Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Представник позивача Вініцький М.В. звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2015 року по 31.04.2016 року у розмірі 10229,30 грн., три проценти річних в сумі - 109 грн. 01 коп., індекс інфляції - 554 грн. 55 коп. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення, яке розташоване в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідач, не уклавши з КП «ХТМ» договір на постачання теплової енергії безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку останній подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення опалення. За період бездоговірного користування з 01.10.2015 року по 31.04.2016 року відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 10229 грн. 30 коп. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялись платіжні вимоги-доручення, які станом на час розгляду справи не виконано у добровільному порядку. Зважаючи на зазначене та посилаючись на ст.ст.1212,1213 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість спожитої без достатніх підстав теплової енергії в сумі 10229 грн. 30 коп., що виникла за період з 01.10.2015 року по 31.04.2016 року, три проценти річних в сумі - 109 грн. 01 коп., індекс інфляції - 554 грн. 55 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток, в судове засідання не з`явився, відзив не подавав, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що нежитлові приміщення першого поверху № 32, 33, XVІІІ, ХІХ, ХХ площею 45,3 кв.м. та Ѕ чатина місць загального користування LІ, L площею 3,4 кв.м. у житловому будинку літ.А-5, загальною площею 48,7 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] належали на праві власності [PERSON] . Зазначений житловий будинок [ADDRESS] , має централізовану систему опалення, яка є невід`ємною частиною будинку. Надходження теплопостачання до будинку підтверджується актами підключення та відключення споживача від джерела теплової енергії, (а.с. 22-24). Згідно з приписами Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Права і обов`язки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг встановлені Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-1У (з наступними змінами) «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до приписів пункту 3 статті 16 Закону України" Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Згідно з пунктом 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, за приписами ч. 5, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання - споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача житлово-комунальних послуг своєчасно укласти договір на постачання теплової енергії. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку (ст. 25 Закону). За положеннями п.п. 24, 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. 23.10.2015 року представниками КП «Харківські теплові мережі» був складений акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту в порядку здійснення контролю за режимами споживання теплової енергії представниками КП «Харківські теплові мережі» №170/3751, відповідно до припису якого, власнику об`єкту необхідно надати розрахунок теплової енергії та укласти договір з КП «ХТМ». Крім того, відповідно до додатку до акту підключення споживача від джерела теплової енергії від 12.10.2015 №170/3109, відповідно до змісту якого система опалення належних відповідачу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] , є єдиною з системою опалення цього житлового будинку. Відповідно до актів № 170/3109 від 12.10.2015 року на підставі розпорядження Харківського міського голови у зв`язку з початком опалювального сезону було здійснено підключення житлового будинку [ADDRESS] , а також нежитлові приміщення, що належали відповідачу, що підтверджується відповідними додатками до актів підключення споживача до джерела теплової енергії. Відповідно до акту № 170/4759 від 05.04.2016 року у зв`язку з закінченням опалювального сезону було здійснено відключення зазначеного житлового будинку, в тому числі нежитлові приміщення, що належали відповідачу. Вищезазначені акти підтверджують те, що відповідач був споживачем послуг постачання теплової енергії та отримував їх в повному обсязі. Споживання теплової енергії відповідачем відбувалося за відсутності укладеного договору. ч.1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відносини щодо надання фізичним особам послуг з централізованого опалення регулюються Законом України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання. Відповідач користується вказаними послугами з теплопостачання, чим підтвердив свою згоду на отримання вказаних послуг, що і призвело до виникнення між ним та позивачем договірних відносин, які регулюються цивільним законодавством. Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачем [PERSON] не укладався, але теплова енергія відповідачу надавалась, тобто відповідач перебував у фактичних договірних відносинах з КП «Харківські теплові мережі». Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з центрального теплопостачання та підігріву гарячої води та оплати таких послуг, їх надання здійснюється на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом першим ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (далі - Закон) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З наданого позивачем розрахунку споживання теплової енергії, вбачається, що з 01.10.2015 року по 31.04.2016 року вартість теплової енергії, спожитої відповідачем без достатніх правових підстав дорівнює 10229,30 грн. (а.с. 26-27). Зобов`язання, згідно із ст.ст.11,509 Цивільного кодексу України виникають, зокрема, з договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення ст. 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як визначено у ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Аналіз змісту ст.ст. 1212,1213 ЦК України показує, що положення цих статей не можуть застосовуватися до правовідносин, які врегульовуються договором. Враховуючи відсутність між сторонами укладеного договору суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення боргу на підставі ст. 1212 та ст.1213 ЦК України. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився від послуг, які надавало йому КП «ХТМ», то відповідно до укладеного договору в нього виник обов`язок сплатити ці послуги. У відповідності до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати наданих позивачем послуг, відповідно до ст. 625 ЦПК України підлягає сплаті 554,55 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 109,01 грн. - 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ст.141 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved