Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

12.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та жінки, з якою проживають діти. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 2010 року перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання з відповідачем позивачка має малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після припинення відносин між позивачкою та відповідачем діти постійно мешкають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Також позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, а тому потребує матеріальної допопомоги. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає. На підставі вищенаведеного, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Представник позивача - [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, просив суд визначити розмір аліментів на дітей у твердій грошовій сумі, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на [PERSON] просив відмовити, у зв`язку з тим, що він проживає з нею за однією адресою, та періодично надає кошти на її утримання та утримання малолітніх дітей. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що з 2010 року позивачка перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання з відповідачем позивачка має малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.5), та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Батьком дітей є [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5, 6), в яких зазначені відомості про батька. Після припинення відносин між позивачкою та відповідачем діти постійно мешкають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Також позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, що підтверджуться копією довідки № 63 від 05.10.2016 р. ТОВ «АТБ МАРКЕТ» (а.с.7), у зв`язку з чим потребує матеріальної допопомоги. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає. Відповідач [PERSON] працює в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення на посаді водія автотранспортних засобів групи обслуговування транспорно-господарської частини та має постійний заробіток, що підтверджується довідкою про доходи № 21 від 01.02.2017 року (а.с.19), у якій зазначене місце роботи, загальна сума доходу за період з серпня 2016 року по січень 2017 року у сумі 32867,85 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікованаПостановою ВРN 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатною особою, має стабільний заробіток. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років з розрахунку на місяць з "01" січня 2017 року становить 1355 грн., тому, з урахуванням приписів ст.180 СК України, суд вважає, що обов`язок по утриманню дітей є рівним, як батька, так і матері. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, потреби дітей у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір утримання є співмірним з матеріальними можливостями відповідача, тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу до досягнення дитиною трьох років. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивачки підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач не має змоги самостійно заробляти, у зв`язку з тим, що доглядає малолітню дитину, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку, беручи до уваги те, що відповідач зазначає, що він проживає разом з позивачкою, та періодично надає їй кошти, що підтверджується розпискою (а.с.21). Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду відповідачем надані не були. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивачки, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. 5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача у розмірі, встановленому законом. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 84, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial