Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від "11" серпня 2017 року №2106, укладений між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON]; скасувати рішення №36583692 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на квартиру, загальною площею 36,4 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1325038251101); скасувати запис №21839599 від 11.08.2017 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на квартиру, загальною площею 36,4 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1325038251101); скасувати рішення №36582344 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на квартиру, загальною площею 36,4 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1325038251101); скасувати запис №21838262 від 11.08.2017 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на квартиру, загальною площею 36,4 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1325038251101); посилаючись на те, що він 23 жовтня 2009 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №7104, придбав у приватну у свою власність вказану квартиру, 06 листопаду 2009 року право власності на придбану квартиру було зареєстровано за ним в КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" за номером 8925194, номер запису 305 в книзі 700пр-199, про що надано відповідний витяг, однак у серпні місяці 2017 року він не зміг потрапити у квартиру, оскільки замки вхідних дверей були змінені, та йому стало відомо про продаж його квартири. Позивач вважає, що Договір купівлі-продажу №2106 є недійсним, а рішення державного реєстратора №36583692 від 11.08.2017р. та відповідний запис про право власності №21839599 протиправними та незаконними, оскільки він не мав наміру відчужувати належну йому на праві приватної власності квартиру, укладати для цього будь-які правочини та отримувати за таке відчуження грошові кошти. Вказуючи на те, що договір укладений та підписаний від імені позивача невстановленою особою, яка видавала себе за позивача, та надала нотаріусу підробні документи, а саме договір-купівлі продажу квартири від 23 жовтня 2009 року №7104, та паспорт громадянина України серії КМ №422700, посилаючись на вимоги ст.ст.203, 204, 215, 216 ЦК України, він просив вимоги задовльнити. Одночасно з подачею позову, представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, Ухвалою від 08.09.2017 року суд задовольнив клопотання про вжиття заходів забезпечення позову на наклав арешт на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (номер об'єкту нерухомого майна №1325038251101). Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 14.09.2017 року було витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] примірник договору купівлі-продажу квартири, укладеного "11" серпня" 2017 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] за №2106; у відповідача [PERSON] примірник договору купівлі-продажу квартири, укладеного "11" серпня" 2017 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] за №2106; у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] матеріали нотаріальної справи приватного нотаріуса які пов'язані із посвідченням 11.08.2017 року договору купівлі-продажу квартири, реєстровий номер №2106; реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 11 серпня 2017 року; відеозапис нотаріального процесу за 11 серпня 2017 року; в державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] реєстраційну справу про реєстрацію прав власності на об'єкт нерухомого майна №1325038251101; матеріали реєстраційної дії про внесення запису №21838262 про право власності; матеріали реєстраційної дії про внесення запису №21839599 про право власності; в ПАТ КБ "Акордбанк" (код 35960913, адреса: м. Київ вул.Стеценко, буд. 6) документи щодо відкриття/закриття рахунку (рахунків) на ім'я [PERSON] (РНОКПП України: [NUMBER]) та документи пов'язані із рухом грошових коштів по відповідних рахунках; в ТОВ "Український центр оцінки "Експерт" (адреса: [ADDRESS]\~), матеріали про незалежну оцінку квартири площею 36,4 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Також, Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 11.10.2017 року було витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР копію справи /документів з описом щодо державної реєстрації прав та/або їх обтяжень на обєкт нерумого майна, квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] (номер об'єкту нерухомого майна №1325038251101). Розгляд справи здійснено у загальному позовному провадженні, Ухвалою суду від 28.02.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних письмових доказів, наполягав на задоволенні позову. Від відповідачів [PERSON], приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та представника третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР також надані заяви до суду про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову відповідачами із застереженням приватного нотаріуса з приводу відсутності підстав для стягнення з неї судових витрат із посиланням на вимоги ст.27 Закону України Про нотаріат. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи також вимоги ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, розгляд справи здійснено за відсутності сторін без технічного фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.211, 247, 279 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів та позов задовольнити повністю з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2009 року громадянин [PERSON] Федерації [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №7104, придбав у приватну власність нерухоме майно у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 36,4 м2. Договір купівлі-продажу квартири №7104 був укладений від імені позивача, його представником (батьком) за дорученням [PERSON], зареєстрований 23 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у Державному реєстрі правочинів за номером 3676863. Відповідно до наданого Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 06 листопаду 2009 року право власності позивача на придбану квартиру було зареєстровано КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" за номером 8925194, номер запису 305 в книзі 700пр-199, про що на другій сторінці договору міститься відповідний штамп. "11" серпня 2017 року був укладений договір купівлі-продажу квартири від між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], нотаріусу був наданий підроблений договір купівлі-продажу спірної квартири від 23 жовтня 2009 року, при цьому невстановлена особа, що видала себе за продавця [PERSON], діяла особисто згідно паспорта КМ 422700, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 09.10.2006 року, який зареєстрований за адресою: [INFO]". Разом з тим, позивач є громадянином [PERSON] Федерації, про що свідчить копія діючого паспорта Позивача №75 0258429, виданий 10.07.2014 року, копія паспорта Позивача №51 3866393 виданого 18.03.2008 року, та відомості про громадянство Позивача, які містяться у Договорі придбання квартири №7104, відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.64-30682/0/15-17 від 26.09.2017р. відомостей про перетинання державного кордону України позивачем в період з 10.07.2014 року по 12.08.2017 р. не виявлено. Зазначені обставини визнані сторонами та згідно ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 25.09.2017р №4/7-Д-1531 вказано, що згідно даних ГУДМС в Одеській області паспорт громадянина України серії КМ №422700, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 09.10.2006 року позивачу не видавався, та з 07.09.2016 року внесений до підсистеми ЄІАС УМП БД «Недійсні документи», як втрачений. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач має зареєстроване місце проживання за адресою: [PERSON] Федерація, [ADDRESS], а у місті Києві ніколи не проживав та не мав зареєстрованого місця проживання, зокрема за адресою [ADDRESS], про що зазначено у Договорі купівлі-продажу №2106. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 321 ЦК України за своїм змістом відтворює ч.4 ст.41 Конституції. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з положеннями ч.1 ст.\~215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.\~1 ст.\~216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.\~1 ст.\~16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.2) ч.\~2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання правочину недійсним. Частиною 3 ст.\~215 ЦК України передбачене, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 року), ратифікованою\~Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ч.1 ст.\~55 Закону України "Про нотаріат", угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З вказаної норми закону нотаріус мав право посвідчувати Договір купівлі-продажу №2106 тільки за умови подання йому або оригіналу Договору придбання квартири №7104, або встановлення наявності відповідних відомостей про реєстрацію квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В матеріалах справи міститься інформаційна довідка №95615838 від 28.08.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотека, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта з параметрами запиту "фізична особа" та "РНОКПП [NUMBER]", з якої вбачається що право власності позивача на квартиру було зареєстроване 11.08.2017р. за №21838262 саме нотаріусом разом із реєстрацією квартири у якості об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №1325038251101. Відповідно п.\~1 ч.\~1 ст.\~2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(надалі "Закон №1952"), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним, що передбачено ст.ст.\~203,\~215 ЦК України, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання правочину недійсним, оскільки позивач не виявив своєї волі на укладання Договору купівлі-продажу №2106 від 11.08.2017 року, не підписував його, не уповноважував будь-кого на його укладання. Інші вимоги позивача в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та скасування записів про проведену державну реєстрацію прав є похідними від вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, не суперечать вимогам Закону та також підлягають задоволенню. З іншими вимогами чи вимогами до інших осіб позивач не звертався, відповідачі надані позивачем докази не спростовували, із зустрічними позовами не звертались та вимоги визнали повністю. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За встановлених у судовому засіданні обставин та досліджених доказів, суд вважає вимоги позивача законними й обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК Українита згідно ст.9 Закону України Про судовий збір, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 3840 гривень 00 копійок з яких:\~ сума сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3200,00грн., за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 320,00грн., за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 320,00грн.\~

Outcome: approved