Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У лютому 2012 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] та ТОВ "Снежана Д" про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 07.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11166125000 у розмірі 202.000,00 євро строком до 06.06.2018 року зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитними коштами. Згідно вказаного договору, відповідач зобов'язувався використовувати кредит на вказані у договорі цілі та забезпечити повернення отриманих коштів і сплату нарахованих відсотків, щомісячно вносити грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до Графіку, відсотками за користування кредитом, шляхом внесення готівки або перерахування безготівкових коштів. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ „УкрСиббанк" та ТОВ "СНЕЖАНА Д" було укладено договір поруки № 245709/П від 28.12.2010 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач не виконав умови договору і своєчасно не повернув позивачеві кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування ними. Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1.960.041,64 грн., з яких: заборгованість по кредиту у розмірі 1.878.736,43 грн., заборгованість за процентами по користуванню кредитом у розмірі 77.325,59 грн., пеня у розмірі 3.979,62 грн., а також судові витрати в сумі 3.219,00 грн. (а.с.3-4). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2012 року позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1960041,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 1.878.736,43 грн., за процентами в сумі 77325,59 грн., пеня в сумі 3979,62 грн. (а.с.45-46). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.07.2014 року за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2012 року залишене без змін (а.с.132-135). В апеляційній скарзі (а.с.148-152) ТОВ "Снежана Д" просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ "Снежана Д", оскільки: - суд допустив об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, а саме допустив розгляд позову юридичної особи до юридичної особи, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства; - позовні вимоги пред'явленні позивачем зі спливом спеціального строку давності, оскільки обчислення цього строку почалось з часу першого прострочення чергового платежу за кредитним договором. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції встановив, що між банком та позичальником [PERSON] укладений кредитний договір, за яким виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо обсягу стягнення заборгованості з поручителя не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Доводи апеляційної скарги щодо спливу строку позовної давності за кредитним договором не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останній платіж за кредитом в сумі 13,25 євро здійснено позичальником 23.11.2009 року (а.с.20), та з погашення процентів в сумі 1,82 євро - 25.11.2009 року (а.с.20-21), тобто в межах строку позовної давності. Доводи апеляційної скарги щодо розгляду позову юридичної особи до юридичної особи, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, відповідно до положень ст.16 ЦПК України та роз'яснень, наведених в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2012 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.07.2014 року, 07.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11166125000 у розмірі 202.000,00 євро строком до 06.06.2018 року зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитними коштами (а.с.5-10), 28.12.2010 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ „УкрСиббанк" та ТОВ "СНЕЖАНА Д" було укладено договір поруки № 245709/П (а.с.12-13). З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2011 року на адресу поручителя (а.с.14) та на адресу позичальника (а.с.15) направлені письмові вимоги про погашення протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги простроченої заборгованості станом на 15.07.2011 року в розмірі 2746,30 євро, яка складається з кредиту в сумі 1083,66 євро та процентів в сумі 1662,64 євро. 25.01.2012 року на адресу поручителя (а.с.18) та на адресу позичальника (а.с.19) направлені досудові вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором станом на 19.01.2012 року в розмірі: за кредитом в сумі 183260,75 євро, за процентами в сумі 7542,70 євро, пеню в сумі 338,19 євро. Відповідно до положень ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з п.12.1. кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених в п.п.2.3.,4.9.,5.3.,5.5.,5.6., 5.8.,5.10.,8.4.,10.2.,10.14., цього договору, та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повергнення кредиту від банку; при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Згідно з п.12.2. кредитного договору зазначене у п.12.1. договору повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу позичальника, вказану в розділі 13 договору. Як вбачається з матеріалів справи, відомостей про отримання відповідачами письмових вимог банку від 15.07.2011 року та від 25.01.2012 року у справі відсутні. Доказів неотримання відповідачами цих повідомлень з причини зміни ними своєї адреси у справі немає. Як вбачається зі справи, письмові вимоги банку від 15.07.2011 року та від 25.01.2012 року надіслані на адресу відповідачів простою кореспонденцією без повідомленням про вручення (а.с.16,17). Тому відсутні підстави для застосування положень п.12.1. кредитного договору щодо дострокового стягнення кредиту на 41 календарний день з дати відправлення банком повідомлення (вимоги) відповідачам про дострокове повернення кредиту з підстав неотримання ними вказаного повідомлення (вимоги) з інших підстав, оскільки банком не дотримані вимоги п.12.2. кредитного договору щодо способу пові-домлення відповідачів про настання терміну повернення кредиту. З огляду на це позовні вимоги до поручителя є обґрунтованими лише в частині вимоги простроченої частини заборгованості за кредитним договором. Відповідно до розрахунку банку заборгованість за кредитним договором станом на 19.01.2012 року в розмірі 1.960.041,64 грн. з яких: заборгованість за кредитом в сумі 183260,75 євро, що є еквівалентом 1.878.736,43 грн., заборгованість за процентами в сумі 7542,70 євро, що є еквівалентом 77.325,59 грн., пеня в сумі 338,19 євро, що є еквівалентом 3.979,62 грн. (а.с.20-24). Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За умовами договору поруки, укладеного 28.12.2010 року між банком та відповідачем ТОВ "СНЕЖАНА Д", строк припинення поруки не вста-новлений (а.с. 12-13). Тому відповідно до умов цього договору порука припиняється, якщо банк протягом 6-місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку. Тому передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред'явлення банком вимог до поручителя про повернення заборгованості за кредитним логовором, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-56цс14. З позовом до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду 12 лютого 2012 року (а.с.3-4). Станом на 12 лютого 2012 року в межах 6-місяців з врахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України та вимог банку станом на 19.01.2012 року заборгованість за кредитним договором становить: за кредитом в сумі 4750,36 євро, що становить 48699,26 грн. за курсом НБУ, з розрахунку: 5834,02 євро - 1083,66 євро = 4750,36 євро (а.с.22), за процентами в сумі 6718,79 євро, що становить 68879,01 грн. за курсом НБУ, з розрахунку: борг за процентами з 26.08.2011 року в сумі 7418,79 євро мінус сплачені проценти в сумі 700,00 євро = 6718,79 євро (а.с.23), пеня по кредиту в сумі 143,14 євро (а.с.23-оборот), пеня за процентами в сумі 147,57 євро (а.с.23-оборот), а всього пеня в сумі 290,71 євро, що становить 2980,27 грн. за курсом НБУ, а разом 11759,86 євро, що становить 120558,54 грн. за курсом НБУ на час подання позову на 19.01.2012 року 1 євро = 10,2517 грн. З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором шляхом зменшення розміру стягнення з ухваленням рішення про відмову банку в задоволенні позову до поручителя в іншій частині заборгованості. Як вбачається зі справи, за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача [PERSON] ухвалою Апеляційного суду Дніпро-петровської області від 02.07.2014 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2012 року залишене без змін (а.с.132-135). Тому відповідно до вимог ч.2 ст.318 ЦПК України в зазначеній частині підлягає скасуванню. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed