Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

08 липня 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "[PERSON] банк розвитку" до відповідачів [PERSON] та [PERSON] в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №IKAPNAIG.14916.001 від 09.11.2011р. в розмірі 109206,29 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2011р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №IKAPNAIG.14916.001 відповідно до якого, банк надав відповідачу кошти у сумі 143999,00 грн. строком до 08.11.2016р. зі сплатою відсотків у розмірі 16,80 річних. В забезпечення виконання зобовязання за цим кредитним договором, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №PX029031.14919.001 за яким відповідач [PERSON] зобовязувалась за виконання зобовязання за кредитним договором. Зазначив, що відповідач [PERSON] систематично не виконує свої зобовязання по кредитному договору у визначені строки та розмірі, а тому банк вимагає стягнення із позичальника та поручителя солідарно відсотків нарахованих станом на 23.06.2015р. у розмірі 18267, 12 грн., заборгованості по сплаті кредиту у розмірі 35126, 06 грн., строкової заборгованості по кредиту у сумі 54037,08 грн. та пені у розмірі 1208,52 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Надав суду клопотання від 12.08.2015р. про розгляд справи без його участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, зокрема шляхом публікації оголошення у пресі, однак про причини своєї неявки суд не повідомив. З огляду на повторну неявку відповідача в судові засідання, а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 09 листопада 2011 року між ПАТ "[PERSON] банк розвитку" та [PERSON] було укладено кредитний договір №IKAPNAIG.14916.001 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит у сумі 143999,00 грн. з терміном користування до 08.11.2016р. та з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 16,80% (а.с. 10-12). Відповідно до п. 1.3. цього кредитного договору позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти з кредитного рахунку в сумі 143999,00 грн. на поточний рахунок ТзОВ "Автоцентр ОПТИМА". Розпорядженням від 09.11.2011р. (а.с. 14) доводиться, що банком проведено видачу кредиту за кредитним договором у сумі 143999,00 грн. на поточний рахунок ТзОВ "Автоцентр ОПТИМА". Також, 09 листопада 2011 року між ПАТ "[PERSON] банк розвитку", [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №PX029031.14919.001. (надалі договір поруки) (а.с. 13) відповідно до якого, [PERSON] надає поруку банку за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п. 12 договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. В свою чергу, п. 16.1. договору поруки визначено, що строк повернення кредиту 08.11.2016р. Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-9) стверджується, що станом на 23.06.2015р. у відповідача [PERSON] існує заборгованість по кредиту у сумі 109 206,29 грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту у сумі 54037,08 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту у сумі 35126,06 грн., поточної заборгованості по відсотках у сумі 567,51 грн., простроченої заборгованості по відсотках у сумі 18 267,12 грн., заборгованості по пені у сумі 1 208,52 грн. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобовязання, параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит" та параграфом 3 Глави 49 ЦК України "Порука". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 143999,00 грн. із кінцевим строком погашення до 08.11.2016р., під 16,8 % річних, сплата яких, відповідно до п. 2.4. кредитного договору, повинна відбуватись з 1 по 10 число кожного поточного місяця. Разом з тим, як видно із розрахунку заборгованості по даному кредиту, починаючи з 01.05.2014р. по момент звернення до суду, відповідач [PERSON] не здійснює оплату за кредитом та відсотками взагалі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позивач підставно вимагає повернення йому коштів за кредитом, в тому числі достроково, оскільки має місце порушення позичальником обовязку по повернення позики частинами. Відтак, позовні вимоги щодо повернення тіла кредиту та відсотків за його користування підлягають до задоволення. Крім того, позивачем підставно нараховано на суму заборгованості пеню у розмірі 1208,52 грн., оскільки така передбачена п. 6.3. кредитного договору. Вирішуючи питання про стягнення суми заборгованості по кредиту із відповідача [PERSON], суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Судом встановлено, що [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору у повному обсязі, строк поруки встановлено у п. 12 договору поруки і який не сплив на даний час, а тому відповідач [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України несе солідарну відповідальність з боржником [PERSON] за порушення зобовязання за кредитним договором. Також суд відзначає, що як вбачається із листа УДППЗ "Укрпошта" від 11.08.2014р. (а.с. 27) у звязку із загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської областей, проведенням бойових дій в зоні АТО, приймання поштових відправлень на території Донецької та Луганської областей, в т.ч. м. Дебальцеве призупинено. Однак, як розяснено у п. 24. Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012р. пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Відтак, суд вважає, що обовязок поручителя по виконанню зобовязання позичальника перед банком настав, а тому позовні вимоги до такого поручителя підлягають до задоволення повністю. Одночасно,

Outcome: approved