Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], предмет якого склали вимоги про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право з неповнолітнім сином [PERSON] на користування належним йому житловим будинком по вулиці Урожайна, 11 в смт. Царичанка Дніпропетровської області, а також про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому житловим будинком шляхом зняття з реєстрації з місця проживання в будинку відповідачки [PERSON], [INFO], та її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на ст.ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України. На підтвердження своїх доводів позивач послався на такі документи: паспорт громадянина України на ім'я позивача (а.с.4), довідка про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.5), довідка Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 16.02.2016 року за №1177 (а.с.6), домова книга (а.с.7-8), рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2010 року у справі № 2-734/10 (а.с.9), ухвала Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2016 року у справі №196/254/16 (а.с.10), відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.32), технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.33-34), акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с.35). В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на таке. У квітні 2016 року після померлого діда - [PERSON] він успадкував житловий будинок по вулиці Урожайна, 11 в смт. Царичанка Дніпропетровської області. Зав життя діда та за його згодою в будинку оселились проживати на правах члена сім'ї і були зареєстровані в ньому 30.01.2001 року його онук [PERSON] з Дружиною [PERSON] та малолітнім сином [PERSON], [INFO]. За рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] з сином виселилася з будинку і в даний час постійно проживає з іншим чоловіком в селі [PERSON] селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області без реєстрації місця проживання за новою адресою. Вона з сином по даний час залишається зареєстрованою у його будинку по вулиці Урожайна, 11 в смт. Царичанка Дніпропетровської області. Відповідно до п.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не є членом сім'ї і більше п'яти років не проживає в належному позивачеві житловому будинку у зв'язку з переїздом з сином та інше місце постійного проживання, то вона втратила право на користування будинком і відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" повинна була знятися з реєстрації з попереднього місця проживання і зареєструватися за новим місцем проживання. Відповідач [PERSON], не дивлячись на неодноразові попередження не знялась з реєстрації місця проживання в його будинку, чим перешкоджає йому у здійсненні права, передбаченого ст. 319, 321 ЦК України на вільне користування та розпорядженням ним. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено зняття з реєстрації місця проживання за рішенням суду. В судове засідання позивач не прибув, а у письмовій заяві просив справу розглядати без його участі, наполягав на задоволенні позову повністю. Його представник [PERSON] підтримав позовні вимоги під час розгляду справи. Відповідач [PERSON] клопоталася розглянути справу без її участі, у зв'язку з чим подала до суду письмові заперечення та документи на підтвердження своїх доводів. Не заперечуючи проти позову стосовно своєї особи, відповідач [PERSON] категорично заперечувала проти вирішення питання про скасування реєстрації місця проживання стосовно її неповнолітнього сина, який є студентом ПТУ-88 по спеціальності "Тракторист-машиніст с/г виробництва, слюсар-ремонтник, водій автотранспортних засобів категорії "С"" з 01 вересня 2015 року по 28 червня 2018 року. Посилається на те, що відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, зокрема, у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідач переконана в тому, що за сином зберігається право на користування вказаним житловим приміщенням, і право на збереження реєстрації за вказаним місцем проживання. На підтвердження своїх доводів відповідач послалася на такі документи: довідки з місця навчання [PERSON] (а.с.26, 39), витяг з наказу від 01.09.2016 року про поселення до гуртожитку (а.с.40), довідка [PERSON] сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 08.11.2016 за №913 (а.с.48), довідка Царичанської [PERSON] ступенів Царичанської районної ради Дніпропетровської області (а.с.49). Залучений до участі у справі як третя особа [PERSON] підтримав позицію відповідача та зазначив, що стосовно його особи в межах розгляду даної справи, не може бути ухвалено рішення, оскільки до нього особисто позовних вимог позивачем не пред'явлено, хоча він має паспорт громадянина України (а.с.55) і володіє процесуальною дієздатністю в силу частини другої статті 29 ЦПК України. Треті особи [PERSON], [PERSON], та [PERSON] підтримали сторону позивача. Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в цивільно-правовому спорі, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, суд дійшов висновку, що слід позов [PERSON] до [PERSON] задовольнити в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним позивачеві житловим будинком по вул. Урожайна, 11 в смт. Царичанка Дніпропетровської області, в іншій частині заявлених вимог слід відмовити з таких підстав. Так, відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі досліджених в судовому засіданні документів, оцінивши їх як належні та допустимі у сукупності з іншими доказами, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження та є достовірними. Сторонами не заперечується та підтверджено в судовому засіданні документами, що у житловому будинку по вулиці Урожайна, 11 проживали постійно та були зареєстровані разом з [PERSON], який помер 05.06.2001 року: онук - [PERSON] олександрович, 26.0-9.1979 року народження, починаючи із 30.05.2001 року і по цей час; [PERSON], [INFO], починаючи із 30.05.2001 року і по цей час (родинний зв'язок відсутній); правнук [PERSON], 2901.2000 року народження, починаючи із 30.05.2001 року і по цей час (а.с.6, 7-8). Син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], проживав в смт. Царичанка та навчався в Царичанській [PERSON] ступенів з 01.09.2006 року по 31.05.2015 року (а.с.49). З 01.09.2015 року [PERSON] є студентом ПТУ-88 (смт. Магдалинівка Дніпропетровської області) - а.с. 26, 39. Реєстрація постійного місця проживання [PERSON], який є батьком неповнолітнього [PERSON], є незмінною з 30.05.2001 року. Згідно рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2010 року у справі №2-734/10, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний (а.с.9). З того часу колишнє подружня проживає окремо. Згідно довідки виконкому [PERSON] селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 08.11.2016 року за № 91 [PERSON] дійсно проживає з 25.09.2016 року разом з дітьми на квартирі за адресою: с. Веселе, вул. Садова, буд. 12, Магдалинівського району Дніпропетровської області та має такий склад сім'ї: [PERSON], син, [INFO]; [PERSON], донька, [INFO]; [PERSON], син, [INFO] (а.с.48). [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку по вулиці Урожайна, 11 в смт. Царичанка Дніпропетровської області з 03.06.2016 року (а.с. 22, 33-34, 10). Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання відповідача особою, що втратила право на користування житловим будинком, належного позивачеві, суд виходив з того, що тривалий час з 2010 року до звернення до суду з позовом відповідач не проживала у житловому будинку по вулиці Урожайна, 11; що між власником цього житлового будинку і відповідачем відсутні будь-які цивільно-правові домовленості щодо користування житлом, а відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач перестала бути членом сім'ї онука померлого власника, цивільно-правовий спір з участю якого судовим рішенням було закінчено на користь позивача [PERSON], який став власником цього житла (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач не є членом сім'ї [PERSON] та фактично не проживає за вказаною вище адресою більше п'яти років. Між ними не укладалися жодні цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням, витрати на утримання домоволодіння відповідач не ніс. Таким чином, власником будинку (позивачем) обґрунтовано заявлено вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку, а тому позовні вимоги в цій частині заявлених вимог підлягають задоволенню. При цьому судом враховані висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 27.05.2015 року у справі №6-92цс15, а також від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно яких власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час,а передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном - підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Вирішуючи питання щодо заявленої вимоги про зняття відповідача з реєстрації за вказаною вище адресою, суд приходив з такого. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-IV від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Визначені частиною другою статті 16 ЦК України способи захисту цивільних прав та інтересів судом не містять такого способу захисту як зняття з реєстрації особи. Крім того, вирішення питань щодо реєстрації чи зняття з реєстрації здійснюється відповідними органами реєстрації, а тому вимога про зняття з реєстрації відповідача не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] в цій частині слід відмовити. Враховуючи те, що неповнолітній [PERSON], [INFO], який в силу приписів статті 29 ЦПК України може особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки у справах, що виникають з відносин, у яких він особисто бере участь, і стосовно особи якого спрямовані позовні вимоги, позивачем [PERSON] не був залучений до участі у справі як відповідач (співвідповідач), суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання неповнолотньої особи такою, що втратила право користування житлом та зняття його з реєстрації слід відмовити, так як рішення суду не може стосуватися інших осіб, крім сторін у судовій справі позовного провадження в межах заявленого предмета позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем в розмірі сплаченого судового збору, повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial