Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що 07.12.2001 року між чоловіком позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було укладено на універсальній товарній біржі "Ріко-Альянс" у простій письмовій формі та зареєстрований цією ж товарною біржею за номером 1-236. Умови договору сторонами було виконано повністю - покупцем було сплачено відповідачу обумовлену суму коштів, а відповідачем в свою чергу було передано вказаний будинок. 21.12.2001 року право власності чоловіка позивача на вказаний будинок було зареєстроване в Баштанському БТІ в реєстраційній книзі №6 за реєстровим номером 477. [INFO] року чоловік позивача ([PERSON].) помер, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема, на вищевказаний житловий будинок. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка. Під час оформлення спадщини після смерті чоловіка нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок по тій причині, що при укладенні договору купівлі- продажу будинку не було дотримано нотаріального посвідчення угоди як того вимагало законодавство того часу. За таких обставин позивач не має можливості оформитися у спадкових правах та просила суд визнати вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позов підтримує повністю та просила його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (оголошенням). До суду не надходило відзиву на позов. Дослідивши матеріали справи (копію договору купівлі-продажу №I-236 від 07.12.2001 року; реєстраційне посвідчення Баштанського БТІ від 21.12.2001 року; копію технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]; Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.08.2014 року; копію постанови приватного нотаріуса Остапенко В.В. від 25.01.2017 року; копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про смерть [INFO] року [PERSON];), суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07.12.2001 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], згідно умов якого [PERSON] придбав даний будинок у власність. Договір купівлі-продажу було укладено на універсальній товарній біржі "Ріко-Альянс" у простій письмовій формі та зареєстрований цією ж товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод за номером I-236. Умови договору сторонами було виконано повністю - покупцем було сплачено відповідачу обумовлену суму коштів, а відповідачем в свою чергу було передано вказаний будинок. 21.12.2001 року право власності [PERSON] на вказаний будинок було зареєстроване в Баштанському БТІ в реєстраційній книзі №6 за реєстровим номером 477. [INFO] року [PERSON], який доводився чоловіком позивача (а.с.9) помер (а.с.10), після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема, на вищевказаний житловий будинок. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка. Постановою приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. від 25.01.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок після смерті чоловіка по тій причині, що при укладенні договору купівлі-продажу будинку не було дотримано нотаріального посвідчення угоди як того вимагало законодавство того часу. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 07.12.2001 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року№3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1218, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Сукупність встановлених судом обставин свідчать, що [PERSON] (покупець) та відповідач домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами, відбулося повне виконання договору, але відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення угоди, - зазначене в даному конкретному випадку є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. Вищевказані обставини об'єктивно унеможливлюють реалізацію позивачем прав на спадкове майно після смерті чоловіка, а тому суд з метою захисту порушених прав позивача, вважає достатніми підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 47; 227 ЦК УРСР та

Outcome: approved