Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

17 грудня 2015 року позивачка звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області до відповідачів з позовами, які обґрунтувала тим, що 14 травня 2013 року вона уклала з Приватним акціонерним товариством "Ренесанс життя" та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" два комплексні кредитні договори зі страхуванням життя позичальника № 1990/2473 CLВРS та № 1991/2473 CLВРS. Відповідач ПАТ "Платинум Банк" свої зобов'язання виконав, надавши їй грошові кошти згідно договору у повному обсязі. До 2015 року вона своєчасно проводила виплати за договором, не порушуючи строки. 17 серпня 2015 року вона стала інвалідом другої групи і повідомила відповідачів про настання страхового випадку. Згідно п. 3.5 договорів № 1990/2473 CLВРS та № 1991/2473 CLВРS від 14 травня 2013 року страховим випадком є смерть або отримання інвалідності. Однак, страхова компанія на її заяву ніяк не відреагувала, а банк продовжує нараховувати їй проценти за прострочку з повернення кредиту. Посилаючись на ці обставини, позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог від 06 квітня 2016 року, просить зобов'язати відповідачів виконати параграф 3 кредитних договорів зі страхування життя позичальника № 1990/2473 CLВРS та № 1991/2473 CLВРS від 14 травня 2013 року (т.2 а.с. 104-105). 19 січня 2016 року позовні заяви з додатками надійшли на розгляд Саратського районного суду Одеської області після визначення підсудності (т.1 а.с.30, т.2 а.с.33). Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 14 березня 2016 року (т.2 а.с.79) зазначені цивільні справи були обєднані в одне провадження. Під час розгляду справи позивачка та її представник адвокат [PERSON] підтримали позов у повному обсязі, надавши пояснення по суті позовної заяви. Представник відповідача «Ренесанс життя», якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (т.1 а.с.55, т.2 а.с. 56, 88, 101-102, 106, 116). Проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що під час укладання договорів позивачка в п.6.5 договорів зазначила, що на момент укладання договорів страхування не мала будь-яких скарг та нарікань на стан свого здоровя, не знаходиться на медичному лікуванні та не знаходиться на медичному обліку. 28 жовтня 2015 року на адресу страхової компанії надійшла відповідь з Татарбунарського центру первинної медико-санітарної допомоги за вих. № 1120 від 15 жовтня 2015 року, з якої було встановлено, що позивачка з 2011 року перебуває на диспансерному обліку з приводу анемії. Представник страхової компанії вважає, що позивачка не виконала свій обовязок в розумінні ч.2 ст.21 Закону України «Про страхування» щодо повідомлення інформації страховику про всі відомі їй обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. На думку представника відповідача, позивачка подала відповідачу неправдиві відомості про предмет договору страхування, тому на підставі п.3 ст.26 Закону України «Про страхування» 06.11.2015 року страховою компанією було прийнято рішення про відмову в здійсненні страхових виплат по вищевказаним договорам, яке направлене на адресу банку (т.1 а.с. 56-58, т.2 а.с.57-59). Представник відповідача ПАТ «Платинум Банк», який був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи (т.1 а.с. 35, 53; т.2 а.с.52, 83, 91, 99, 117), в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Просив виключити ПАТ «Платинум банк» зі складу осіб, що беруть участь у справі, як відповідача, та залучити в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Послався на те, що вимоги позивачки виконати вимоги параграфу 3 Кредитного договору, є безпідставними по відношенню до банку з огляду на те, що виконання зобовязань, визначених параграфом 3 кредитного договору покладені на страхову компанію. Банк як одна із сторін кредитного договору зі страхуванням життя виконав перед позичальником свої зобовязання та надав грошові кошти у відповідності до його положень (т.1 а.с.47). Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами частини 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.599 ЦК України встановлює, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст. 628 ЦК визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пункт 6 статті 6 Закону України «Про страхування» встановлює, що страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов'язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. Пункти 2, 3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» встановлює обовязок страхувальника протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. 14 травня 2013 року позивачка уклала з Приватним акціонерним товариством "Ренесанс життя" та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" два кредитні договори зі страхуванням життя позичальника № 1990/2473 CLВРS та № 1991/2473 CLВРS. Відповідач ПАТ "Платинум Банк" на виконання умов договору надав позивачці грошові кошти згідно умов договору. Як видно з довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 782126, 17 серпня 2015 року позивачка визнана інвалідом другої групи (т.1 а.с.6) та повідомила відповідачів про настання страхового випадку. Згідно пунктів 3.3, 3.5, 3.6, 3.7, 3.9 параграфу 3 договорів № 1990/2473 CLВРS та № 1991/2473 CLВРS від 14 травня 2013 року, вигодонабувачем є ПАТ "Платинум Банк"; страховим випадком є смерть застрахованої особи незалежно від причин або інвалідність застрахованої особи І та/або ІІ групи із нездатністю до трудової діяльності незалежно від причин. Страхова сума за договором страхування № 1990/2473 CLВРS - 11800 гривень, за договором страхування № 1991/2473 CLВРS 5900 гривень. Страхова виплата визначається в межах страхової суми та у розмірі залишкової суми боргу за кредитним договором згідно з графіком погашення кредиту, погодженим на момент підписання договору страхування, несплачених чергових платежів та процентів від початкової суми боргу. Страховий тариф (щомісячно) 0,4237%. Пунктами 3.10 параграфу 3 вказаних договорів визначено, що страхова премія за вказаними договорами сплачується одноразово: 1800 гривень та 900 гривень відповідно (т.1 а.с.8, т.2 а.с. 4). Згідно довідки Татарбунарської ЦРЛ № 754 від 16 листопада 2015 року [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - онколога з квітня 2015 року, є інвалідом ІІ групи. Діагноз: cr шлунка ІІІ ст. Операція 05.2015 р.- після субтотальної резекції шлунка (т.1 а.с.9, т.2 а.с.13). ПАТ «Платинум Банк» надіслав на адресу ПрАТ «Ренесанс життя» заяви на отримання страхових виплат № 60-02/20334 та № 60-02/20333 від 23.09.2015 р. (т.1 а.с. 60, т.2 а.с. 61). Листами № 5/9820 він 05.10.2015 р. та № 5/10896 від 06.11.2015 року ПрАТ «Ренесанс Життя» повідомив ПАТ «Платинум Банк» про відмову у здійсненні страхової виплати за договорами № 1991/2473 CLВРS та № 1990/2473 CLВРS. Причиною відмови зазначено те, що згідно повідомлення № 1220 від 15.10.2015 р. Татарбунарського центру первинної медико-санітарної допомоги, [PERSON] перебувала на диспансерному обліку з приводу діагнозу «Анемія». Проте під час укладання договорів страхування вона вказала, що на момент підписання договору страхування не знаходилась на медичному обліку (т.1 а.с. 65, т.2 а.с. 66). Страхова компанія вважає, що позивачка подала завідомо неправдиві відомості про предмет договорів страхування, що відповідно до п.3 ст.26 Закону України «Про страхування» є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати. З такими доводами страхової компанії суд не погоджується, оскільки повідомлення № 1120 від 15.10.2015 року не скріплене печаткою Татарбунарського центру первинної медико-санітарної допомоги. Крім того, відомості, зазначені у даному повідомленні спростовуються дослідженою судом картою амбулаторного хворого [PERSON], в якій відсутні записи про перебування позивачки на обліку з приводу анемії (т.2 а.с. 135-139). ПАТ «Платинум Банк», як єдиний вигодонабувач за договорами страхування, замість вимагати від ПрАТ «Ренесанс життя» належного виконання умов договору страхування, надіслав позивачці, досудову вимогу від 18.02.2016 року про сплату заборгованості за кредитним договором № 1990 /2473 CLВРS в сумі 10790,33 гривень та повідомлення про сплату боргу за договором № 1991/2473 CLВРS в сумі 4209,50 гривень (том 2 а.с.74,75). Враховуючи вищевказане, суд вважає необґрунтованими заперечення відповідачів і приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, який в даній справі складає 1102,40 гривень. У звязку з чим, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, тобто по 551,20 гривень з кожного відповідача.

Outcome: approved