Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У березні 2014 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] "Про стягнення заборгованості", на обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № DOХRRХ00960049 від 29.03.2007 року [PERSON] 29.03.2007 року отримав кредит у розмірі 1150,75 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти /щомісячний платіж/ для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 11.02.2014 року має заборгованість у розмірі 26854,75 гривень, яка складається з: 1150,80 гривень - заборгованість за кредитом; 6773,73 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 338,28 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18591,94 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2874,31 гривень, яка була задоволена судовим наказом Центрально-Міського районного суду міста Макіївки від 23.05.2008 року. Отже, різниця становить - 23980,44 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - фіксована частина; 1199,02 гривень - процентна складова. Просили стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 256679,46 гривень та судові витрати у розмірі 256,46 гривень /а. с. 2 - 3/. Представник позивача Чубкова Н. П., що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, зареєстровану за вхідним № 11056/14-вх від 28.05.2014 року, про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а. с. 25/. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином судовою повісткою, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або її розгляд за його відсутності не надавав. Згідно частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача у справі свідчить її відповідна заява, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання нею особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме, дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановлено, що 29.03.2007 року між позивачем ПАТ КБ "ПриваБанк" та відповідачем [PERSON] укладено договір № DOХRRХ00960049, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1150,75 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а. с. 6- 10/. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 11.02.2014 року становить 26854,75 гривень, яка складається з: 1150,80 гривень - заборгованість за кредитом; 6773,73 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 338,28 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18591,94 гривна - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень. - фіксована частина; 1199,02 гривень - процентна складова /а. с. 5/. Відповідно до судового наказу Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 23.05.2008 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ "Приватбанк", стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2874,31 гривень /а. с. 4/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладений договір є підставою виникнення між сторонами зобов'язань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] "Про стягнення заборгованості" щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 25679,46 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] "Про стягнення заборгованості", суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ Комерційного банку "Приватбанк" додало платіжні документи, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 256,79 гривень /а. с. 1/. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" № 3674 - VІ від 08.07.2011 року. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду у 2014 році. Місячний розмір мінімальної заробітної плати в Україні на 01 січня 2014 року встановлений в розмірі 1218,00 гривень відповідно до змісту статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ПАТ КБ "Приватбанк", суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 25679,46 гривень, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 256,79 гривень, виходячи з розрахунку: 25679,46 гривень х 1% = 256,79 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ "Приватбанк" та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 25679,46 гривень та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 256,79 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved