Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], змінити розмір аліментів на сина, що стягуються з відповідача відповідно до заочного рішення суду від 09 березня 2017 року, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позову зазначала, що з 2007 року вона і відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу, під час їхнього спільного проживання [INFO] року у них народився син [PERSON], який при пологах отримав травму голови та є інвалідом з дитинства. Також від попереднього шлюбу вона має ще двох дітей, її чоловік помер у 2005 році. Спільне життя у сторін не склалося, починаючи з 2012 року вона та [PERSON] проживають окремо, з цього часу їхній малолітній син [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться лише на її утриманні. Вона із трьома дітьми проживають у власному будинку, у сина [PERSON] є власна кімната, нею створені належні умови для проживання дитини. Син [PERSON] навчається у Княжицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів на інклюзивному навчанні, постійно займається в реабілітаційних центрах на платній основі, відвідує басейн "Купава", проте коштів для розвитку та лікування дитини у неї не вистачає. Відповідач [PERSON] життям і здоров'ям сина не цікавиться, участі у його вихованні та лікуванні не бере, із дитиною не спілкується, від виконання своїх батьківських обов'язків він ухиляється. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2017 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., проте жодної копійки на утримання дитини відповідач не сплатив, тому він має значну заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач [PERSON] працює на будівництві, має свою бригаду, будує будинки, має мінливий дохід. Вказаний вище розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку і лікування сина, який є інвалідом, у зв'язку з чим визначений судом розмір аліментів на дитину підлягає збільшенню. Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області вважає доцільними позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що 29 травня 2018 року надав відповідний висновок за № 814/01-12. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, про що надав суду відповідну заяву, у якій зазначав, що проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], він не заперечує, також визнає позов у частині збільшення до 2000 грн. розміру аліментів на дитину. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області Чернишова Г.В. у судовому засіданні позов та висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], підтримала. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши думку учасників справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у період 2007-2012 років позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю як жінка і чоловік без шлюбу. [INFO] року під час їхнього спільного проживання у селі Княжичі Броварського району Київської області у них народився син [PERSON], про що 17 листопада 2008 року в Книзі реєстрації народжень виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 64. Реєстрація народження дитини проведена на підставі ст. 126 СК України за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Батьком цієї дитини є відповідач [PERSON], [INFO], матір'ю - позивач [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER] та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 21 березня 2018 року. Із тимчасового посвідчення серії [NUMBER], виданого 06 жовтня 2014 року Управлінням соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області, вбачається, що [PERSON], [INFO], є дитиною - інвалідом, його матері [PERSON] на період з 12 квітня 2014 року по 08 вересня 2019 року призначено державну соціальну допомогу в розмірі 949 грн. Із виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 8427/944 неврологічного відділення [PERSON], [INFO], вбачається, що він у період з 15 по 26 вересня 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: атактичний церебральний параліч, синдром когнітивних порушень. За результатами лікування було рекомендовано курси відновного лікування в Київському обласному реабілітаційному медичному центрі для дітей з органічним ураженням нервової системи; розвиток процесів когнітивної сфери, пам'яті, уваги; заняття з логопедом; постійно ЛФК. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2017 року, яке набрало законної сили, ухваленим у цивільній справі № 361/7211/16-ц, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи з 14 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Із довідки-розрахунку від 25 липня 2018 року за № 94799, виданої головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Свистанюк Ю.Г., видно, що у відділі знаходиться виконавчий лист № 361/7211/16-ц від 05 травня 2017 року, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину в розмірі 1000 грн. За період з 14 грудня 2016 року по 01 липня 2018 року нараховано аліментів на суму 18548 грн. 38 коп. Жодної сплати аліментів боржником за цей період не здійснено. Станом на 01 липня 2018 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на сина [PERSON] складає 18548 грн. 38 коп. Із довідки форми № 3 від 14 серпня 2018 року за № 1384, виданої виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, вбачається, що позивач [PERSON] разом із трьома дітьми: сином [PERSON], [INFO], дочкою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO], проживає у належному їй на праві власності житловому будинку за адресою: [ADDRESS] Згідно із посвідченням № 003192, виданим 25 січня 2011 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області, позивач [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Із висновку Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі - Орган опіки та піклування) від 29 травня 2018 року за № 814/01-12 видно, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу [INFO] року у позивача [PERSON] і відповідача [PERSON] народився син [PERSON]. Спільне життя у батьків дитини не склалося, тому вони стали проживати окремо. Дитина залишилась проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. З моменту припинення сторонами відносин батько дитини [PERSON] із сім'єю не проживає, розвитком сина [PERSON] та його здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги дитині він не надає, рішення суду по сплаті аліментів на сина не виконує, тому має заборгованість по сплаті аліментів у загальному розмірі 18548 грн. 38 коп. Відповідно до акту від 03 квітня 2018 року, складеного депутатом [PERSON] у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає, будь-якої участі у житті дитини не бере та сина не відвідує. На засідання комісії з питань захисту прав дитини 22 травня 2018 року [PERSON] не з'явився, про засідання комісії був повідомлений рекомендованим листом. Дитина знаходиться на повному утриманні матері [PERSON] та потребує додаткових витрат на лікування. Відповідач [PERSON] нехтує покладеними на нього законодавством батьківськими обов'язками щодо піклування та виховання сина [PERSON]. Орган опіки та піклування з метою захисту прав та інтересів дитини вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За змістом ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України закріплено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], ухиляється, проти позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON] не заперечує, надав суду заяву про визнання позову у цій частині, суд вважає, що вимога [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів на сина [PERSON], що стягуються відповідно до рішення суду від 09 березня 2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі 1000 грн., остання посилалася на те, що за станом здоров'я їхній син потребує постійних додаткових витрат на лікування, тому вона просила збільшити розмір аліментів на дитину до 2000 грн. Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII визначено, що прожитковий мінімум у 2019 році на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Пленум Верховного Суду України в абз. 1, 4 п. 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідач [PERSON] позовну вимогу про збільшення розміру аліментів на дитину теж визнав, проти стягнення з нього на користь позивача [PERSON] аліментів на сина [PERSON] в розмірі 2000 грн., щомісячно, не заперечував, про що зазначив у заяві про визнання позову. Виходячи з наведеного вище, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову [PERSON] і в частині вимоги про збільшення розміру аліментів та стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на сина [PERSON] в розмірі 2000 грн., починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також згідно із ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 СК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved