Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

27.11.2013 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з проханням : стягнути з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" на користь [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 49 755,21 гривень, 3 % річних у розмірі 1 492,66 гривень, 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 125 383,13 гривень, моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень та судовий збір у розмірі 1 816,31 гривень. Обґрунтовуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них народилось двоє дітей, син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] року. 18.06.2008 року Святошинським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 33 % усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 квітня 2008 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку. Стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць в розмірі 4428 гривень 73 копійок підлягає негайному виконанню. Судом було встановлено, що [PERSON] працював в ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт". Станом до листопада 2012 року відповідач добровільно виконував рішення суду та щомісячно сплачував аліменти, що стягувалися з його заробітної плати. Розрахунок заборгованості наступний: 49 755,21 гривень - розмір заборгованості. 18.03.2013 року - дата з якої аліменти не сплачені. Розрахунок 3 % річних : 49 755,21 х 0,03 = 1492,66 гривень, 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення: з 18.03.2013 року по 25.11.2013 року (дати подання позовної заяви) пройшло 252 днів. 49 755,21 х 0,01х 252 = 125 383,13 гривень. Загалом, сума штрафних санкцій становить - 126 875,79 гривень. Невиплатою аліментів їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює 5 000 гривень. Дана шкода спричинена невиплатою аліментів на утримання її дітей, що стало наслідком неможливості надання їм достатнього фінансування для задоволення особистих потреб (харчування, придбання одягу та інше). Це в свою чергу порушило їх нормальну життєдіяльність і змусило економити на всьому, що призвело до її душевних страждань та переживань за дітей та благополуччя. У судове засідання сторони та третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги не з'явились. Від позивача надійшла заява (а. с. 39), з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у призначенні судові засідання жодного разу не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових пояснень чи заперечень від відповідача не надійшло. Від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги надійшла заява (а. с. 40), з проханням слухати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 18 червня 2008 року позов [PERSON] було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 33 % усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць в розмірі 4428 гривень 73 копійок підлягає негайному виконанню (а. с. 5-7). Згідно листа Департаменту контролю за виконанням рішень, розгляду звернень громадян та юридичних осіб Державної виконавчої служби України (м. Київ, вул. Артема, 73) від 14.11.2013 року № 13-0-26-3260/3.2 (а. с. 7), у відділі державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції з 20.08.2008 року перебував виконавчий лист Святошинського районного суду Київської області від 18.06.2008 року № 2-1933 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 33 % всіх видів доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Крім того, із зазначеного листа встановлено, що аліменти утримувались за місцем роботи боржника в ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт". До відділу державної виконавчої служби надійшов лист ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" про те, що [PERSON] звільнено з посади 14.03.2013 року. Аліменти утримано по 18.03.2013 року і на даний час аліменти в розмірі 49 755, 21 гривень підприємством не перераховані (а. с. 7-8). Відповідно до ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана здійснювати стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такою юридичною особою. Крім того у відповідності до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що невиплата належних позивачу сум була допущена не з вини відповідача, суду надано не було. Як встановлено з листа від 14.11.2013 року № 13-0-26-3260/3.2 (а. с. 7-8). [PERSON] було звільнено 14.03.2013 року із займаної посади ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" та утримано аліменти по 18.03.2013 року в розмірі 49 755 гривень 21 копійок, проте такі кошти підприємством не були перераховані (а. с. 7-8). З чого вбачається, що ПрАТ "Авіакомпанією "Аеросвіт" з [PERSON] були утримані кошти в рахунок сплати аліментів в розмірі 49 755 гривень 21 копійок, проте такі кошти підприємством не були перераховані. Згідно 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість по аліментах становить 49 755,21 гривень, три проценти річних за період з 18.03.2013 року по 25.11.2013 року становить 1492 гривень 66 копійок (49 755,21 гривень х 0,03), сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 125 383 гривень 13 копійок ( 49 755,21 х 0,01 х 252-кількість днів прострочення). З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованість по виплаті аліментів, 3 % річних у розмірі, 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по аліментам в розмірі 49 755 гривень 21 копійок, 3 % річних у розмірі 1492,66 гривень, 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 125 383 гривень 13 копійок. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 гривень, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховую вище викладене, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди слід відмовити, у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів, заподіяння їй моральної шкоди не сплатою заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 49 755,21 гривень. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 816 гривень 31 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial