Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно, у відповідності до ст. ст. 1225, 1261, 1268 ЦК України, уточнивши свої позовні вимоги 19.10.2018 року остаточно просить суд: встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] , померлому [INFO] [PERSON] ; визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який складається в цілому з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., сараю літ. "В"; підвалу "літ. в"; сараю літ. "Г"; сараю літ. "З"; сараю літ. "І"; вбиральні літ. "К"; споруд № 2,5,6. Так, вимоги позивача мотивовані тим, що [INFO] помер її батько - спадкодавець [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді: - житлового будинку [ADDRESS] . За життя 03.01.2018 року в Старокозацькій сільській раді її батьком було складено та посвідчено заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно він заповідав [PERSON] . Вказує, що бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв`язку із тим, що батьком за життя не було належним чином зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. На підставі вищевказаних обставин вона і звернулася до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 травня 2019 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [INFO] року помер спадкодавець [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /л.с. 21/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді житлового будинку житлового будинку [ADDRESS] . Факт належності вищевказаного житлового будинку [PERSON] підтверджується наступними доказами. Так, у відповідності до довідки № 2433, виданої Старокозацькою сільською радою 12.10.2018 року, згідно записів по господарської книги Старокозацької сільської ради, за 2016-2020 роки № 18, особового рахунку [NUMBER] , власником житлового будинку за [ADDRESS] Дністровського району Одеської області являвся гр. [PERSON] , який помер [INFO] . /л.с. 19/ Окрім того, на ім`я [PERSON] був виготовлений технічний паспорт на садибний /індивідуальний/житловий будинок/, інвентаризаційна справа № 3. Листом №1390 від 11.10.2018 року з КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що станом на 31.12.2012 року Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не здійснювалась державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Самочинно збудовані будівлі, споруди та самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції та інші зміни щодо технічних характеристик, зокрема такі, які потребують попереднього погодження й отримання дозволів компетентних органів, відсутні. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено факт належності [PERSON] житлового будинку за [ADDRESS] , а отже позовні вимоги в цій частині є доведеними та підлягаючими задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що за життя 03.01.2018 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений юрисконсультом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Цепак Т .Г., зареєстрований в реєстрі за № 1, відповідно до якого все належне йому майно він заповідав [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] , [INFO] , яка змінила прізвище у зв`язку з укладанням шлюбу є рідною донькою померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті батька, своєчасно звернулась до Білгород-Дністровського районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте завідувачем Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок №5 , розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі розпорядження сільського голови Старокозацької сільської ради № 6-о/д від 19.02.2016 року, перейменовано вулиці села згідно додатку, в т.ч. [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлого [INFO] року [PERSON] , яка у встановлений чинним законодавством строк звернулась до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовилась від її прийняття, тобто юридично прийняла спадщину, прийнявши до уваги доведений в судовому засіданні факт належності житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , який помер [INFO] , також те, що інших спадкоємців судом не виявлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved