Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя в якому зазначила, що з 24.11.1984 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем,який було розірвано 18.11.2014р. Від шлюбних стосунків вони мають двох повнолітніх дітей. В період шлюбу , за спільні кошти, подружжям було придбане нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], з господарчими будівлями, загальною площею 112кв.м, житловою площею 57.7 кв.м. Право власності на дане майно підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.09.2009року, виданим на ім"я [PERSON]. Позивачка, враховуючи рівність часток подружжя, просить розподілити майно між подружжям, визнавши за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку вартістю 27473грн. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON], не з"вилися. Представник позивачки надала на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Із матеріалів справи вбачається, що з 24.11.1984року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 18.11.2014року. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. В період шлюбу подружжям був придбаний житловий будинок, право власності на який зареєстровано 04.09.2009р. на підставі рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області, №229 від 28.07.1997року, а саме на житловий будинок [ADDRESS]. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23760601 від 04.09.2009 року, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] складається з загальної площі 112кв.м, житловою площею 57.7 кв.м. Загальна його вартість складає 56 946грн. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2009 року власником спірного майна значиться [PERSON]. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім"я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з ч. 1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 70 СК України та п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007року передбачено, що в разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивачка просить визнати з нею право власності на 1/2 частину спільно придбаного будинку, відповідач проти цього не заперечує, про що свідчить його письмова заява до суду, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved