Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона проживає у будинку [ADDRESS] , який належав її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємицею за законом та заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] є вона - [PERSON] , інших спадкоємців немає. При зверненні нею до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона отримала свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та грошові заощадження, а в отриманні свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння вона отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на нього. Просила суд ухвалити рішення яким визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається з : житлового будинку А-1, загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; сараю Б; вбиральні В; огорожі №1, в порядку спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Засульської сільської ради Лубенського району в судове засідання не з`явився, згідно наданого листа просив справу розглядати у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та розгляд справи відбувся на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 липня 2004 року виконавчим комітетом Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №18 (а.с.8), яка була матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Своїм заповідальним розпорядженням від 24 жовтня 2000 року усе належне їй на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також усе те, на що за законом вона матиме право, [PERSON] залишила своїй дочці [PERSON] (а.с.7). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 вересня 2019 року, виданої нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на домоволодіння , що розташоване в [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] , відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу (а.с.5). Крім цього, з вказаної постанови вбачається, що 13 квітня 2007 року було відкрито спадкову справу №171/2007 на майно померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини за законом та заповітом від доньки спадкодавиці [PERSON] , інших заяв у справі не має, при цьому, спадкоємиці [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та грошові заощадження (а.с.10-12). П.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Ч.ч. 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений станом на 30 травня 2019 року, який складається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, характеристики будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до яких житловий будинок під літерою «А-1» має загальну площу 56,2 кв.м., житлову площу 25,8 кв.м. При цьому, господарство включає: сарай Б; вбиральню В; огорожу №1. Таким чином, спадкодавець набула право власності на вище вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди до введення в дію наведених нормативно-правових актів, а саме в період часу з 1953 року по 1980 рік, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved