Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить суд визнати виконавчий напис №41204 вчинений 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором №00668/03556ВССС від 12.06.2013 року у розмірі 28763,80 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис №41204. 10.12.2020 року на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № 63876314. У грудні 2020 року позивач дізнався від свого роботодавця, що з його заробітної плати будуть здійснювати утримання на підставі постанови №63876314 від 18.12.2020 винесеної приватним виконавцем Клітченко О.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач звільнився за власним бажанням та на даний момент часу тимчасово не працює. Позивач отримує пенсійні виплати по інвалідності. У лютому 2021 після звернення позивача до приватного виконавця, позивач отримав письмову відповідь разом із копіями документів з яких позивачу стало відомо яким чином у нього виникла заборгованість перед відповідачем. 12.06.2013 році позивач уклав з ПАТ «Платинум банк» договір №00668/03556ВССС про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. За умовами договору позивач отримав від банку пластикову карту з кредитними коштами в розмірі 10000,00 грн. Строк дії кредитного договору закінчувався 12.06.2016 року, строк дії картки на яку позивач отримував кредитні кошти закінчувався 31.12.2016. Починаючи з дня укладення договору позивач справно виконував умови договору. У 2015 році позивач черговий раз завітав до відділення банку, яке знаходилось в м. Нікополь з метою внесення чергового платежу, але приміщення в якому знаходилось відділення ПАТ «Платинум банк» було зачинене, філія банку не працювала та були зняті вивіски банку, а саме приміщення вже здавалося в оренду. Після чого позивач будь яких інших банківських операцій позивач не здійснював остерігаючись шахрайських маніпуляцій. В період з 2015-2020 до позивача не було жодних претензій та проблем зі сторони ПАТ «Платинум банк». Позивач не отримував від приватного нотаріуса та від відповідача будь яких повідомлень про наявність у нього заборгованості перед відповідачем на зазначену суму. Заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. З вказаних підстав позивач не визнає розмір заборгованості, нарахованої відповідачем, у тому числі відсотків, пені та комісії. Сума, що підлягає стягненню, є надмірно великою та необґрунтованою. Тому позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав письмову заяву згідно, якої просить суд розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не надав. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не надав. Приватний виконавець Клітченко О.А. у судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 15.11.2021 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала. Відповідно до ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №41204 про стягнення заборгованості з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за Кредитним договором 00668/03556ВССС від 12.06.2013 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», код ЄДРПОУ 33308489, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 148К від 23.03.2018 є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ`КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», код ЄДРПОУ 42642578, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, реквізити: [NUMBER] у АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, заборгованість за Кредитним договором 0068/03556ВССС від 12.06.2013 року. Строк платежу за Кредитним договором 00668/03556ВССС від 12.06.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 року. Сума заборгованості складає 28763,80 грн., в тому числі: - 25817,11 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 2946,69 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. (а.с.25) 27.11.2020 року представник за довіреністю ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» звернувся до приватного виконавця Клітченко О.А. із письмовою заявою про примусове виконання виконавчого напису №41204 вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з боржника - [PERSON] , заборгованості на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» у розмірі 29263,80 грн. (а.с.23). 10.12.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № 63876314 та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. (а.с.29-31). Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.10.2021 р. за заявою позивача щодо забезпечення позову зупинено стягнення на підставі зазначеного виконавчого напису (а.с. 68-69). Встановивши фактичні обставини справи, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють безспірну заборгованість. Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Договір позивача з відповідачам не є нотаріально посвідченим. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 150 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу; а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до положень абз. 2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису взяв до уваги розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками Відповідача, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо (Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 р. №910/3033/17). Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі №750/1627/18. Постановою Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Наведене вище свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно з преамбулою ЗУ "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, тому вказаний вище виконавчий напис №41204 від 08.09.2020 року, є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. За таких обставин, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь держави у розмірі 1362 грн. 00 коп., а саме: 908 грн. 00 коп. за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру та 454 грн. 00 коп. за заяву про забезпечення позову подану фізичною особою. Враховуючи зазначене,

Outcome: approved