Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

21.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Дмитрієва О.Ф. від 26.01.2016 року відкрито провадження по даній справі, призначено судове засідання. 20.02.2016 року до суду подана уточнена позовна заява [PERSON] \~ до\~ [PERSON] ,\~трета особа:\~\~Харківська міська\~рада про\~усунення перешкод\~у користуванні\~\~земельною ділянкою та встановлення межі між суміжними земельними ділянками, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та № [ADDRESS] за фактичним користуванням з урахуванням державних будівельних норм, а саме на відстані 1 метра від житлового будинку літ. «А-1», що знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] в [ADDRESS] земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] по всій довжині між суміжними земельними ділянками. (а.с. 40-44 т.1). Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона є співвласницею домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Земельна ділянка, що межує із її земельною ділянкою знаходиться по [ADDRESS] та належить [PERSON] . Відповідно до рішення №147 Сталинської райради депутатів трудящих від 10 травня 1955 року було зареєстровано за землекористувачами земельні ділянки, зокрема, по [ADDRESS] . Згідно з рішенням суду Московського району м. Харкова від 24 липня 1974 року було виділено частину земельної ділянки площею 272 кв. зі сторони домоволодіння [ADDRESS] у користування [PERSON] , батька позивача. Відповідно до довідки БТІ № 475 від 21.08.2002 року площа меж земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] з 1955 року в розмірах та конфігураціях не змінювались. Проте, відповідач постійно переміщувала паркан між ділянками в бік позивача. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2008 року вже було встановлено факт порушення власниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] права на користування житловим будинком по [ADDRESS] і було зобов`язано знести самочинно побудований гараж. Проте, в подальшому власниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] не припинили чинити неправомірні дії, розмістили будку своєї собаки під парканом, собака постійно підриває і псує паркан. Для захисту своєї ділянки вона була змушена встановити шифер впродовж межі ділянки з боку її будинку. [PERSON] нехтує нормами добросусідства, обмежує право її на користування будинком, унеможливлює доступ до будинку літ. «А-1» та провадження поточного ремонту будинку зі сторони Прокопчук, що призводить до руйнування будинку. Зауважує, що будинок [ADDRESS] був збудований у 1927 році, відповідно до технічного паспорта, а будинок [ADDRESS] року, згідно із договором про право на забудування вчастка землі, а тому при забудуванні земельної ділянки по [ADDRESS] мали б бути дотриманні будівельні норми, а саме дотримання відступу від вже збудованого будинку [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що право власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та № [ADDRESS] не зареєстровано, кадастровий номер не присвоєний, тому вважає за можливе встановити межу між суміжними земельними ділянками відповідно до вимог щодо відстані від житлового будинку до межі сусідньої ділянки не менше 1,0 метра, враховуючи, що будинок по [ADDRESS] був збудований раніше, ніж забудована земельна ділянка по [ADDRESS] . 22.02.2016 року до суду подані заперечення відповідача [PERSON] та зустрічну позовну заяву, в якій [PERSON] просить: зобов`язати [PERSON] знести будівлю літ «О» по [ADDRESS] ; усунути порушення права користування земельною ділянкою, розташованої по [ADDRESS] ; встановити межу між суміжними земельними ділянками, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] № [ADDRESS] , відповідно до існуючою документації, зокрема до схематичних планів. (а.с. 62-65 т.1). 17.05.2016 року судом прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] зустрічну позовну заяву [PERSON] . В зустрічній позовній заяві [PERSON] вказує, що доводи [PERSON] не є вірними, оскільки це вона самочинно пересунула паркан у бік її земельної ділянки і вимагає ще. Зазначає, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 березня 2004 року встановлено, що межі між ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] домоволодінні [ADDRESS] , а також кордон між домоволодіннями проходить по межі зовнішньої стіни будівлі літ «О», розташованій у домоволодінні [ADDRESS] . Також, в цьому висновку вказано, що розташування будівель житлового будинку літ «А-1», будівлі літ «О» по [ADDRESS] не відповідають вимогам СниП 360-92** та ДБН 79-92, оскільки житловий дім літ. «А-1» - розташований по лінії забудови і фактичний кордон проходить по цокольній частині зовнішньої стіни житлового будинку, а навіс літ «О» - розташований в глибині ділянки на 0.2 - 0.4 м. від фактичного кордону. А тому, просить задовольнити її позовні вимоги, відхиливши вимоги [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2016 року справа розподілена в провадження судді Губської Я.В. 15.07.2016 року до суду подані заперечення [PERSON] проти зустрічного позову. 06.09.2016 року в судовому засіданні вирішено питання про залучення до участі у справі третьої особи [PERSON] та витребування інвентарної справи на спірні домоволодіння з КП «ХМБТІ». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2017 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу в ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, зупинено провадження по справі. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2017 року відновлено провадження по справі за клопотанням експерта. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2017 року за клопотанням сторін витребувані з \~ КП «ХМБТІ»\~ інвентаризаційні справи\~ та технічні паспорти на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також матеріали інвентаризаційної справи (у тому числі поквартальну зйомку) на квартал 1954 року, витребувані у відповідача\~\~ [PERSON] землевпорядну документацію та правовстановлюючі документи на земельну ділянку [ADDRESS] .\~ Згідно ухвали\~ Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~11.12.2017\~року зупинено провадження по справі до\~ розгляду по суті\~ позову [PERSON] , [PERSON] до Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області, третя особа: [PERSON] про визнання неправомірним внесення відомостей та скасування державної реєстрації, який розглядається в\~ Харківському окружному адміністративному суді (адміністративна справа\~ №820/3967/17). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2018 року поновлено провадження по справі. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2018 року вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження (з врахуванням змін в ЦПК України з 15.12.2017 року), призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2018 року по справі призначено судові будівельно технічну та земельно-технічну експертизи, зупинено провадження по справі. 24.05.2019 року по справі поновлено провадження у зв*язку з проведенням експертиз. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.08.2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач за основним позовом [PERSON] та її представник підтвердили доводи, викладені у позовній заяві та просили її задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, просили у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~За результатами дослідження матеріалів справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Статтею 79 ЗК України передбачено, що винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв*зязку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Також, вимогами ст. 107 ЗК України визначено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ч.1 статті 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно із положеннями ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Також, суд зазначає, що Законом України з 01.01.2013 року «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Згідно Закону України «Про державний земельний кадастр» з 01.01.2013 року видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Натомість документом, що посвідчує право власності, є свідоцтво на право власності. У разі потреби, підтвердити своє право власності на земельну ділянку можна буде й витягом: з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або Державного земельного кадастру. Суд зазначає, що до 01.01.2013 року основним документом, який посвідчував права на землю, був державний акт на право власності на земельну ділянку і станом на теперішній час державні акти, видані до 1 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчуватимуть права на земельні ділянки. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності (користування) на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» реєстрація відбувається після формування земельної ділянки відповідно до ст. 79-1 ЗК України на підставі документації із землеустрою, затвердженої згідно законодавства. Судом під час розгляду даної справи встановлено, що [PERSON] є співвласницею домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , а [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 85-90 т.1). Земельні ділянки, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] та 34 межують між собою та судом встановлено, що у приватну власність дані земельні ділянки не оформлені. Так,\~згідно рішення\~Харківського окружного\~адміністративного суду\~від 14.03.2018\~по справі\~№820/3967/17\~державну реєстрацію\~в Державному\~земельному кадастрі\~земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 6310136600:07:004:0005\~по [ADDRESS] скасовано. Судом під час розгляду справи встановлено та підтверджується дослідженими доказами, що за рішенням Сталінського райради депутатів трудящих № 147 від 10.05.1955 року при впорядкуванні обліку і обмірів земельних ділянок за домоволодінням [ADDRESS] закріплено земельну ділянку площею 535 кв.м. При цьому, суд зазначає, що даний розмір площі земельної ділянки вказаний і в технічній документації, яка надана до суду з КП «ХМБТІ» та не змінювалась. Згідно з рішенням суду Московського району м. Харкова від 24 липня 1974 року було виділено частину земельної ділянки площею 272 кв.м. зі сторони домоволодіння [ADDRESS] у користування [PERSON] - батька позивача. Згідно наданих до суду документів (виконавчого листа) від 03.10.1922 року на домоволодіння за адресою [ADDRESS] визнано право власності та повернуто законному володільцю. Також, згідно договору про право забудови від 04.02.2029 року під домоволодіння по [ADDRESS] було передано земельну ділянку площею 0,0537га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно з рішенням Сталінської райради депутатів трудящих № 147 від 10.05.1955, при впорядкуванні обліку і обмірів земельних ділянок площа домоволодіння [ADDRESS] складала 535 кв.м. Відповідно до довідки БТІ № 475 від 21.08.2002 року площа меж земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] з 1955 року в розмірах та конфігураціях не змінювались. Судом встановлено за даними технічної документації та сторонами не оспорюється, що на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літ. «А-1», сарай літ. «О», будівлі літ. «Н», «К», а на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літ. «А-1». Під час проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи та будівельно-технічної експертизи за ухвалою суду було проведено обстеження 05.03.2019 на місцевості сумісної межі між домоволодіннями № [ADDRESS] 34 в присутності сторін по справі та встановлено, що фактично межа між домоволодіннями проходить по стіні житлового будинку, розташованого на земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS] , далі по паркану, встановленому від кута житлового будинку до кута господарської будівлі, розташованої на межі з земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] , і вздовж стіни даної господарської будівлі до іншого кута господарської будівлі - огорожі. Таким чином, експерт встановив, що межа між земельними ділянками проходить по прямій лінії розміром 25,25м на відстані: в точці 1 фактична межа проходить на відстані 0,15м від кута житлового будинку (по стіні); в точці 2 фактична межа проходить на відстані 0,23м від стіни житлового будинку [ADDRESS] ; в точці 3 фактична межа проходить на відстані 0,10м від стіни житлового будинку [ADDRESS] ; в точці 4 фактична межа проходить на відстані 0,03м від кута господарської будівлі. А тому, за висновком комплексної судової земельно-технічної експертизи та будівельно-технічної експертизи №26023/6147 від 15.04.2019 року фактичне проходження межі між земельними ділянками домоволодінь [ADDRESS] не відповідає даним документації із землеустрою, розробленої на земельну ділянку домоволодіння [ADDRESS] і відповідно до документації із землеустрою, має місце невідповідність (порушення) сумісної межі між домоволодіннями [ADDRESS] в точках 1,2, 3. Виходячи з викладеного, зустрічні позовні вимоги про встановлення межі відповідно до існуючої документації не підлягають задоволенню, враховуючі висновки вищезазначеної експертизи. \~ \~ \~ \~Також, за висновками комплексної судової земельно-технічної експертизи та будівельно-технічної експертизи №26023/6147 від 15.04.2019 року на планах земельної ділянки [ADDRESS] житловий будинок літ. «А-1» розташований уздовж межі даної ділянки, тобто, суміжна межа між домоволодіннями [ADDRESS] та №34 проходить по стіні житлового будинку літ.«А-1». Також, вказано, що при проведенні обстеження встановлено, що фактичне розташування житлового будинку літ."А-1" в домоволодінні [ADDRESS] відповідає вказаному в технічній документації: по межі між земельними ділянками № [ADDRESS] та №34. Таким чином, розташування межі між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] по лінії, де розміщена стіна житлової будівлі, не відповідає будівельно-технічним нормам, а саме п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018. Порівнявши лінійні розміри земельної ділянки [ADDRESS] за документами з інвентаризаційної справи № 4772, складеними в різний час, експертом зроблено висновок, що площа і лінійні розміри земельної ділянки не змінювались. Сумісна межа з домоволодінням [ADDRESS] проходить по стіні житлового будинку літ. «А-1» по прямій розміром 25,45м на відстані 0,2м від стіни господарської будівлі літ. О. Крім того, експертом вказано та враховуючи, що точки межі земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] та лінійні проміри між ними, вказані на планах інвентаризаційних справ №4772 і №5617, не мають прив`язки до пунктів державної геодезичної мережі, на план до висновку вони нанесені схематично, за матеріалами поквартальної зйомки кварталу №739, він виходив з того, що розташування будівель і споруд в межах земельних ділянок домоволодінь не змінювалось. Таким чином, на підставі проведеного дослідження матеріалів, розроблених в попередні роки на домоволодіння [ADDRESS] , і співставивши їх з даними топографо- геодезичної зйомки та результатів обстеження на місцевості, експертом зроблено висновок, що межа між домоволодіннями [ADDRESS] , відповідає фактичному її розташуванню, а саме: по стіні житлового будинку літ. «А-1», розташованому на земельній ділянці [ADDRESS] , по прямій 25,45м, яка проходить в 0,2м від господарської будівлі (сараю) літ. О (тобто, по фактичній огорожі). Згідно висновку експерта задля приведення у відповідність до будівельно-технічних норм, для можливості проходу до житлового будинку літ."А-1", розташованого по [ADDRESS] , та його обслуговування [PERSON] пропонується встановити земельний сервітут площею 8,4 м2 (8,4 х 1,0) на земельній \~ \~ \~ \~ділянці \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , \~ \~ \~ \~що \~ \~ \~ \~належить [PERSON] . Також, для можливості проходу до сараю літ."0", розташованого по [ADDRESS] , та його обслуговування [PERSON] пропонується встановити земельний сервітут площею 5,2 м2 (5,2 х 1,0) на земельній \~ \~ \~ \~ділянці \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , \~ \~ \~ \~що \~ \~ \~ \~належить [PERSON] . Таким чином, враховуючі надані висновки експерта та для усунення порушень прав позивача за основним позовом [PERSON] суд погоджується з висновком експерта після дослідженої в повному обсязі всієї технічної документації на спірні земельні ділянки сторін та встановлює земельний сервітут за умовами, запропонованими експертом у висновку. \~ \~ \~ \~Вимогами ст.98 ЗК України передбачено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безплатне користування земельною ділянкою (ділянками). Згідно п.3 ст.98 ЗК України встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. \~ \~ \~ \~Враховуючі зазначені висновки суду, не підлягають задоволенню і вимоги зустрічного позову про знесення будівлі літ. «О» по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~На підставі вищезазначеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовляє повністю за недоведеністю під час судового розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно від задоволеної частини по оплаті судового збору та проведення експертизи у розмірі 2718,60 грн.

Outcome: partial