Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з Державного підприємства "Завод порошкової металургії" (далі - Підприємство або ДП "Завод порошкової металургії") нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня по 22 листопада 2017 року в розмірі 28146 грн. 24 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12683 грн. 58 коп. та компенсацію втрати частини доходів в розмірі 1938 грн. 49 коп. В обґрунтування позову зазначала, що з 26 липня 2016 року вона працювала на посаді інженера відділу матеріально-технічного постачання ДП "Завод порошкової металургії", розпорядженням керівництва Підприємства її звільнено з роботи з 22 листопада 2017 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Удень звільнення її з роботи Підприємство належну їй заробітну плату в розмірі 28146 грн. 24 коп. не виплатило, що змусило її звернутися до суду. Крім вказаної суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, Підприємство відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України повинно виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 листопада 2017 року по 22 лютого 2018 року в розмірі 12683 грн. 58 коп., а також компенсацію втрати нею частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 1938 грн. 49 коп. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач ДП "Завод порошкової металургії", будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилося, про причини неявки суд не повідомило, відзив (заперечення) на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавало. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Суд встановив, що з 26 липня 2016 року [PERSON] працювала у ДП "Завод порошкової металургії" на посаді інженера відділу матеріально-технічного постачання. Розпорядженням директора Підприємства № 24-к від 13 листопада 2017 року позивач звільнена з роботи згідно із п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з 22 листопада 2017 року. Із довідки № 18 від 30 січня 2018 року про заборгованість з виплати заробітної плати, виданої ДП "Завод порошкової металургії", вбачається, що за березень - серпень, жовтень і листопад 2017 року [PERSON] нарахована, але не виплачена їй заробітна плата в загальному розмірі 36738 грн. 69 коп., з цієї суми утримано податки в розмірі 5803 грн. 45 коп., до видачі їй належить заробітна плата в розмірі 28146 грн. 24 коп., яку позивачу не виплачено. Факт наявності заборгованості ДП "Завод порошкової металургії" по виплаті [PERSON] заробітної плати за березень - листопада 2017 року Підприємство визнає, про що свідчить лист за вих. № 07-910 від 19 грудня 2017 року, направлений відповідачем на адресу позивача. У ч. 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 20 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснив, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу (абз. 2 п. 20 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України). За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що ДП "Завод порошкової металургії" у день звільнення [PERSON] з роботи належні їй при звільненні суми заборгованості по заробітній платі за березень - серпень, жовтень і листопад 2017 року в розмірі 28146 грн. 24 коп. не виплатило, належним чином розрахунок з працівником не провело, суд вважає, що відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з наступного дня після звільнення [PERSON] з роботи по день її звернення до суду з цим позовом за період з 23 листопада 2017 року по 22 лютого 2018 року, тобто у межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до наданого позивачем [PERSON] розрахунку, виходячи із середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 139,38 грн., періоду затримки розрахунку - 91 день, із відповідача на користь позивача за зазначений період підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12683 грн. 58 коп. (139,38 грн. х 91 день). Згідно із ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За змістом ст. 2 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: ... заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: … заробітна плата (грошове забезпечення). Згідно із абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. У абз. 2 п. 4 цього Порядку визначено, що індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Враховуючи, що Підприємство затримало виплату заробітної плати [PERSON] більше ніж на один місяць у кожному випадку, тому ДП "Завод порошкової металургії" повинно виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати. Перевіривши наданий суду [PERSON] розрахунок зазначеної компенсації, проведений позивачем відповідно до п. 4 вказаного Порядку, у розмірі 1938 грн. 49 коп., суд визнає його належним і допустим доказом у справі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на користь [PERSON] із ДП "Завод порошкової металургії" підлягають стягненню заборгованість по нарахованій, але не виплаченій працівникові заробітній платі за березень - серпень, жовтень і листопад 2017 року в розмірі 28146 грн. 24 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12683 грн. 58 коп. та компенсація втрати частини доходів у розмірі 1938 грн. 49 коп. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved