Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, мотивуючи тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26 квітня 2007 року за рішенням суду розірвано. У період шлюбу у них народилося двоє дітей з яких син [PERSON] - [INFO] є повнолітнім і навчається на 2 курсі денного відділення географічного факультету Ужгородського національного університету 4 рівня акредитації, що підтверджується довідкою від 02.03.2016 року за № 206. Форма навчання платна. На даний час вона не має постійного місця роботи. Син [PERSON] ніде не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, де постійно пов'язаний з навчальним процесом, отже перебуває на її повному утриманні. Їй важко одній в повній мірі забезпечувати дитину всім необхідним, а також оплачувати навчання сина. Відповідач, як батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, зокрема на її навчання не надає. Таким чином, зважаючи на те, що вона не взмозі повністю самостійно займатися забезпеченням оплати на навчання та утримання повнолітнього сина, а останній в свою чергу потребує додаткової матеріальної допомоги з боку відповідача, як батька, на якого законодавством покладено обов'язок утримувати свою дитину до повноліття, а в разі повноліття, за умови навчання, не пізніше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, оскільки ніде не працює, не взмозі сам себе забезпечити, маючи прагнення здобути вищу освіту, й у зв»язку з тим що на даному етапі життя вона одна утримує дитину, маю тяжке матеріальне, фізичне становище, просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь, щомісячно, аліменти на утримання повнолітньої дитини на період її навчання в розмірі 1500 гривень щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивачка, [PERSON] в судове засіданні не з"явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що зазаначену суму не взмозі сплачувати поскільки ніде не працює, має іншу сім"ю, та неповнолітню дитину, такоє сплачує аліменти на уримання неповнолітньої дочки позивачки, тоум визнав позов про стягнення алементів в сумі 750 гривень. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей одна з них син [PERSON], [INFO], та який наразі являється повнолітнім, що стверджується свідоцтвом про народження , та навчається у вищому навчальному закладі. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, на період його навчання у вищому навчальному закладі, але не більше як до 23 річного віку. Відповідно до довідки географічного факультету від 02 березня 2016 року № 206 син сторін, Іван є студентом цього навчального закладу, денної форми навчання. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітнього сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки Косівсько-Полянської сільської ради № 371 від 24 березня 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], на утриманні відповідача знаходиться неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до договору від 18 серпня 2014 року про навчання або про надання додаткових освітніх послуг син сторін Іван навчається на контрактній формі навчання, де загальна вартість освітньої послуги за освітньо-кваліфікаційним рівнем "баколавр" становить 5500 гривень за рік. Як вже було встановлено, повнолітній син сторін, Іван навчається у вищому навчальному закладі на денній форма навчання. Отже він не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище дочки сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має на утримані неповнолітнього сина [PERSON], а також сплачує аліменти на утримання спільної з позивачкою дочки [PERSON], та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в сумі 750 грн. щомісячно. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 11 березня 2016 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок.

Outcome: partial