PERSON], який є батьком неповнолітньої [PERSON]. [INFO] 02 серпня 2011 року померла [PERSON] - мати неповнолітньої [PERSON]. 02 червня 2011 року помер [PERSON] - дідусь неповнолітньої [PERSON] Після смерті [PERSON] - дідуся [PERSON], відкрилася спадщина. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: Приватизована земельна ділянка площею 4.0213 га, розташована на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (правонаступником якої є [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 130157, виданого Кременчуцькою райдержадміністрацією Полтавської області 01 серпня 2005 року, кадастровий № 5322485100:07:000:0073. Квартира [ADDRESS] (на даний час назва вулиці змінена на вулицю Центральна) в селі Пятихатки Кременчуцького району Полтавської області, що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 1589 та зареєстровано в Рокитнянській сільській раді 07 березня 2002 року. Спадкоємцями померлого [PERSON] є його донька - [PERSON], [INFO] та по праву представлення онука - малолітня (на час відкриття спадщини) [PERSON] 01.07.2000 р.н, 16 квітня 2014 року малолітній [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 4,0213га. що розташована на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області кадастровий № 5322485100:07:000:0073. 25 грудня 2013 року [PERSON], на той час опікун малолітньої [PERSON], звернулася до нотаріуса Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] для оформлення спадкових прав та видачі на ім'я [PERSON] [INFO] свідоцтва про право на спадщину за законом по праву представлення на 1/2 частку у спадщині квартири, що розташована за адресою: село П'ятихатки Кременчуцького району Полтавської області, вулиця Жовтнева. [ADDRESS]. що належить її діду [PERSON] померлому 02.06.2011 р., але було отримано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова вмотивована тим. що право власності на зазначену квартиру не було зареєстровано в установленому законом порядку, а згідно довідки МБТІ право власності на спадковий будинок не зареєстровано за спадкодавцем. Вказана квартира дійсно належала спадкодавцю [PERSON] який 06 березня 2002 року уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, але з невідомих позивачу підстав право власності не було зареєстровано в БТІ у відповідності до чинного на той час законодавства. Спадкодавець [PERSON] належним чином оформив документи на нерухоме майно (квартиру №2). але з невідомих позивачу причин не зареєстрував його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. На сьогодні неповнолітня [PERSON], як спадкоємець квартири не має документів, які підтверджують реєстрацію права власності її дідуся на нерухоме майно. В колишньому Бюро технічної інвентаризації відсутні відомості про реєстрацію за [PERSON]. Так само відсутні відповідні відомості в державної реєстраційної служби. Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів, нотаріусом була надана відмова в видачі свідоцтв про право на спадщину. Спадкоємець [PERSON] не має змоги розпоряджатись спадковим майном. На підставі вищевикладеного позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати в порядку спадкування за [PERSON], 01 липни [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків[NUMBER], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст. 77 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Третя особа Державний нотаріус Кременчуцької районної державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2009 року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-КЕ № 124610, видане 23 лютого 2009 року Рокитненьскою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, який є батьком неповнолітньої [PERSON]. [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 034922, видане 03 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області. 02 серпня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-КЕ № 197876, видане 18 серпня 2011 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, яка є матірю неповнолітньої [PERSON], відповідно до вищезазначеного свідоцтва про народження. 02 червня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом серій 1-КЕ № 187721, видане 03 червня 2011 року Рокитненьскою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, який є дідусем неповнолітньої [PERSON] Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: Приватизована земельна ділянка площею 4.0213га, розташована на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (правонаступником якої є [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 130157, виданого Кременчуцькою райдержадміністрацісю Полтавської області 01 серпня 2005 року, кадастровий № 5322485100:07:000:0073. Квартира [ADDRESS], що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 1589 та зареєстровано в Рокитнянській сільській раді 07 березня 2002 року. Спадкоємцями померлого [PERSON] є його донька - [PERSON], [INFO] та по праву представлення онука, яка на час відкриття спадщини була малолітня - [PERSON] 01.07.2000 р.н, 16 квітня 2014 року малолітній [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 4,0213га. що розташована на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області кадастровий № 5322485100:07:000:0073. 25 грудня 2013 року [PERSON], звернулася до нотаріуса Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] для оформлення спадкових прав та видачі на ім'я [PERSON] [INFO] свідоцтва про право на спадщину за законом по праву представлення на 1/2 частку у спадщині квартири, що розташована за адресою: село П'ятихатки Кременчуцького району Полтавської області, вулиця Жовтнева. [ADDRESS]. що належить діду малолітньої - [PERSON] померлому 02.06.2011 р., але було отримано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова вмотивована тим. що право власності на зазначену квартиру не було зареєстровано в установленому законом порядку, а згідно довідки МБТІ право власності на спадковий будинок не зареєстровано за спадкодавцем. Вказана квартира дійсно належала спадкодавцю [PERSON] який 06 березня 2002 року уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, але з невідомих підстав право власності не було зареєстровано в БТІ у відповідності до чинного на той час законодавства. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти. користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 30.І0.І999 p., (яка діяла на момент укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 30.10.1999 р. право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки, До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Як вбачається з норм законодавства чинного на момент купівлі квартири [ADDRESS]. [PERSON] виконав вимоги ст.ст. 227. 128 ЦК Української РСР - уклав та нотаріально посвідчив договір купівлі-продажу. а також прийняв в управління, користування зазначене майно, та здійснив його реєстрацію, про що мається запис у по господарській книзі за № 0056-1 Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, правонаступником якої є [PERSON] сільська рада. А також малолітня [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Рокитненської сільської ради № 619 від 24.06.2011 року. Тобто, спадкодавець здійснив усі дії щодо набуття права власності на вказану квартиру. Як зазначає Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України віл 7 лютого 2002 року № 7/5 зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення прав. власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування". Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із дoдaткaми списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Спадкодавець [PERSON] належним чином оформив документи на нерухоме майно (квартиру №2). але з невідомих причин не зареєстрував його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. На сьогодні неповнолітня [PERSON], як спадкоємець квартири не має документів, які підтверджують реєстрацію права власності її дідуся на нерухоме майно. В колишньому Бюро технічної інвентаризації відсутні відомості про реєстрацію за [PERSON]. Так само відсутні відповідні відомості в державної реєстраційної служби. Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів, нотаріусом була надана відмова в видачі свідоцтв про право на спадщину. Спадкоємець [PERSON] не має змоги розпоряджатись спадковим майном. Однак, не зважаючи на вищевикладене, право померлого [PERSON] на квартиру [ADDRESS], підтверджується наступними документальними доказами: - укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу серії АЕР № 262391 від 06 березня 2002 року, що підтверджує право спадкодавця на нерухоме майно; - наявність запису у погосподарській книзі (нерухоме майно яке придбане до 2004 року), відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1433 від 05 жовтня 2016 року, як підтвердження реєстраційною запису про право власності на квартиру №2; - довідка виконавчого комітету Рокитненської сільської ради № 619 від 24.06.2011 рокумісце реєстрації проживання малолітньої [PERSON] [INFO] у зазначеній квартирі №2; - право власності на квартиру за спадкодавцем підтверджується також тривалим фактом володіння цим майном. При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суд за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] прийняла спадщину, але не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є 1/2 частина квартири [ADDRESS], оскільки її дідусь [PERSON] за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло, уд вважає, що є законні підстави для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved