Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] 12.02.2021р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що з 19.03.2018р він був призначений на посаду юриста в Комунальне підприємство «Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас», з 22.03.2019 року був переведений на посаду провідного юрисконсульта, а з 25.10.2018 року наказом №21 він був призначений уповноваженою особою, відповідальною за реалізацію антикорупційної програми на підприємстві. Наказом №3-ос від 14.01.2021 року він був звільнений із займаної посади у зв`язку зі скороченням штатної одиниці згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, таким, що відбулося з порушенням діючого законодавства, оскільки попередження про майбутнє звільнення відбулося зненацька, без будь-яких бесід ні з керівником відповідача, ні з голово ю Ради трудового колективу. При ознайомлені з повідомленням про скорочення посади на нього з боку виконуючої обов`язки директора [PERSON] , інспектора з кадрів [PERSON] та менеджера з реклами [PERSON] здійснювався моральний та психологічний тиск, в результаті чого він був вимушений в стані розгубленості та моральної пригніченості написати під тиском швидко на повідомленні свої заперечення. Зі свого примірника попередження йому стало відомо про існування наказу від 03.11.2020 «Про введення в дію структури підприємства», який йому на узгодження не надали та копію якого він отримав лише в день видачі трудової книжки в день звільнення. В попередженні від 04.11.2020 йому було запропоновано перевестись на вакантні посади не пізніше 04.01.2021. Зазначає, що дії відповідача впродовж двомісячного терміну з моменту його попередження про звільнення ніяким чином не свідчать про намір збереження його на роботі, хоча на даному підприємстві він був юрисконсультом в єдиному числі, та ще єдиним переселенцем з міста Донецька. Крім того, зауважує, що відповідач не дотримався вимог статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та не надав за три місяці до намічуваного звільнення голові Ради трудового колективу, яка була утворена на підприємстві, інформацію, що планує звільнення з причин структурного характеру та не надавав обґрунтування причин такого звільнення, про терміни проведення звільнень, не проводив консультації з головою Ради трудового колективу про заходи щодо запобігання звільненню. В наказі про звільнення №3-ос від 14.01.2021 року відсутнє посилання на погодження з Радою трудового колективу цього звільнення. Протягом двох місяців з дня попередження його про звільнення відповідач не приймав ніяких мір щодо можливості його подальшої праці на підприємстві, протягом двох місяців та в день звільнення не запропонував жодної вакансії. Не дочекавшись його рішення щодо можливого переведення на запропоновані посади, відповідач здійснив 30.12.2020 року, замість 04.01.2021 року, остаточний розрахунок при звільненні. Також зазначив, що з 04.01.2021 року по 13.01.2021 року він перебував на лікарняному, під час якого на підприємстві відкрилась вакансія - інспектор з кадрів і одразу ж на цю вакансію був прийнятий новий працівник. Вважає, що ця посада повинна була бути запропонована йому, оскільки його освіта, кваліфікація та продуктивність праці в повному обсязі відповідала вимогам для зайняття посади інспектора з кадрів, а також, майже весь час праці він частково виконував обов`язки інспектора з кадрів. Крім того, враховуючи ще й те, що наказом від 03.11.2020 року «Про введення в дію структури підприємства» відповідач скоротив 9 посад, 8 з яких були вакантними (не були зайнятими працівниками) крім його посади, то відповідач зобов`язаний був тільки позивачу запропонувати до дня фактичного звільнення нову відкриту вакансію - інспектора з кадрів. Викладене вище, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач навмисно зробив все, для того, щоб його не залишити на роботі. Також вважає, що наказ відповідача від 03.11.2020 «Про введення в дію структури підприємства» не містить обґрунтування необхідності скорочення посад, у зв`язку з чим виникла така виробнича необхідність. Зважаючи на викладене позивач просить поновити його на роботі на посаду провідного юрисконсульта в Комунальному підприємстві «Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас», стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 15.01.2021 року до дня поновлення на роботі, моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою суд від 17.02.2021 року відкрито провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до Комунального підприємства Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, треті особи: [PERSON] , Донецька обласна державна адміністрація, та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 25 березня 2021 року від представника відповідача КП «Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні його позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що на підприємстві КП «Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас» профспілка відсутня, але створено Раду трудового колективу 13.02.2020, яка представляє інтереси трудового колективу. Позивач не є членом Ради трудового колективу, що підтверджується протоколом загальних зборів трудового колективу КП «РТРК «Регіон-Донбас» (додається), в такому випадку згода на розірвання трудового договору Радою трудового колективу не потрібна. Збіг двомісячного строку, встановленого статтею 49-2 КЗпП України, починається з наступного дня після ознайомлення. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне вивільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. 04.11.2020 позивача було під підпис повідомлено про скорочення штатної одиниці з 04.01.2021, а саме посади провідного юрисконсульта організаційно- господарчого відділу КП "РТРК «Регіон-Донбас» згідно наказу № 13 від 03.11.2020 «Про введення в дію структури підприємства, у зв`язку з виробничою необхідністю» та були запропоновані вакантні посади: начальник відділу - випусковий відповідальній відділу новин; кореспондент спеціальний відділу новин; провідний монтажер відділу новин; телеоператор 1 категорії відділу новин; ведучий новин відділу новин; редактор сайту відділу виробництва програм; ведучий програм відділу виробництва програм; провідний монтажер відділу виробництва програм. Наказом № 16 від 23.12.2021 було затверджено новий штатний розпис КП "РТРК «Регіон-Донбас» на 2021 рік. Зміни до Штатного розпису були введені в дію з 04.01.2021. За весь двомісячний строк попередження про звільнення позивач не виявив бажання перевестись на жодну запропоновану посаду. Зазначив, що дійсно відповідно до ст. 253 ЦКУ відлік двомісячного строку починається з дня, наступного за днем попередження працівника про його звільнення. Тобто у позивача двомісячний строк попередження про звільнення закінчується 05.01.2021. [PERSON] була звільнена з 05.01.2021, а 04 січня був останній день, коли [PERSON] перебувала у трудових відносинах з КП "РТРК «Регіон-Донбас», що підтверджується і п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок/працівників, затвердженої наказом від 29.07.93 р. № 58. де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи». Отже по суті вакантна посада інспектора з кадрів була відкрита 05.01.2021, в день закінчення строку попередження про звільнення позивача. У день звільнення 14.01.2021 позивач не повідомив інспектора з кадрів про бажання перевестись на наявні вакантні посади, тому було прийнято рішення про його звільнення на підставі Наказу № 13 від 03.11.2020 «Про введення в дію структури підприємства» та попередження від 04.11.2020 «Про скорочення штатної одиниці». Щодо дати розрахунку із позивачем, представник відповідача зазначив, що посада позивача скорочена згідно зі зміною структури підприємства на 2021 рік. Попередження про скорочення штатної одиниці вручено позивачу 04.11.2020. Компенсаційні виплати за невикористану відпустку та середньомісячний заробіток при скороченні штатної одиниці КП "РТРК «Регіон-Донбас» повинно було виплатити через 60 календарних днів, тобто 03 січня 2021 року (1 січня, 2 січня, 3 січня вихідні дні). У зв`язку із закінченням бюджетного року (заробітна плата позивача нараховувалась за рахунок коштів обласного бюджету) і з метою недопущення затримки заробітної плати, та виникнення кредиторської заборгованості по заробітній платі, керівництвом КП "РТРК «Регіон-Донбас» було прийнято рішення виплатити заробітну плату 30 грудня 2020 року. Крім того, вимогу позивача про стягнення моральної шкоди вважає такою, що не підкріплена жодними фактами та доказами. 25 березня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи [PERSON] , згідно яких він зазначив, що позивач не є членом Ради трудового колективу, в такому випадку згода на розірвання трудового договору Радою трудового колективу не потрібна. Що стосується вручення попередження [PERSON] , що відбулось 04.11.2020 року, на якому він ( [PERSON] ) був присутній, зауважив, що ніякого морального та психологічного тиску на позивача не було здійснено ні ним ( [PERSON] ), ні в.о. директора Перковою Іриною Олександрівною. Упередженого ставлення до Батозського не було. 31 березня 2021 року від представника третьої особи Донецької обласної державної адміністрації Литвинової Л.С. до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що згідно з пунктами 3.1, 3.2 Статуту відповідач є юридичною особою публічного права, права і обов`язки якої набуває з дня його державної реєстрації та здійснює свою діяльність на підставі і відповідно до чинного законодавства України, а також Статуту. Згідно зі Статутом підприємство, зокрема, визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників Підприємства і штатний розпис. Пунктом 5.1 Статуту визначено, що поточне управління Підприємством здійснює директор, який, серед іншого, призначає на посаду та звільняє з посади головного бухгалтера Підприємства, а також інших працівників Підприємства. Отже, обов`язки щодо регулювання трудових відносин, відповідальність за неналежне їх виконання може нести виключно роботодавець, яким є комунальне підприємство Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас». На думку облдержадміністрації, обласної військово-цивільної адміністрації, рішення, прийняте по вказаній справі, не може стосуватися прав та/або обов`язків Донецької облдержадміністрації, обласної військово цивільної адміністрації, оскільки вирішення питань, пов`язаних із прийняттям та вивільненням працівників комунальних підприємств, належить безпосередньо до компетенції цих підприємств. 07 квітня 2021 року позивачем до суду надано відповідь на письмові пояснення третьої особи, у яких позивач вказує на те, що координацію діяльності КП "РТРК «Регіон-Донбас» здійснює департамент інформаційної та внутрішньої політики облдержадміністрації. До Статуту Підприємства були внесені зміни які затверджені розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 03.02.2021 №89/5-21. Оновленим статутом пунктом 1.2. передбачено, що засновником Підприємства є Донецька обласна рада (Засновник) Повноваження Засновника щодо управлінням Підприємством до відкриття першої сесії новообраної Донецької обласної ради здійснює Донецька облдержадміністрація, обласна військово-цивільна адміністрація згідно із Законом України «Про військово-цивільні адміністрації» та Указом Президента України від 05 березня 2015 року №123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрації». Тобто, Управління Підприємством це процес планування, організації, мотивації, контролю й регулювання дій персоналу, постановки стратегічних цілей і тактичних завдань підприємства, ухвалення управлінських рішень і забезпечення їх виконання. Пунктом 5.1 Статуту визначено, що поточне управління Підприємством здійснює директор, а саме виконуючий обв`язки директора [PERSON] , але відповідно п.1.2 Статуту управління Підприємством здійснює Донецька облдержадміністрація, обласна військово-цивільна адміністрація, тобто [PERSON] виконує дії тільки з попереднім погодженням цих дій Донецькою облдержадміністрацією, обласною військово-цивільною адміністрацією та Управлінням що підтверджує причетність третьої особи та Управління до незаконного скорочення позивача. Посилання третьої особи Донецької обласної державної адміністрації на виконання трудового законодавства Підприємством у відповідності до дії колективного договору в Підприємстві не відповідає дійсності з підстав того, що з колективним договором позивач не був ознайомлений за весь період роботи на Підприємстві. У відповідача профспілкова організація створена не була, але діяла Рада трудового колективу, та очолював її голова [PERSON] . Вважає, що відповідач не дотримався вимог статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та не надав за три місяці до намічуваного звільнення голові Ради трудового колективу інформацію, що планує звільнення з причин структурного характеру та не надавав обґрунтування причин такого звільнення, про терміни проведення звільнень, не проводив консультації з головою Ради трудового колективу про заходи щодо запобігання звільненню. Відповідач, третя особа облдержадміністрація та Управління своїми діями явно продемонстрували своє небажання залишити позивача на роботі, виключивши можливість його праці в подальшому на підприємстві, та позбавив останнього права вибору переведення на будь-яку із запропонованих посад в день попередження. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19.05.2021 року до участі у справі залучено Управління інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Донецької обласної державної адміністрації у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача. 14 червня 2021 року від третьої особи Управління інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Донецької обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що Управління інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Донецької обласної державної адміністрації, відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11.04.2016 № 278 «Про затвердження Переліку структурних підрозділів облдержадміністрації, які здійснюють управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласної ради» координує діяльність Комунального підприємства «Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас». Обов`язки щодо регулювання трудових відносин, відповідальність за неналежне їх виконання може нести виключно роботодавець, яким є комунальне підприємство «Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав суду пояснення, аналогічні тим, що зазначені у позові. Додатково зазначив, що він дійсно міг виконувати роботу на посадах, які пропонувалися йому при видачі попередження, оскільки, має досвід викання цієї роботи, має посвідчення журналіста. Представник відповідача КП «РТРК «Регіон-Донбас» - Якименко О.О. в судовому засіданні вимоги позову [PERSON] не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи Донецької обласної державної адміністрації Литвинова Л.С. в судовому засіданні надала пояснення, згідно раніше наданих письмових пояснень. Рішення просила винести на розсуд суду. Представник третьої особи Управління інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Донецької обласної державної адміністрації - Наумова О.В. в судовому засіданні підтримала раніше надані пояснення та зазначила, що Управління не перевіряє, а координує діяльність КП «РТРК «Регіон-Донбас», просила рішення винести на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 124 Конституції України посилено гарантії захисту конституційних прав і свобод, у тому числі трудових, оскільки право громадян на працю є одним з головних у системі конституційних прав у нашій державі. Так, за змістом цієї статті юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.ст.3 та 4 КЗпПП України , законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Отже, розпорядчі акти власника чи уповноваженого органу повинні прийматися на підставі та на виконання Законодавства про працю та не суперечити йому. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 19.03.2018р по 14.01.2021р. знаходився у трудових відносинах з КП «РТРК «Регіон-Донбас», відповідачем у справі, працюючи на посаді провідного юрисконсульта організаційно-господарчого відділу, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] , наказу від 14.01.2021р № 3-ос №Про звільнення з посади». 03 листопада 2020 року відповідачем, у зв`язку з виробничою необхідністю, було видано наказ №13 «Про введення в дію структури підприємства», згідно якого було вирішено з 04 січня 2021 року скоротити наступні посади: 1) Головний редактор-заступник директора - 1 од.; 2) Провідний юрисконсульт організаційно-господарчого відділу - 1 од.; 3) Інженер з ТБ організаційно-господарчого відділу - 1 од.; 4) Випусковий відповідальний відділу новин - 1 од.; 5) Начальник відділу-заступник головного редактора відділу новин - 1 од.; 6) Начальник відділу - заступник головного редактора відділу виробництва програм - 1 од.; 7) Провідний звукорежисер відділу виробництва програм - 1 од.; 8) Провідний інженер з інформаційних технологій технічного відділу - 1 од.; 9) Технік системного адміністрування технічного відділу - 1 од.. Крім того, вказаним наказом було вирішено ввести на підприємстві нові посади, а саме: 1) Начальник відділу - випусковий відповідальний відділу новин - 1 од.; 2) Кореспондент спеціальний відділу новин - 1 од.; 3) Провідний монтажер відділу новин - 2 од; 4) Телеоператор І категорії відділу новин - 2 од.; 5) Ведучий новин відділу новин - 1 од.; 6) Редактор сайту відділу виробництва програм - 1 од.; 7) Провідний монтажер відділу виробництва програм - 1 од. Виведення вказаних посад зі штатного розпису КП «РТРК «Регіон-Донбас», в тому числі і посади провідного юрисконсульта організаційно-господарчого відділу, та введення нових, також підтверджується Наказом відповідача №16 від 23.12.2020 «Про внесення змін до штатного розпису», та наданими відповідачем Штатними розписами на 2020 та 2021 роки. Відповідно до пункту 3 статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до п.4.1 Розділу 4 Статуту КП «РТРК «Регіон-Донбас» підприємство має право, зокрема: самостійно планувати свою діяльність, визначати стратегію та основні напрямки свого розвитку відповідно до мети і предмета діяльності підприємства; визначати організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників підприємства і штатний розпис за погодженням з управлінням інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Донецької обласної державної адміністрації. Під змінами в організації виробництва і праці, наслідком яких є скорочення штату чисельності або чисельності працівників мається на увазі, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису. При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури. Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 725/3265/18. 04 листопада 2020 року позивачу під підпис було вручене для ознайомлення Попередження про скорочення штатної одиниці - провідного юрисконсульта організаційно-господарчого відділу КП «РТРК «Регіон-Донбас» із пропозицією переведення його на одну із вакантних посад, які були утворені наказом №13 від 03.11.2020, про що свідчить підпис позивача про незгоду та його письмові зауваження. Доводи позивача, про те, що, під час попередження, на нього з боку керівництва відповідача чинився моральний та психологічний тиск, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Наказом відповідача №3-ос від 14.01.2021 позивача [PERSON] було звільнено з посади провідного юрисконсульта з 14 січня 2021 року у зв`язку зі скороченням штатної одиниці згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При проведенні звільнення працівників в зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України керівниками підприємства повинні бути дотримані вимоги ст.42 та ст.49-2 КЗпП України. У постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 по справі №6-2748цс15 викладено правовий висновок про те, що під час звільнення працівника на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації праці, у тому числі скорочення штату працівників, необхідно дотримуватись гарантій, передбачених ст.49-2 КЗпП України. За приписами ч.1 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважене право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник є таким, що належно виконав наведені вище вимоги КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. У разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник підлягає звільненню відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 161/9976/16-ц власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо; при цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював; оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Згідно зі ст. 49-2 КЗпП про наступне звільнення працівника персонально письмово попереджають не пізніше ніж за два місяці до дати запланованого звільнення. При цьому чинне законодавство не передбачає виключення зі строку попередження працівника про наступне звільнення часу знаходження його у відпустці або на лікарняному. Суд вважає встановленим, що відповідач виконав вимоги ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України та повідомив позивача про вивільнення за два місяці до такого, запропонувавши йому іншу наявну на підприємстві роботу. При цьому, як було зазначено самим позивачем в судовому засіданні, він міг виконувати роботу на запропонованих йому посадах, оскільки мав відповідний досвід. За період з 04.11.2020 року по 04.01.2021 року позивач не виявив бажання перевестись на жодну запропоновану посаду. Посада, яку мав намір зайняти позивач - інспектора з кадрів, вивільнилась лише 05.01.2021 року (наступний день після звільнення працівника), коли сплив двомісячний строк попередження про звільнення [PERSON] . Враховуючи наведене, суд не бере до уваги те, що на думку позивача йому не було запропоновано всі наявні вакантні посади, адже іншої посади на час дії попередження про скорочення штатної одиниці від 04.11.2020 року КП «РТРК «Регіон-Донбас» не могло запропонувати позивачу. У частині першій статті 43 КЗпП наведено перелік підстав, за яких розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця може бути проведене лише за попередньою згодою виборного органу Первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Це, зокрема, зміни в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП). У разі якщо виборний орган Первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів профспілки згідно із статутом. Згідно ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. На підприємстві КП «Регіональна телерадіокомпанія «Регіон-Донбас» профспілка відсутня, але 13.02.2020 року створено Раду трудового колективу, яка представляє інтереси трудового колективу. Позивач не є членом Ради трудового колективу, що підтверджується протоколом загальних зборів трудового колективу КП «РТРК «Регіон-Донбас» від 13.02.2020 року, Протоколом №1 Загальних зборів трудового колективу КП «РТРК «Регіон-Донбас» від 30.12.2020 року, а отже згода Ради трудового колективу на розірвання трудового договору в даному випадку не потрібна. Щодо доводів позивача про порушення відповідачем вимог ст.116 КЗпП України, суд зазначає таке. Статтею 116 КЗпП встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Одночасно, ч.2 ст.115 КЗпП України визначено, що у разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Оскільки термін виплати позивачу розрахунку при звільненні припадав на святкові дні, відповідачем правомірно було прийнято рішення про виплату позивачу належних йому сум саме 30.12.2020 року. Зважаючи на всі наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано порядок вивільнення позивача з роботи за п.1. ч.1 ст.40 КЗпП України, а тому відсутні підстави для поновлення позивача на роботі. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від заявленої вимоги про незаконне звільнення позивача, а тому такі вимоги також не підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно з статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Оскільки відповідач не порушував законних прав позивача, в позовних вимогах про стягнення моральної шкоди також слід відмовити.

Outcome: dismissed