Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивачі, звернувшись в суд із даним позовом, посилаються на те, що 15.06.1997 року помер [PERSON], якому належало будинковолодіння в смт. Отинія, вул. Франка, 25, Коломийського району та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і для ведення підсобного господарства. Померлий залишив заповіт, згідно якого заповів їм в рівнич частинах належний йому житловий будинок. Зазначають, що прийняли спадщину і їм було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину вказаного будинковолодіння кожному. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки їм було відмовлено у зв'язку з тим, що вони не охоплені заповітом. Крім того, оригінал Державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки втрачений, в зв"язку з чим позивачами подано оголошення в газеті "ЗР-Інформ". Позивачі просять суд визнати за ними право власності по 1/2 частині кожному на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,15 га та для ведення підсобного сільського господарства площею 0,0439 га. в смт. Отинія Коломийського району. В судове засідання позивачі не з'явилися, хоча подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно поданої заяви позов визнає. Відповідно дост. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що 15 червня 1997 року помер [PERSON], про що 17 червня 1997 року зроблено відповідний актовий запис за № 35. (а.с.8). Померлий залишив заповіт, посвідчений 28 лютого 1986 року секретарем Отинійської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за № 9, згідно якого належний йому житловий будинок в с-щі. Отинія по вул. І.Франка, 25 Коломийського району заповів по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON]В.(а.с.10). Державним нотаріусом Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори 03 листопада 2009 року за реєстроваим № 146 [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с-щі. Отинія, вул. І.Франка, 25 Коломийського району. (а.с.11). Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ 15.12.2010 року, реєстраційний номер витягу 28373670 (а.с.12). 06 березня 2014 року державним нотаріусом Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори Свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частину вказаного будинковолодіння видано [PERSON] за реєтровим № 40 та право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер : 11454593 (а.с.14) Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 07-02-2/000147 [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с-щі. Отинія, вул. І.Франка, 45 та три земельні ділянки площею 0,0481 га, 0,1173 га та 0,0439 га для ведення підсобного господарства в -щі. Отинія. (а.с.15). Однак оригінал Державного акту втрачений, в зв"язку з чим позивачами в газеті "ЗР-Інформ" розміщено оголошення відповідного змісту (а.с.25). З метою оформлення спадщини позивачі звернулись до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтв про праов на спадщину за заповітом на землеьні ділянки їм було відмолено, оскільки такі не охоплені заповітом та рекомендовано звернутись до суду. Згідно ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об"єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення. У разі набуття права влансості на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, позовні вимоги [PERSON], та [PERSON] про визнання права власності на майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved