Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що з 1984 року вона зареєстрована та проживає у будинку [ADDRESS], який складається з: літ."А"- житловий будинок, літ. "Б"- навіс, літ. "В" - сарай, літ. "Е" - сарай, літ. "Г"- погріб, літ. «Ж»- вбиральня, літ. «Д»- басейн, літ. «К»- колодязь, літ. "№1"- паркан, літ. №2» - ворота. Право власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не за ким не зареєстровано. Даним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами вона відкрито та безперешкодно користується, проводить в ньому капітальні та поточні ремонти, слідкує за прилеглою територією, сплачує комунальні платежі, за електропостачання. До сьогодні у неї не виникала потреба в реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на своє ім'я. На даний час вона бажає зареєструвати право власності на своє ім'я. Прохає суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач - [PERSON], обґрунтувавши суду мовити пред'явлення позову, повністю підтримала позовні вимоги. Представник відповідача - Чубарівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач - [PERSON] з 1984 року проживає та зареєстрована у будинку [ADDRESS] Запорізької області. З цього часу вона відкрито та безперешкодно користується даним житловим будинком, проводить в ньому капітальні та поточні ремонти, слідкує за прилеглою територією, сплачує комунальні платежі. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). П. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого права, при цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає способи захисту цивільних прав , одним з яких є визнання відповідного права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97 -ВР , кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном . Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного, ст. 328, 344, 392 ЦК України,

Outcome: approved