Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] Геннадійови та Товариство з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» звернулись з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] про захист авторського права та стягнення компенсації за його порушення. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 19 жовтня 2014 року у належному відповідачу магазині "ЛЯЛЯ", що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Короленка, 1 (у приміщені торговельного центру «Злата плаза») - було здійснено продаж (розповсюдження) контрафактної продукції - набір лікаря, на якій неправомірно використано зображення персонажа "Маша" та персонажа «Ведмідь» із аудіовізуального твору «Маша та Ведмідь» укр. ("Маша и Медведь" рос). Відповідач своїми діями, а саме продажем контрафактної продукції, на яку нанесено контрафактні примірники творів (зображення персонажів «Маша» «Ведмідь», без зазначення імені автора [PERSON] та без дозволу ТОВ «Маша і Мєдвєдь» допускає порушення немайнових авторських прав (право на ім'я, право на недоторканість твору) Позивача 1 [PERSON] та майнових авторських прав (право на використання твору шляхом його продажу) Позивача 2 ТОВ "Маша і Мєдвєдь" Просять зобов'язати фізичну особу підприємця [PERSON] припинити розповсюдження (продаж) контрафактної продукції, без зазначення імені автора персонажів «Маша» та «Ведмідь» - [PERSON] та без дозволу ТзОВ «Маша і Мєдвєдь» та стягнути з Фізичної особи підприємця [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» компенсацію за розповсюдження контрафактної продукції набір лікаря у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що становить 27\~560,00 (двадцять сім тисяч п'ятсот шістдесят) гривень. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить задовільнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином, заперечень з приводу позову не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Представник позивачів не заперечує проти постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та докази , надані позивачами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (Позивач 1) своєю творчою працею створив зображення головних персонажів: "Машу" і "Ведмедя" укр. ("Маша" і "Медведь" рос.) з однойменного мультиплікаційного серіалу «Маша і Ведмідь» укр. (мовою оригіналу «Маша и Медведь» рос. Даний факт є загальновідомим, про що свідчать безліч інформаційних ресурсів, доступних глобальній мережі Інтернет. Окрім того, про це зазначено на ліцензійних товарах, наприклад книгах видавництва „РОСМЭН". ООО «Маша и Медведь» (Позивач 2) (далі - ТОВ «Маша і Мєдвєдь») є юридичною особою, яка зареєстрована за законодавством Російської Федерації, ІПН [NUMBER]. Позивач 1 ([PERSON]) передав Позивачу 2 (ТОВ «Маша і Мєдвєдь») виключні майнові права на художні твори (зображення головних персонажів мультфільм „Маша" та „Медведь", що підтверджується Ліцензійним договором №ЛД-1/2010 від 08 червня 2010 року. Даний факт встановлений судами та підтверджується висновками Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.07.2014 року, а тому в порядку визначеному ч.З ст.61 ЦПК України не потребує доказування. Позивач 1 ([PERSON]Г.), як автор, є власником немайнових (невідчужуваних авторських прав на персонажі „Маша" та „Ведмідь", аудіовізуального твору «Маша і Ведмідь») Кожен персонаж аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь», є частиною твору, що може використовуватись самостійно, а тому у відповідності зі ст.9 Закону України „Про авторське право і суміжні права " визнається окремим твором, що може захищатися незалежно від інших об'єктів авторського права, що є складовою аудіовізуального твору „Маша и Медведь" (назва вказана мовою оригіналу). Вперше персонажі „Маша" і „Медведь" були оприлюднені (випущені у світ)у російському мультиплікаційному серіалі з однойменною назвою „Маша и Медведь" (назва вказано мовою оригіналу). Цей мультфільм (аудіовізуальний твір) „Маша и Медведь" було оприлюднено (випущено у світ) на російському телебаченні ще у 2009 році. Також мультфільм було оприлюднено на телеканалах Франції, Швейцарії та Канади. Трансляція вказаної аудіовізуального твору в Україні здійснювалася телеканалом „ІНТЕР" (у 2011 році телеканалом «1+1» (у 2014 році). Відповідно до статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" №2709-ІV від 23.06.2005: іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Згідно з статтею 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно положення ст.37 ЗУ „Про міжнародне приватне право " до правовідносин у сфері захисту прав інтелектуальної власності застосовується право держави, у якій вимагається захист цих прав. Відповідно до п „д" ч.І ст.З Закону України „Про авторське право і суміжні права " дія ього закону поширюється на твори та об'єкти суміжних прав, які охороняються відповідно до іжнародних договорів України. Відповідно до Закону України №34/95-ВР від 27 січня 1995 року в Україні ратифіковано угоду про співробітництво в галузі охорони авторського права і суміжних прав. Відповідно до ст.2 вищезазначеної Угоди, учасницями якої є Україна та Російська Федерація, Держави-учасниці застосовують Всесвітню конвенцію про авторське право 1952 року як до творів, створених після 27 травня 1973 року, так і до творів, що охоронялися за законодавством держав - учасниць до цієї дати, на тих же умовах, які встановлені національним законодавством щодо своїх авторів. Відповідно до ст. 1 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року, кожна договірна Держава зобов'язується вжити всіх заходів, необхідних для забезпечення достатньої і ефективної охорони прав авторів і всіх інших власників авторських прав на літературні, наукові художні твори, зокрема, твори живопису, графіки. Випущені в світ твори громадян будь-якої Договірної Держави, рівно як і твори, вперше випущені в світ на території такої Держави, користуються в кожній іншій Договірній державі охороною, яку така Держава надає творам своїх громадян, які вперше випущені в світ на її власній території. Не випущені в світ твори громадян кожної Договірної Держави користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку ця Держава надає творам своїх громадян, що не випущені в світ (ст. 2 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року). Під "випуском у світ" у розумінні цієї Конвенції слід розуміти відтворення в якій-будь матеріальній формі і надання невизначеному колу осіб примірників твору для читання або ознайомлення шляхом зорового сприйняття, (ст. 6 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року). Україна є учасницею Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів 1971 року з 25.10.1995 року. Відповідно до статті 1 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів 1971 року країни, до яких застосовується Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні і художні твори. Відповідно до статті 5 вказаної Конвенції щодо творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо надаваними цією Конвенцією. Користування цими правами і здійснення їх не пов'язані з виконанням будь-яких формальностей; таке користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору. Отже, крім установлених цією Конвенцією положень, обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, що забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ній. Положення Закону України „Про авторське право і суміжні права" спрямовані на захист особистих немайнових прав і майнових прав, зокрема, осіб, які мають авторське право. Відповідно до ст. 1 ЗУ „Про авторське право і суміжні права" примірник твору, копія твору, виконана у будь-якій матеріальній формі; аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими. Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське праве суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про авторське право і суміжні права" суб'єктами авторського права є автори та особи, яким автори передали свої авторські майнові права. Стаття 14 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначає перелік особистих немайнових прав автора. Так, автору належать такі особисті немайнові права: 1)вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору,якщо це практично можливо; 2)забороняти під час публічного використання твору згадування свого імені, якщо він як автор твору бажає залишитись анонімом; 3) вибирати псевдонім, зазначати і вимагати зазначення псевдоніма замість справжнього імені автора на творі і його примірниках і під час будь-якого його публічного використання; 4) вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора. Особисті немайнові права автора не можуть бути передані (відчужені) іншим особам. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про авторське право та суміжні права» автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону України «Про авторське право та суміжні права». Використання творів без письмового дозволу (укладення ліцензійного договору) є порушенням авторського права, що є підставою для звернення до суду за захистом порушених прав, що передбачено ст. 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права». Згідно зі ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами. Відповідно до ст. 441 ЦК України, використанням твору є його: 1) опублікування випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Стаття 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачає, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Зображення персонажа "Маша" та персонажа «Ведмідь», розміщені на контрафактній продукції є частиною аудіовізуального твору (мультиплікаційного серіалу „Маша и Медведь"), яка може використовуватися самостійною. 19 жовтня 2014 року у належному відповідачу магазині "ЛЯЛЯ", що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Короленка, 1 (у приміщені торговельного центру «Злата плаза») - було здійснено продаж (розповсюдження) контрафактної продукції - набір лікаря, на якій неправомірно використано зображення персонажа "Маша" та персонажа «Ведмідь» із аудіовізуального твору «Маша та Ведмідь» укр. ("Маша и Медведь" рос). Дії Відповідача щодо розповсюдження контрафактної продукції, на якій відтворено контрафактні примірники твору без дозволу Позивачів, без зазначення імені автора, а саме розміщено зображення персонажа "Маша" та персонажа «Ведмідь», грубо порушують права Позивачів. Так, відповідно до п. 44 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 04 червня 2013 року, відповідно до пункту "б" статті 50 Закону N 3792-ХІІ (3792-12) розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Підпунктом 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 згаданого За: майнові права, визначені ст. ст. 15, 39, 40 і 41, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25, 42 і 43 обмежень майнових прав. Відповідно до п.п. «а», «б», «г», «ж», «з» ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права" при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов, використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) прав мають право: 1)вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; 2)звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; 3)подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди),включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ними авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій; 4)вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача,надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів і об'єктів суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту та про канали їх розповсюдження; 5)вимагати прийняття інших передбачених законодавством заходів, пов'язаних захистом авторського права та суміжних прав. Розмір компенсації визначається судом з урахуванням п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", де вказано „Відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону № 3792-XII суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 й не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону № 3792-ХІІ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. Позивач 2 - ТОВ «Маша і Мєдвєдь» вважає, що Відповідач, за вчинення порушення майнових авторських прав, а саме розповсюдження (продаж) контрафактної продукції - набір лікаря, на якому неправомірно використано зображення персонажа «Маша» та персонажа «Ведмідь», повинен сплатити компенсацію у розмірі 20 мінімальних розмірів заробітних плат. Станом на дату подачі позовної заяви мінімальний розмір заробітної плати в Україні становить 1218 грн.00 коп., тому Відповідач повинен сплатити за допущені ним порушення 24 360 грн.00 коп. - за незаконне використання персонажа «Маша» та персонажа «Ведмідь»: 1218,00 грн. х 20 мінімальних зарплат = 24 360 грн.00 коп. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних драв є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Згідно ч.З ст.52 Закону № 3792-ХІІ, суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України. Позивач зважає, що застосування штрафних санкцій у розмірі 10%, які буде скеровано до Державного бюджету України, буде виконувати превентивну функцію для обох Відповідачів. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено наступне: "Згідно зі статтею 14 Закону N 3792-ХІІ ( 3792-12 ) особисті немайнові права автора не можуть бути передані (відчужені) іншим особам, вони охороняються безстроково. Враховуючи викладене, на підставі

Outcome: approved