Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Перший заступник прокурора Миколаївської області 29 вересня 2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому зазначав, що розпорядженнями Березанської районної державної адміністрації № 415 від 13 липня 2011 року, № 552 та №553 від 16 вересня 2011 року, щодо визнання незаконними та скасування яких прокуратурою Миколаївської області 01 серпня 2016 року подано позов до Господарського суду Миколаївської області, припинено право постійного користування ДП "Очаківське лісомисливське господарство" земельними ділянками загальною площею 2,49 га, розташованими в урочищі "Рибаківка" Березанського лісництва, квартал 43, виділи 2,4, та квартал 45, виділи 1,2. У подальшому за рахунок зазначених земель розпорядженням Березанської РДА від 16 вересня 2011 року № 554 зі змінами, внесеними розпорядженням від 11 листопада 2011 року № 680, [PERSON], серед інших осіб, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) площею 0,1 га із земель державної власності (запасу) в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області, а розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №11 від 04.01.2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER] для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] 18 січня 2012 року видано державний акт [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 482090001000022. Посилаючись на те, що вказане розпорядження Березанської РДА прийняте з порушенням вимог законодавства, а саме: - ст.19 Конституції України, ст.17 Закону України "Про основи містобудування", ст.48 Закону України "Про охорону земель", ст.118 ЗК України, оскільки надана відповідачу [PERSON] земельна ділянка розташована в зоні рекреації, в межах якої, відповідно до Проекту планування та забудови Березанського району, затвердженого постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112, дозволяється розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, пам'яток археології, заказників пам'яток культури та забороняється індивідуальне будівництво в 3-х кілометровій зоні узбережжя Чорного моря. Аналогічна заборона міститься і в п.10.17 ДБН 360-92 "Планування і забудова міських і сільських поселень", які є обов'язковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури; - що зазначена земельна ділянка, яка надана відповідачу [PERSON] для індивідуального дачного будівництва, розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря та входить в її пляжну зону, приблизна відстань від урізу води проливу між Чорним морем та Березанським лиманом до найближчого краю ділянки становить 20-30м., до віддаленого краю - 60-80м.; згідно ст.88 ВК України та ст.60 ЗК України з метою охорони водних об'єктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води; у межах прибережної захисної смуги морів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води та що відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно-визначеній смузі від урізу води; - що надання у власність відповідачу [PERSON] спірної ділянки для індивідуального дачного будівництва суперечить вимогам ст.90 Водного кодексу України та ст.62 ЗК України, відповідно до яких прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об'єктів, об'єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об'єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд; - що надана у власність відповідачу [PERSON] спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення, але відповідно до ч.4 ст.84 ЗК України землі лісогосподарського призначення належать до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, перший заступник прокурора Миколаївської області просить визнати незаконним та скасувати вищезазначене розпорядження Березанської РДА. Посилаючись на те, що на підставі незаконного розпорядження райдержадміністрації відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на землю, просив визнати недійсним державний акт серії ЯК №819771 від 18.01.2012 року на право власності на земельну ділянку. Оскільки спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради, в межах пляжної зони прибережної захисної смуги Чорного моря та, згідно проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області, входить в зону рекреації, в якій дозволяється розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, пам'яток археології, заказників пам'яток культури; індивідуальне дачне будівництво на вказаній території забороняється, відповідно до вимог ч.5 ст.122 ЗК України, розпорядником цих земель є Миколаївська ОДА і спірна земельна ділянка вибула без волі ОДА, на підставі ч.3 ст.188 ЦК України позивач просить витребувати від [PERSON] у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER] вартістю 55200,00 грн., розташовану за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір за подачу позову. У судове засідання прокурор не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник позивача Миколаївської обласної державної адміністрації, представник відповідача - Березанської районної державної адміністрації та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №554 від 16 вересня 2011 року із змінами, внесеними розпорядженням № 680 від 11 листопада 2011 року, двадцяти п'яти громадянам України, у тому числі відповідачу [PERSON], надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 2,50 га пісків для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) із земель державної власності (запасу) в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею кожному окремо по 0,10 га (а.с.12). Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №11 від 04 січня 2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1 га відкритих земель без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом, в тому числі пісків, для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.13-16). 18.01.2012 року на підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт [NUMBER] на право власності на вказану земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 482090001000022 (а.с.17). Згідно з повідомленням управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА (а.с.18), надана у власність [PERSON] земельна ділянка розташована в зоні рекреації, встановленій проектом планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженим постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року № 112. З повідомлення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 04.07.2016р. (а.с.28) вбачається, що документи дозвільного та декларативного характеру, що дають [PERSON] право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів відсутні. Як вбачається з інформації відділу Держгеокадастру у Березанському районі, відповідно до даних Національної кадастрової системи, приблизна відстань спірної земельної ділянки до урізу води проливу між Чорним морем та Березанським лиманом становить 20-30 м. до найближчого краю та 60-80 м. до віддаленого краю (а.с.25). За положеннями ст.60 Земельного кодексу України та ст.88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води (ч.10 ст.88 Водного кодексу України). Таким чином, надана у власність відповідачу [PERSON] земельна ділянка перебуває у межах прибережної захисної смуги та пляжної зони Чорного моря. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Як зазначено в правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-52цс15 від 22 квітня 2015 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них". Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, а відтак передача у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі суперечить вимогам ст.ст.59, 83, 84 ЗК України. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справ: №6-523цс15 від 01.07.2015р., №6-184цс15 від 01.07.2015р., №6-206цс14 від 24.12.2014р., №6-193цс14 від 17.12.2014р., №6-182цс14 від 19.11.2014р., №6-175цс14 від 19.11.2014р., №6-171цс14 від 05.11.2014р.. Таким чином, надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі без урахування обмежень, зазначених у ст.59 ЗК України, суперечить нормам ст.ст.83,84 ЗК України (правовий висновок ВС у справі №6-162цс15 від 10.06.2015р.). Спірна земельна ділянка обліковувалась як земля державного лісового фонду кв.43 вид.2,4 та кв.45 вид.1,2 Березанського лісництва ДП "Очаківське ЛМГ"; при виконанні польових лісовпорядних робіт у 2013 році територія, де розміщена спірна земельна ділянка, була вилучена із складу земель державного лісового фонду на підставі рішення місцевих органів влади та даних обліку земель відділу Держгеокадастру Березанського району, що вбачається з повідомлення державного агентства лісових ресурсів України від 26.07.2016 року зі схемою орієнтування фрагмента кадастрової карти України з нанесеними межами частини кварталу №43 та №45 Березанського лісництва ДП "Очаківське ЛМГ" (а.с.27). Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.10.2016 року, яке вступило в законну силу 28.10.2016 року, задоволено позов заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство "Очаківське лісомисливське господарство", про визнання незаконними та скасування розпоряджень: визнано незаконним та скасовано розпорядження Березанської РДА від 13.07.2011 №415 про припинення права постійного користування ДП "Очаківське ЛМГ" земельною ділянкою площею 0,99 га солонців за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району в зв'язку з добровільною відмовою та переведення її до земель державної власності (запасу); визнано незаконним та скасовано розпорядження Березанської РДА від 16.09.2011 №552 про припинення права постійного користування ДП "Очаківське ЛМГ" земельною ділянкою площею 0,99 га пісків за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району в зв'язку з добровільною відмовою та переведення її до земель державної власності (запасу); визнано незаконним та скасовано розпорядження Березанської РДА від 16.09.2011 №553 про припинення права постійного користування ДП "Очаківське ЛМГ" земельною ділянкою площею 0,51 га солонців за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району в зв'язку з добровільною відмовою та переведення її до земель державної власності (запасу) (а.с.78-85). Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третью статті 62 ЗК України, частиною третьою статті 90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України, земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. Відповідно до ст.17 Закону України "Про основи містобудування" основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом 2 ст.48 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що розміщення і будівництво об'єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів. Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття спірного розпорядження є "Проект планування та забудови Березанського району Миколаївської області", затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112, який є основою для розробки проектів планування та забудови населених пунктів, промислових та сільськогосподарських комплексів, зон відпочинку та туризму, а також вибору та відведення земельних ділянок для різноманітних потреб; в 4 розділі якого зазначено, що в межах 3-х кілометрової зони узбережжя в Березанському районі розташовані села Морське, Рибаківка, околиці сел Коблеве та Лугове та що в цих межах, відповідно до Постанови РМ УРСР №272 від 22.04.1969р. заборонено будівництво промислових об'єктів, які не пов'язані з розвитком та обслуговуванням курорту, а також індивідуальне будівництво (а.с.19-21). Аналогічна заборона щодо будівництва індивідуальних будинків встановлена п.10.17 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування №44 від 17.04.1992р., які відповідно до ст.1 Закону України "Про будівельні норми" є обов'язковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури, в якому зазначено, що у трикілометровій зоні узбережжя Азовського і Чорного морів забороняється будівництво, в т.ч. індивідуального житла, крім населених пунктів, вказаних у розпорядженні Кабінету Міністрів України. Отже, будівництво індивідуального дачного будинку в 3-кілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації та діючим будівельним нормам, державним стандартам і правилам. Крім того, спірне розпорядження прийняте всупереч забороні, встановленій розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610-р, щодо прийняття рішень на надання згоди на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Згідно з ч.3 ст.43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Оскільки розпорядження Березанської РДА від 04.01.2012р. №11 суперечить законам України, відповідно до п."а" ч.1 ст.21, п."г" ч.3 ст.152 ЗК України воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, згідно якої право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку законодавчо прирівняний до інших титулів на право власності, тобто підстав виникнення цього права, а саме, до цивільно-правових угод та заповітів. Припинення правовідношення власності відповідача на земельну ділянку можливе шляхом припинення дії правового титулу, як підстави виникнення такого права, тобто визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Тому, одночасно із скасуванням незаконного розпорядження Березанської районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність відповідача [PERSON] підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Враховуючи зазначене, суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги прокурора щодо витребування у відповідача [PERSON] спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, яка, за змістом ст.122 ЗК України, виконує повноваження власника земельної ділянки. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 4823 грн., в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved