Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять надати дозвіл на виїзд за межі України до Республіки Чехії малолітній [PERSON],[INFO] до досягнення нею повноліття без згоди батька в їх супроводі (матері та бабусі) в період зимових та літніх канікул. Такі вимоги обґрунтовують тим, що не можуть отримати дозвіл на виїзд за межі України малолітній [PERSON] через батька [PERSON], який безпідставно ненадає такої згоди після розлучення, а з 2010 року і по даний час місце перебуває за межами України і припинив спілкування з ними. [PERSON] вказала на те , що вона періодично проживає та працює в Республіці Чехії, у зв'язку з цим має можливість забирати дочку на період шкільних канікул, щоб дитина відпочила, оздоровилася. Вона має на утриманні ще одну малолітню дитину від другого шлюбу, а тому не завжди має змогу приїхати та забрати до себе дочку, у зв'язку з чим її мати [PERSON], яка здійснює догляд за дитиною має змогу супроводжувати [PERSON] до неї в Чехію. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов та додатково пояснила, що її дочка [PERSON] проживає та працює в Республіці Чехії, створила нову сім'ю і має на утриманні малолітню дитину від другого шлюбу. На час літніх і зимових канікул [PERSON], щоб не переривати шкільний процес дочки, має можливість забрати її для відпочинку і оздоровлення . На час перебування дочки закордоном вона опікується внучкою і може супроводжувати її в поїздці, оскільки дочка не все має можливість приїхати та забрати дочку сама. Дитина хоче відвідувати матір і свого молодшого брата. Раніше відповідач обіцяв, що надасть такий дозвіл, проте тепер відмовляється це зробити. Представник служби у справах дітей виконкому Болехівської міської ради вимоги позовної заяви підтримала, оскільки вважає, що такий дозвіл на виїзд є в інтересах дитини та сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. А також вона спілкувалася з [PERSON], яка вказала, що має бажання відвідувати матір в Чехії, а також бачитися та спілкуватися з молодшим братом, який проживає разом з матір'ю в Чеській Республіці. На час перебування [PERSON] за кордоном, дитина проживає з бабусею [PERSON], яка і займається її вихованням. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду (а.с.31). Від нього не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в його відсутності. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника служби у справах дітей виконкому Болехівської міської ради, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, у якому народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Рішенням Болехівського міського судувід 15.12.2006 року шлюб між ними розірвано (а.с.35-36), малолітня дочка залишилась проживати за місцем проживання позивачки та перебуває на її утриманні. Розірвання шлюбу зареєстровано 13.11.2007 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.7). З матеріалів справи вбачається , що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , однак тимчасово проживає в Чеській Республіці разом з чоловіком та малолітнім сином, де офіційно працевлаштована. ЇЇ дочкою від першого шлюбу [PERSON] на цей період опікується мати [PERSON], з якою вона і проживає . А тому необхідність тимчасового виїзду дитини також полягає в спілкуванні з матір'ю та сприяє підтриманню родинних стосунків . Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.141, ст. 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абз. 3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься у пункті 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька суд повинен зазначити в рішенні назву держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Як визнав суд у позивачки відсутні гарантії отримання згоди від відповідача у вигляді оформленої нотаріально заяви про надання згоди на виїзд дитини за кордон. Відповідач діями, що спрямовані на ухилення у наданні дозволу на тимчасовий виїзд за дитини кордон, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дитини. Однак вимоги позивачки про надання такого дозволу на виїзд дочки за кордон на певний час - до досягнення нею повноліття - суперечитимуть чинному законодавству, яким, як зазначено вище, передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька , з визначенням його початку і закінчення до досягнення дитини 16-річного віку. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Разом з тим, зважаючи на наявні між сторонами непорозуміння, що виникли внаслідок неврегульованості питань, пов'язаних з реалізацією батьківських прав та обов'язків, що вирішуються в судовому порядку а також тривалість судового розгляду (враховуючи перегляд рішень у судовому порядку), суд приходить до переконання, що надання дозволу для виїзду дитини за кордон без згоди батька у період зимових та літніх канікул протягом трьох років після набрання чинності цим рішенням як позивачці, так і бабусі [PERSON] ( яка опікується дитиною) буде відповідати інтересам дитини та жодним чином не порушить прав батька на участь у спілкуванні з донькою, її вихованні. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд вирішує питання щодо витрати, пов'язаних з розглядом справи в суді, що в даному спорі складаються із сплати судового збору згідно пред'явленої квитанції. З врахуванням викладеного, ст.ст.141, 150, 155 Сімейного кодексу України, ч.3 ст. 313 Цивільного кодексу України, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України", п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст.3 Конвенції про права дитини,

Outcome: approved