Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

30 березня 2016 року на адресу Погребищенського районного суду, Вінницької області надійшла позовна заява[PERSON] до Левківської сільської ради, Головного Управління Держгеокадастру про поновлення пропущеного строку за зверненням до суду, визнання права на земельну частку (пай). Позовні вимоги аргументовано тим, що мати позивача - [PERSON], [INFO], в 1938 році була прийнята в члени колгоспу імені Кірова, с. Ординці, Погребищенського району, Вінницької області та працювала різноробочим. Зазначений колгосп було декілька разів реорганізовано за період з 23.02.1959 року до 17.02.2000 року та нині являється СТОВ "Ординецьке", с. Ординці, Погребищенського району, Вінницької області. 21.10.2007 року [PERSON] померла та після її смерті позивач звернувся до відділу Держгеокадастра у Погребищенському районі щодо видачі державного акта та його наявності на материне ім'я, оскільки померла повинна була бути включеною до списку громадян, що мають право на отримання земельних часток, а СТОВ "Ординецьке" є правонаступником колгоспу імені Кірова. Позивачу було повідомлено, оскільки на ім'я матері сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався та відомості про її включення до списку на отримання земельної частки відсутні. Проте, згідно з діючим законодавством його мати, як пенсіонер колгоспу, мала право на отримання земельної частки, так як на час складання основних списків громадян, які мали право на отримання земельної частки /паю/ та видачі державного акта на право колективної власності на землю була членом КСП «Ординецьке» с. Ординці. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Представник Левківської сільської ради в судове засідання не зявився, направив до суду заперечення проти позову, оскільки всі наявні земельні ділянки уже перебувають в оренді (а.с. 31). Представник Головного Управління Держгеокадастра у Вінницькій області [PERSON] в судовому засіданні надала заперечення проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 23). Свідки [PERSON] та [PERSON] кожна окремо підтвердили що, померла [PERSON], дійсно працювала в ксп «Ординецьке» досить триваий час на різних роботах, отритимувала пенсію як пенсінер колгоспу. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що 21.10.2004 року померла [PERSON], свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 091426 (а.с.7), яка працювала різноробочим в КСП «Ординецьке», с. Ординці, Погребищенського району, Вінницької області, про що свідчить запис в трудовій книжці колгоспника (а.с. 9) та мала право на включення до списку осіб, які мають право на отримання земельних часток. Також в судовому засіданні було витребовано з Липовецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - особисту пенсійну справу [PERSON], [INFO], що також підтверджує, що померла являлась працівником КСП «Ординецьке». Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН №000022, виданого КСП «Ординецьке» с. Ординці Погребищенського району, вказаному підприємству передано у колективну власність 1146.1 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Левківської сільської ради народних депутатів від 30 січня 1995 року № 4 сесії 22 скликання. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №18 (а.с. 42-44). Відповідно до довідки архівного сектору від 18.03.2016 року, колгосп ім. Кірова було неодноразово реформовано в період з 23.02.1959 року до 17.02.2000 року та нині являється СТОВ "Ординецьке", с. Ординці. При всіх реформуваннях новоутворені господарства набували правонаступництво по майнових та боргових зобов'язаннях своїх попередників (а.с. 11). Згідно архівної довідки Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області № 69 від 18 березня 2016 року про те. що у протоколах засідання правління та загальних зборів колгоспників колгоспу Шляхом Леніна с. Левківка (участок Ординці) за 1976-1987 роки, колгоспу «Жовтень» с. Ординці за 1988-1995 роки дані про звільнення з роботи та з членів колгоспу [PERSON] відсутні (а.с. 10). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України). Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач дізнався про порушене його право на земельну частку (пай), лише в 2016 році коли ознайомився з списком осіб яким, було надано право на земельну частку (пай). Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Статтею 14 Конституції України\~передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельні частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 №5245-УІ, який набрав чинності 01 січня 2013 року внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України в частині повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Зокрема пунктом 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав п.а ч. 3 ст. 152 ЗК України. Статтею 25 Земельного кодексу України передбачено утворення резервного фонду на період передачі земель у приватну власність, який повинен бути не меншим ніж 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ, організацій та громадянам, що були пропущені у списках на розпаювання земель КСП. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в п. 24 зазначає , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. З огляду на вищевикладене, є всі підстави задовольнити вимоги позивача стосовно поновлення строку звернення до суду, визнання за ним права на земельну частку (пай) і зобовязання відповідача надати Розпорядження про погодження проекту землеустрою щодо організації організації земельних часток (паїв) на території Левківської сільської ради с. Левківка, величину земельної частки (паю), вартість земельної частки (паю). На підставі викладеного,

Outcome: approved