Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої діє адвокат Білан С.В. пред'явила до суду позов до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, у якому просить визнати за нею право власності на 2/5 частини житлового будинку, загальною площею 144,1 кв.м., житловою площею 93,6 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] року помер її ([PERSON].) батько [PERSON]. [INFO] року померла її ([PERSON].) мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 2/5 частини житлового будинку №8, загальною площею 144,1 кв.м., житловою площею 93,6 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS], з яких: 1/5 частина належала померлій особисто як члену колгоспного двору, а іншу 1/5 частину вона успадкувала після померлого чоловіка [PERSON], однак не оформила своїх спадкових прав. Станом на 01 липня 1990 року житловий будинок №8, що знаходиться по [ADDRESS] відносився до суспільної групи двір колгоспника, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вона ([PERSON].) та відповідачі [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги після померлої матері [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] відмовилася, про що подала відповідну заяву у нотаріальну контору. Тому, згідно укладеного між нею ([PERSON].) та відповідачем [PERSON] договору про поділ спадкового майна вони погодили, що належна померлій [PERSON] частка житлового будинку №8, що знаходиться по [ADDRESS] переходить дочці померлої [PERSON]. Однак, звернувшись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, постановою нотаріуса їй ([PERSON].) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок. Таким чином, позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку реалізувати свої спадкові права після смерті матері, тому просить суд визнати за нею право власності на 2/5 частин житлового будинку №8, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак її представник Білан С.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожен окремо, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо задоволення позову. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори поступила заява про розгляд справи за відсутності їх представника. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1055 виданої 27 серпня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 16 серпня 2018 року по обліку бюро будинковолодіння №8 по [ADDRESS] рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. [INFO] року помер [PERSON], про що складено актовий запис №14 Буцнівської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, якою 25 травня 2007 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Згідно довідки №871 виданої 05 листопада 2018 року Буцнівською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області, на день смерті [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] - дружина; [PERSON] - дочка; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка; [PERSON] - зять; [PERSON] - внучка; [PERSON] - внучка. Як убачається із довідки №870 виданої 05 листопада 2018 року Буцнівською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області, за померлим [PERSON] числиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспник, у якому були зареєстровані: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дружина; [PERSON] - дочка; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка. Із матеріалів спадкової справи №609/2007р., заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого [INFO] року [PERSON], у встановлений законом строк [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] в користь їх матері [PERSON]. 07 грудня 2007 року [PERSON] подала у Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], про що складено актовий запис №05 Буцнівської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, якою 20 березня 2015 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Довідкою №872 виданою 05 листопада 2018 року Буцнівською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області, на день смерті [PERSON] і по теперішній час в житловому будинку по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] - дочка; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка; [PERSON] - зять; [PERSON] - внучка; [PERSON] - внучка; [PERSON] - внучка. Згідно інформаційної довідки №1054 виданої 27 серпня 2018 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку №8 по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Як убачається із матеріалів спадкової справи №437/2015 р заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлої [PERSON], 18 серпня 2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], кожен окремо, подали у Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON]. Також, 18 вересня 2015 року відповідач [PERSON] подала у Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON]. 16 серпня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, у якому погодили, що після померлої [PERSON] її дочці [PERSON] переходить: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №8, що знаходиться по [ADDRESS]; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9987 га, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; сину померлої: [PERSON] переходить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0498 га, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №2-1278. Однак, на звернення позивача [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, 11 вересня 2018 року державним нотаріусом Тернопільської районну державну нотаріальну контору винесено постанову за №2501/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №8 по [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок. 16 серпня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок №8, що знаходиться по [ADDRESS], замовником технічної інвентаризації у якому зазначено [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд будинковолодіння №8, що знаходиться по [ADDRESS] складається із: А - житловий будинок, 1985 року побудови; а - прибудова, 1985 року побудови; Пд (а) - підвал, 1985 року побудови; сх. (а) - сходи; вх. в пд. (а) - вхід у підвал; Б - літня кухня, 1977 року побудови; б - прибудова, 1977 року побудови; В - гараж, 1985 року побудови; Г - хлів, 1985 року побудови; Д - літня кухня, 1985 року побудови; Е - хлів, 1991 року побудови; Є - хлів, 1977 року побудови; С - септик, 1991 року побудови; К - криниця; І - вимощення; ІІ - вимощення; 4 - хвіртка; 5 - ворота; 6 - огорожа. Відповідно із експлікацією приміщень до житлового будинку №8, що знаходиться під літерою «А» по [ADDRESS], загальна площа житлового будинку становить 144,1 кв.м., житлова площа - 93,6 кв.м. Позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 24 липня 1973 року Заліщицьким рай бюро ЗАГС с. Новосілка, з якого убачається, що батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON]. 16 травня 1992 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], змінивши прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]», що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого повторно 25 квітня 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що станом на 01 липня 1990 року житловий будинок №8, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав до суспільної групи - колгоспний двір. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Частиною 1статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістомст.123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»судам роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Спірний житловий будинок №8 з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON] як головою двору та членами його сім'ї: [PERSON] - дружиною; [PERSON] - дочкою; [PERSON] - сином; [PERSON] - дочкою, які були зареєстрованими та проживали у вказаному житловому будинку станом на 01 липня 1990 року. Відтак, кожному із них належало по 1/5 частини житлового будинку №8 по [ADDRESS]. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що після померлого [PERSON], його дружина [PERSON] вважається такою, що спадщину, до якої зокрема входить 1/5 частина спірного будинковолодіння, прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS] та у встановлений законом строк подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. При цьому, інші спадкоємці після померлого [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] в користь їх матері [PERSON]. Як установлено судом, після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України "Про власність" майно вказаного колгоспного двору не змінилося. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Таким чином, після померлої [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на 2/5 частини житлового будинку №8, загальною площею 144,1 кв.м., житловою площею 93,6 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS], з яких 1/5 частина належала померлій [PERSON] як члену колгоспного двору, а іншу 1/5 частину вона успадкувала після померлого чоловіка [PERSON] Відповідно до ст. 1216 далі ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За життя [PERSON] не склала заповітного розпорядження, отже у даному випадку має місце спадкування за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, беручи до уваги визнання позову відповідачами, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання про наявність визначених законодавством підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], в інтересах якої діє адвокат Білан Світлана Володимирівна до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно шляхом визнання за нею права власності на 2/5 частин житлового будинку №8, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved