Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 46,6 кв.м., посилаючись на те, що з 1990 року з часу свого народження проживає у вказаній квартирі. Дана квартира знаходиться в обслуговуючому кооперативі "Житлово-будівельний кооператив № 227" та була надана на підставі ордеру № 927 від 01.10.1976 року його діду [PERSON] та членам його родини: дружині [PERSON] (бабці позивача) та дочці [PERSON] (матері позивача). Пайовий внесок за квартиру в розмірі 5702 рублів та 2230 рублів був сплачений 30.03.1976 року та 30.03.1989 року відповідно, що підтверджується довідкою, виданою головою ОК ЖСК " 227". [INFO] року помер [PERSON] [INFO] року померла його мати [PERSON] [INFO] року померла бабка [PERSON] 7 жовтня 2014 року він звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабки, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Відповідач Дніпропетровська міська рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, заперечень проти позову не надала, у зв'язку з чим справу вирішено на підставі наявних даних та доказів у заочному порядку. Третя особа - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 227» явку свого представника в судове засідання також не забезпечив, надав письмові пояснення по справі, в яких не має заперечень проти позову [PERSON] та просить його задовольнити. Третя особа - Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі її представника. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що в 1976 році діду позивача [PERSON] та членам його сім'ї: дружині [PERSON] (бабці позивача) та дочці [PERSON] (матері позивача) був виданий ордер на квартиру [ADDRESS]. З 1976 року [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою. Пайовий внесок в розмірі 5702 рублів та 2230 рублів був повністю сплачений [PERSON] 30.03.1976 року та 30.03.1989 року відповідно. Зазначені обставини підтверджуються довідкою та письмовими поясненнями голови Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 227». Також судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] [INFO] року померла мати позивача [PERSON] [INFO] року померла бабка позивача [PERSON] На час її смерті позивач був неповнолітнім. 7 жовтня 2014 року позивач звернуся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] - квартиру [ADDRESS], але йому було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на зазначену квартиру. Як вбачається з письмової відповіді Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилися. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до листа КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 31.12.2012 року відомості щодо права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. За змістом статей 25, 346, 328 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та його спадкоємцям вирішується судом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 15 Закону України "Про власність" член житлового, житлового-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому згідно з частиною 1 статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Оскільки бабка позивача [PERSON] на час смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно з частиною 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другої-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Враховуючи, що пайові внески за квартиру [ADDRESS] були повністю сплачені в 1989 році, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті бабки [PERSON] та прийняв спадщину, оскільки на час її смерті був неповнолітнім, зареєстрований та постійно проживає за вказаною адресою, але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на це нерухоме майно не було зареєстровано в установленому порядку, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, визнавши за ним право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті бабки [PERSON]

Outcome: approved