Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її судовий розгляд. 27 липня 2017 року Печерським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON]. Не погоджуючись із вказаним рішенням [PERSON] 30 серпня 2017 року направив заяву про перегляд рішення суду у зв'язку з його неналежним повідомленням. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Печерського районного суду м. Києва головуючим суддею було визначено суддю Цокол Л.І. Ухвалою від 08 грудня 2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON]. про зобов'язання вчинити певні дії було скасовано та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 48, ст.436). Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; Вивченням матеріалів та з урахуванням думки сторін встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 02.11.2016, позивачем було здійснено замовлення у Інтернет-магазині BlackBerry.ua (www.blackberry.ua) товару за акційною пропозицією: "Смартфон DТЕК 50 + пластиковый чехол в подарок, 1 шт., 0 грн.". Згідно листа-підтвердження від 02.11.2016, замовлення позивача № 9928 від 02.11.2016 успішно оброблено. Сума замовлення 0 грн. Тобто в силу положень ч. 1 ст. 638 ЦК України між позивачем та відповідачем укладено публічний договір, проте відповідач безпідставно відмовляється виконувати умови вказаного договору, внаслідок чого звернувся до суду та просить зобов'язати відповідача належним чином виконати умови публічного договору, укладеного між [PERSON] (замовлення № 9928 від 02.11.2016) шляхом передачі йому товару «Смартфон DТЕК50 + пластиковый чехол в подарок, 1 шт.» Позивач [PERSON] під час судового розгляду вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у поданому позові. Представник відповідача -адвокат [PERSON]. заперечувала проти задоволення вимог, вказуючи на те, що між сторонами не було укладено договору роздрібної купівлі-продажу, оскільки Відповідачем не було прийнято пропозиції позивача укласти з ним договору роздрібної купівлі-продажу, оскільки він не містив істотної умови як ціни, а лише отримано замовлення та відправлення його на відпрацювання. Вказує, що ціна 0,00 грн. є технічною помилкою, про що було повідомлено позивача через телефонний зв'язок. У зв'язку з погрозами позивача відповідач вимушений був звернутися до Печерського УП ГУНП в м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Згідно ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Відповідно до ст. 699 ЦК України, пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору. Виставлення товару, демонстрація його зразків або надання відомостей про товар (описів, каталогів, фотознімків тощо) у місцях його продажу є публічною пропозицією укласти договір незалежно від того чи вказана ціна та інші істотні умови договору купівлі- продажу, крім випадків, коли продавець явно визначив, що відповідний товар не призначений для продажу. Відповідно до п.п.3, 5 ч. 2 cтатті13 Закону України "Про захист прав споживачів", перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; інші умови поставки або виконання договору; Згідно ч. 3 ст. 13 зазначеного Закону, факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Судовим розглядом встановлено, що 02.11.2016, позивачем, як фізичною особою, здійснено замовлення у Інтернет-магазині BlackBerry.ua (www.blackberry.ua) наступного товару за акційною пропозицією: "Смартфон DТЕК50 + пластиковый чехол в подарок, 1 шт., 0 грн.". Згідно листа-підтвердження від 02.11.2016, замовлення позивача № 9928 від 02.11.2016 успішно оброблено. Сума замовлення 0 грн. Суд не приймає заперечення відповідача щодо відсутності у нього обов'язку виконати умови договору, з посиланням на технічну помилку, оскільки доказів на підтвердження існування такої під час судового розгляду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди Таким чином, між позивачем та відповідачами укладено публічний договір в розумінні ЦК України на підставі пропозиції, зверненої до невизначеного кола осіб. Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Частина 1 ст. 706 ЦК України визначає, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов'язання. Частина 1 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до п.п. 11, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", несправедливими є, зокрема, умови договору про: надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки рвачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була угоджена на момент укладення договору. Згідно ч. 8 ст. 18 вищевказаного Закону, нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Частина 6 ст. 13 Закону визначає, якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Пунктом 4 ч. 1 ст. 532 ЦК України закріплено, якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання; З метою отримання замовленого товару позивач 03.11.2016 звернувся до Інтернет-магазину BlackBerry.ua, за вказаною на сайті адресою розташування м. Київ, вул.. В.Васильківська, 27, 3 поверх, офіс 10, проте замовлення не отримав. У зв'язку із зазначеним позивач за допомогою засобів поштового зв'язку направив на адресу відповідача письмову заяву про видачу товару згідно замовлення № 9928 від 02.11.2016., проте вказані листи відповідач не отримав. З огляду на викладене, Суд вважає, що такими протиправними діями магазину BlackBerry Украина ФОП [PERSON] порушено права позивача, як споживача. Згідно ч. 1 ст. 620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, факт порушення відповідачем умов публічного договору, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] (замовлення № 9928 від 02.11.2016) в судовому засіданні знайшов своє підтвердження, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на це, підлягає стягненню з ФОП [PERSON] судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved