Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з участю третьої особи: Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області про виділення у приватну власність земельної ділянки. В обгрунтування позову позивачка [PERSON] вказала, що вона після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] успадкувала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Полісся" с.Стирти, Черняхівського району Житомирської області, розміром 5,09 в умовних кадастрових гектарах, належних померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0335293, виданого Черняхівською районною державною адміністрацією Житомирської області 13.02.2003 року. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернулась до Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області про виділення земельної ділянки, однак отримала відмову з тих підстав, що відсутня вільна земельна ділянка із земель запасу по КСП "Полісся". Таким чином, позивач звернулась із заявою про виділення земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу чи резервного фонду до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, однак її звернення залишилость без задоволення. На підставі викладено, позивач просила зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області виділити (передати) у приватну власність земельну ділянку із земель запасу (резерву) державної власності розташовану за межами населеного пункту на території Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області у розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарів. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав, просив його задовольнити. Також просив суд врахувати відповідь на відзив відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та заперечення щодо застосування строків позовної давності. Представник відповідача Черняхівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності до суду не надійшло. В матеріалах справи має місце відзив на позов, де зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області є неналежним відповідачем по справі, оскільки будь-яких прав позивача не порушувало. Також зазначено, що хоча Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області уповноважено розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Житомирської області з 01.01.2013, однак відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів Украйни на виконання Законів України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та «Про місцеве самоврядування в Україні» від 31.01.2018 року питання щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, тобто Держгеокадастру доручається розпочати з 01.02.2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну відповідних об`єднаних територіальних громад. Крім того представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності та з цих підстав відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зокрема враховуючи відзив на позов та відповідь на відзив, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивач [PERSON] прийняла в спадок право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Полісся" с.Стирти, Черняхівського району Житомирської області, розміром 5,09 в умовних кадастрових гектарах, належних померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0335293, виданого Черняхівською районною державною адміністрацією Житомирської області 13.02.2003 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 13 лютого 2003 року за № 295 (а.с.6). Стиртівською сільською радою позивачу відмовлено у виділенні земельної ділянки, з підстав, що відсутня вільна земельна ділянка із земель запасу по КСП "Полісся" з роз`ясненням звернутися до Черняхівської РДА. 29.11.2016 року позивач звернулась із заявою до Черняхівської районної державної адміністрації про виділення земельної частки (паю) у приватну власність (в натурі) та видачу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку згідно сертифікату серії ЖТ № 0335293 (а.с.21). 28.12.2016 року позивачу відмовлено у виділенні земельної частки в натурі в приватну власність, з тих підстав, що позивачем не додано до заяви додатковий список Стиртівської сільської ради Черняхівського району в якому має бути зазначено номера та площі земельних ділянок, які плануються для передачі у власність (а.с.22) та в подальшому на заяву позивача про надання інформації щодо можливості виділення земельної частки (паю) на підставі сертифіката роз`яснено, що вільні землі запасу по КСП «Полісся" відсутні, а виділення земельних ділянок із земель державної власності здійснюється за рішенням суду та те, що з 1 січня 2013 року питання щодо виділення земель із державної власності відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. 14.12.2017 року Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області відмовлено позивачу у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.196, 197). Вказані обставини відповідачами не спростовано. Крім того, суд не приймає до уваги викладені Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області, відповідачем по справі, у відзиві на позов обставини щодо не належного звернення позивачем за захистом своїх прав до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, оскільки такі твердження відповідача не узгоджуються з вимогами чинного законодавства. Відповідно до п.17 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Право особи на власність не може ставитись в залежність від визначення законного органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права (ст. 14 Конституції України, ч.2 ст. 373 ЦК України). Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, то таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом, оскільки наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право позивача на виділення земельної ділянки в натурі та отримання відповідного документу про права власності на землю. Статтею 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості ) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) . Відповідно до ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства , використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів. Відповідно до п.13 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 29 вересня 2016 року №333, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України. Таким чином, органом що вирішує питання передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення є Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області. Повноваження з передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин реалізовує, починаючи з 01 січня 2013 року. Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру в наявності є одна вільна земельна ділянка, позначена синім кольором на схемі поділу (а.с.61-62). Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між співвласниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою КМУ від 04 лютого 2004 року №122 , у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай), у встановленому законодавством порядку, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження), зокрема, про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Разом з тим, громадянам можуть виділятися земельні ділянки в натурі (на місцевості) із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, але за рахунок земель резервного фонду колишнього колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на виділ земельної частки (паю) із земель запасу (резерву) Стиртівської сільської ради Черняхівського району, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо застосування строків позовної давності, суд вважає, такі вимоги відповідача безпідставними, не підтвердженими належними та допустимими доказами, та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Так, з аналізу чинного законодавства та у відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України, сформованої в ухвалі від 27.08.2014 року по справі №6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності , в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Крім того, про порушене право, позивач дізналась 14.12.2017 року, а тому строк у межах якого позивач може звернутися до суду з відповідними вимогами не сплив. За таких обставин, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності. На підставі наведеного,

Outcome: approved