Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 03 червня 2019 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України» (далі відповідач) з вимогою про визнання нечинними рішень загальних зборів релігійної громади, нової редакції статуту релігійної громади, усунення перешкод в користуванні храмовою спорудою, церковним майном та проведенні богослужінь. 2. Позов обгрунтований тим, що згідно свідоцтва № [NUMBER] про реєстрацію статуту релігійної організації, виданого Тернопільською обласною державною адміністрацією, рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради № 221 від 24 вересня 1991 року зареєстровано статут релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української православної церкви. Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 104-од від 25 березня 2013 року статут релігійної громади був зареєстрований у новій редакції. Указом архієпископа Тернопільського і Кременецького Сергія (Генсіцького) № 187 від 8 травня 1992 року настоятелем Свято Георгієвської церкви парафії села Бриків з правом служіння в церквах та з правом задовольняти релігійні потреби віруючих Шумського району Тернопільсько-Кременецької єпархії призначено протоієрея [PERSON] . Згідно типового договору про передачу культової будівлі, укладеного між православною релігійною громадою с. Бриків та виконавчим комітетом Шумської районної Ради народних депутатів в особі повноважного представника [PERSON] , релігійній громаді передано в безоплатне користування дерев`яну культову будівлю з дерев`яною огорожею по [ADDRESS] , культове майно для відправлення богослужінь згідно опису та приміщення для проживання площею 88 кв.м. Надалі житловий будинок по [ADDRESS] на підставі розпорядження Шумської районної державної адміністрації № 43 від 23 лютого 1998 року передано у власність церковній громаді Свято-Юріївської Української православної церкви Київської митрополії. Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 409 від 4 жовтня 2000 року вищезгадану культову споруду та майно, що в ній знаходиться, було передано у власність релігійній громаді. Таким чином, релігійна громада є юридичною особою і власником культової будівлі церкви, церковного майна та житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] . 13 січня 2019 року відбулись загальні збори релігійної громади «Парафії Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району. Згідно протоколу даних зборів на них було присутні 99 чоловік. Головою зборів зазначено [PERSON] , а секретарем - [PERSON] . На даних зборах розглядалось питання зміни конфесійної приналежності релігійної організації «Релігійна громада УПЦ «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району Тернопільської області та перехід ії під канонічне підпорядкування Тернопільської єпархії ПЦУ. Шляхом голосування «за» - 67 голосів, «проти» - 0, «утримались» - 1, не голосували 31 чол. було прийнято рішення про зміну конфесійної приналежності релігійної громади та перехід її під канонічне підпорядкування Тернопільської єпархії ПЦУ, зміну назви релігійної громади на «Релігійну громаду ПЦУ «Парафія Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської області». Позивач вважає дані збори нелегітимними, а прийняте на них рішення неправомірним з наступних міркувань. 9 лютого 2019 року відбулись загальні збори релігійної громади Парафії Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської єпархії ПЦУ, на яких вирішувались питання звільнення митрофорного протоієрея [PERSON] від обов`язків настоятеля храму та з посади голови Парафіяльної ради, вибори Парафіяльної ради, ревізійної та інвентаризаційної комісії. Дані збори це фактично збори новоствореної релігійної громади і вирішувати питання звільнення настоятеля храму іншої релігійної громади не входить до їх компетенції. Крім того, згідно розділу II п. 16 Статуту релігійної громади парафію очолює настоятель, який запрошується парафією та призначається єпархіальним архієреєм. Аналогічна i процедура звільнення. Після вищезгаданих зборів 10 лютого 2019 року жителі с. Бриків Шумського району, які не є членами релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця» під час молитви зайшли в храм «Святого Георгія Побідоносця» і не дали завершити богослужіння. З метою уникнення сутичок і конфліктів члени громади залишили храм, а інші громадяни залишились у храмі та почали здійснювати опис майна і предметів релігійного культу без будь-яких на це повноважень. Після цього були змінені замки на вхідних дверях до храму, опечатано вхід до храму та на дзвіницю. Всупереч Статуту релігійної громади, моральних засад православних віруючих, всупереч чинному законодавству було здійснено рейдерське захоплення культової споруди, культового майна для богослужінь і закрито церкву. Віруючим громади позивач було заборонено заходити в приміщення церкви та проводити церковну службу. З церкви в рамках кримінального провадження було вилучено хрест 3 частинкою Животворчого хреста Господнього. На запит адвоката позивач про причини вилучення отримали відповідь, що дана інформація становить таємницю досудового розслідування і розголошенню не підлягає. Саме з вказаного часу більше 200 віруючих, серед яких люди похилого віку, діти, інваліди, змушені проводити церковну службу в одній з кімнат житлового будинку настоятеля церкви - [PERSON] . Згодом вияснилось, що в березні чи квітні 2019 року відбулись ще одні збори новоствореної релігійної громади, на яких було прийнято рішення про внесення змін до Статуту та прийняття нової редакції Статуту. На звернення позивача про надання протоколу зборів та нової редакції Статуту відповідач не реагує. На запит адвоката на час подання позовної заяви відповідь не отримана. На підставі даного рішення 10 травня 2019 року головою Тернопільської обласної державної адміністрації за № 267-од було прийнято розпорядження про реєстрацію статуту релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України», зареєстрований рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 24 вересня 1991 року № 221, у редакції згідно з додатком. Фактично даним розпорядженням зареєстровано нову редакцію Статуту релігійної громади без згоди позивача, без прийняття рішення релігійною громадою, а на підставі рішень новоствореної релігійної громади. Членами новоствореної релігійної громади є жителі с. Бриків Шумського району, які не є і ніколи не були парафіянами релігійної громади позивача. Про зміну канонічної приналежності мова не йде. Громада існувала і продовжує існувати. Свідченням цього є протокол № 1 парафіяльних зборів релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної церкви, які відбулись 12 лютого 2019 року. На зборах були присутні 160 членів парафії з 311. Тобто, збори були повноважними. На зборах розглядались питання обрання голови, секретаря та членів парафіяльних зборів, що підписали текст протоколу; визначення складу парафіяльних зборів; виборів органів управління парафії релігійної громади; підтримки Української Православної Церкви, рішень Архієрейського Собору УПЦ від 13.11.2018 року та Священого Синоду УПЦ від 07.12.2018 року; оцінки проведення 15.12.2018 року в Києві Об`єднавчого Собору; повноваження голови парафіяльної ради. Даний протокол парафіяльних зборів нотаріально посвідчений. На підставі розпорядження Тернопільської ОДА № 267-од від 10 травня 2019 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. При цьому відбулась зміна назви юридичної особи з релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» на релігійну організацію «Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Православної Церкви України» та зміна керівника - з [PERSON] на [PERSON] . При цьому ідентифікаційний код юридичної особи, код КВЕД, облікові номери Кременецької ОДПІ, органу статистики, Пенсійного фонду залишились ті ж самі. Фактично в реєстрі юридичних осіб по облікових даних зареєстровано іншу юридичну особу. При цьому релігійна громада не припинила свою діяльність як юридична особа, не знятя з обліку в податкових органах, органах статистики та Пенсійного фонду і продовжують подавати звітність до вищевказаних органів. Оскільки зміна канонічної приналежності та внесення змін до статуту відбулися не у спосіб, передбачений законодавством, права громади підлягають захисту шляхом визнання не чинними та скасування оскаржуваних рішень, а тому просять визнати нечинним та скасувати протокол та рішення загальних зборів релігійної громади від 13 січня 2019 року про зміну конфесійної приналежності та зміну назви релігійної організації «Релігійна громада УПЦ «Парафіія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району; Визнати нечинним та скасувати протокол № 2 та рішення загальних зборів релігійної громади від 9 лютого 2019 року в частині звільнення митрофорного протиїєрея [PERSON] ; Визнати нечинним та скасувати протокол та рішення загальних зборів релігійної громади щодо внесення змін до статуту, прийняття статуту в новій редакції; Визнати нечинними положення Статуту в частині зміни назви та канонічної приналежності релігійної громади; Зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні церковною спорудою та церковним майном під час проведення богослужінь; Стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі сплаченого судового збору та оплаті послуг адвоката. 3. 11 вересня 2019 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву про визнання нечинними рішень загальних зборів релігійної громади, нової редакції статуту релігійної громади, усунення перешкод в користуванні храмовою спорудою, церковним майном та проведенні богослужінь, в якому останній зазначає, що статут Релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної містить чітку вказівку на те, що парафіяльні збори мають право скликати члени релігійної громади, тобто без настоятеля. Також Статут чітко вказує, що членами парафіяльних зборів є православні віруючі та миряни, які досягли повноліття, які в канонічних питаннях визнають обов`язковість Статуту Української Православної Церкви, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, перебувають у канонічному послухові настоятелю і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті. Позивач не навів жодного доказу на якій підставі він не вважає жителів сіл Бриків та Коновиця, які прийшли на парафіяльні збори та прийняли рішення про зміну канонічного підпорядкування, не парафіянами релігійної громади, яку очолював позивач. Такі твердження позивача безпідставними і вигідними для нього. Законодавство України, а ні Статут релігійної громади УПЦ с. Бриків не містить поняття фіксованого членства в релігійній громаді, не містить визначеної процедури прийняття в члени релігійної громади та виключення із неї. З цього слідує, що всі жителі села Бриків та Коновиця, які прийшли на такі парафіяльні збори вважають себе православними віруючими та мирянами даної релігійної громади. Положення Статуту (п. 10) що обмежують права громадян на свободу віросповідання та на зміну релігії та поглядів суперечать вимогам Конвенції та Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», які мають вищу юридичну силу ніж Статут. Відповідач вважає, що протокол парафіяльних зборів релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» № 1 від 12.02.2019 року жодним чином не може доводити не правомірність рішення більшості членів релігійної громади змінити канонічне підпорядкування. Крім того, оскільки дані збори відбулися після прийняття рішення більшістю громади про зміну канонічного підпорядкування, то даний протокол можна розцінювати, як рішення меншості громади створити нову релігійну громаду. Відповідач зауважує, що згідно ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» в редакції від 31.01.2019 року - рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Тобто питання про зміну канонічної підлеглості повинно було вирішуватися на загальних зборах релігійної громади, а не шляхом опитування жителів сіл, а тому просить у задоволенні позову відмовити. 4. 12 вересня 2019 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від позивача надійшла заява про збільшення та уточнення позовних вимог, в якій останній просить, крім вимог, викладених у позовній заяві, визнати нечинним та скасувати протокол та рішення загальних зборів релігійної громади від 20 січня 2019 року про зміну конфесійної приналежності релігійної організації «Релігійна громада УПЦ «Парафіія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району; П. 4 резолютивної частини позовної заяви викласти в наступній редакції: «Визнати нечинним та скасувати протокол та рішення загальних зборів релігійної громади від 7 квітня 2019 року в частині зміни назви релігійної громади, внесення змін до статуту, прийняття статуту в новій редакції. 5. 10 вересня 2020 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить доповнити резолютивну частину позовної заяви пунктом 8: «Визнати нечинним та скасувати розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 267- ода від 10 травня 2019 року в частині реєстрації Статуту релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України» в новій редакції»; в якості співвідповідача в даній цивільній справі притягнути Тернопільську обласну державну адміністрацію. 6. 26 жовтня 2020 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить визнати нечинними та скасувати протокол та рішення загальних зборів релігійної громади від 13 січня 2019 року про зміну конфесійної приналежності та зміну назви релігійної організації «Релігійна громада УПЦ «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району; визнати нечинними та скасувати протокол № 2 та рішення загальних зборів релігійної громади від 9 лютого 2019 року в частині звільнення митрофорного протиїєрея [PERSON] ; визнати нечинними та скасувати протокол та рішення загальних зборів релігійної громади від 20 січня 2019 року про зміну конфесійної приналежності релігійної організації «Релігійна громада УПЦ «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району; визнати нечинними та скасувати протокол та рішення загальних зборів релігійної громади від 7 квітня 2019 року в частині зміни назви релігійної громади, внесення змін до статуту, прийняття статуту в новій редакції; Визнати нечинними положення Статуту в частині зміни назви та канонічної приналежності релігійної громади; визнати нечинним та скасувати розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 267- ода від 10 травня 2019 року в частині реєстрації Статуту релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України» в новій редакції»; зобов`язати відповідача усунути перешкоди користуванні церковною спорудою та церковним майном під час проведення богослужінь; стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі сплаченого судового збору та оплаті послуг адвоката. 7. 10 листопада 2020 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від представника відповідача Тернопільської обласної державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву із урахуванням уточнених позовних вимог, в якому останній зазначає, що 09.04.2019 до Тернопільської обласної державної адміністрації надійшла заява уповноваженого представника релігійної громади [PERSON] щодо ресстрації статуту Релігійної організації Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського р-ну Тернопільської області Тернопільської спархії Православної Церкви України" у новій редакції. До вказаної заяви були долучені наступні документи: 1) статут релігійної громади у новій редакції; 2) засвідчені копії протоколів загальних (парафіяльних зборів релігійної громади із зазначенням списку учасників): 3) копія чинної на дату подання документів редакції статуту релігійної громади. Отже, заява була подана з необхідними документами згідно з вимогами Закону. Рішення релігійної громади (а саме рішення вищого органу управління юридичної особи-релігійної організації загальних (парафіяльних) зборів) про зміну канонічної приналежності, перехід до Православної Церкви України, а у зв`язку із чим, реєстрацію статуту у новій редакції, викладене та належним чином оформлене згідно вимог чинного законодавство у протоколі загальних (парафіяльних) зборів. Просить відзив на позовну заяву та додані належним чинном засвідчені копії документів, на підставі яких приймалося рішення, долучити до матеріалів справи № 609/655/19 провадження № 2/609/8/2020; у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України», Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання нечинними рішень загальних зборів релігійної громади, нової редакції статуту релігійної громади, усунення перешкод в користуванні храмовою спорудою, церковним майном та проведенні богослужінь відмовити у повному обсязі. 8. В судовому засіданні позивач та його представник позов просили задоволити з підстав викладених у позовній та уточненій заяві. 9. Представники відповідачів в судовому засідання просили у задоволенні позову позивача відмовити з підстав викладених у відзивах на позовну заяву. ІІ. Процесуальні дії у справі. 10. Ухвалою суду від 07 червня 2019 року відмовлено у відкриті провадження 11. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2019 року ухвалу Шумського районного суду від 07 червня 2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Шумського районного суду. 12. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 12 червня 2020 року по справі 609/655/19 касацінй скаргу релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України» залишено без задоволення, а постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2019 року залишено без змін. 13. Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12 вересня 2019 року. 14. Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року підготовче засідання відкладено на 08 жовтня 2019 року. 15. Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог. Залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача - Тернопільську обласну державну адміністрацію. Підготовче судове засідання відкладено на 07 жовтня 2020 року. 16. Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року задоволено заяву представника співвідповідача Тернопільської обласної державної адміністрації про проведення судового засідання 07 жовтня 2020 року в режимі відеоконференції. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 17. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради № 221 від 24 вересня 1991 року (у редакції розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 104-од від 25 березня 2013 року) зареєстровано статут релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української православної церкви. 18. Указом архієпископа Тернопільського і Кременецького Сергія (Генсіцького) № 187 від 8 травня 1992 року настоятелем Свято Георгієвської церкви парафії села Бриків з правом служіння в церквах та з правом задовольняти релігійні потреби віруючих Шумського району Тернопільсько-Кременецької єпархії призначено протоієрея [PERSON] . 19. Згідно типового договору про передачу культової будівлі, укладеного між православною релігійною громадою с. Бриків та виконавчим комітетом Шумської районної Ради народних депутатів в особі повноважного представника [PERSON] , релігійній громаді передано в безоплатне користування дерев`яну культову будівлю з дерев`яною огорожею по [ADDRESS] , культове майно для відправлення богослужінь згідно опису та приміщення для проживання площею 88 кв. м. 20. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.02.1998 р. та із реєстраційного напису на документі про право особистої власності слідує, що домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] дійно належить церковній громаді Свято-Юріївськогої Української православної церкви Київської митрополії на підставі розпорядження Шумської районної державної адміністрації № 43 від 23.02.1998 р. «Про право особистої власності на житловий будинок/домоволодіння». 21. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.03.2019 р. № 24336961 слідує, що релігійна громада «Парафія Святого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної Церкви» зареєстрована в Єдиному державному реєстрі 24 вересня 1991 року, 13 травня 2013 року. 22. Як вбачається із протоколу загальні збори релігійної громади: «Парафії Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району від 13 січня 2019 року про зміну конфесійної приналежності релігійної організації «Релігійна громада УПЦ «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району Тернопільської області" та перехід ії під канонічне підпорядкування Тернопільської єпархії ПЦУ вирішили змінити конфесійної приналежності релігійної громади та перехід її під канонічне підпорядкування Тернопільської єпархії ПЦУ, змінивши назву релігійної громади на «Релігійну громаду ПЦУ «Парафія Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської області». 23. Відповідно до протоколу № 1 загальних (парафіяльних) зборів віруючих релігійної громади «Парафії Святого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії УПЦ від 20 січня 2019 року вирішили обрати головою зборів [PERSON] , а секретарем [PERSON] ; враховуючи релігійні переконання членів загальних зборів та з метою спільного задоволення потреб віруючих громадян релігійної громади «Парафії Святого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії УПЦ вийти з-під юрисдикції УПЦ та об`єднатися з Православною Церквою України; Звернутися до архієпископа Тернопільського та Кременецького Нестора прийняти релігійну громаду під юрисдикцію Тернопільської єпархії ПЦУ. 24. Згідно протоколу загальних зборів релігійної громади Парафії Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської єпархії ПЦУ від 9 лютого 2019 року вирішили звільнити парафіяльного священика, митрофорного протоієрея [PERSON] від обов`язків настоятеля храму та з посади голови Парафіяльної ради. 25. Указом № 45 від 06.03.2019 р. Православної церкви України Тернопільської єпархії священик [PERSON] призначено на посаду настоятеля храму Святого Великомученика Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району з обов`язковою явкою до благочинного. 26. Як слідує із протоколу № 3 загальних (парафіяльних) зборів віруючих релігійної громади «Парафії Святого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Православної Церкви України від 07 квітня 2019 року вирішили обрати головою зборів [PERSON] , а секретарем [PERSON] ; прийняти таку назву релігійної організації у с. Бриків - релігійна громада Парафії Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України; прийняти статут релігійної громади «Парафії Святого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Православної Церкви України в новій редакції; обрати керівні оргати Релігійної громади Парафії Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Православної Церкви України у кількісному складі: 1. Парафіяльну раду у кількості 18 чоловік 2. Ревізійну комісію у кількості 3 чоловіки; затвердити персональний склад Парафіяльної ради слідуючих: [PERSON] (настоятель храму), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; обрали головою Парафіяльної ради настоятеля храму Медицького П.С.; затвердили слідуючий персональний склад ревізійної комісії голова [PERSON] та члени комісії [PERSON] та [PERSON] ; надати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повноваження представляти інтереси релігійної громади Парафії Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Православної церкви України при реєстрації Статуту в органах державної влади та при реєстрації релігійної громади, як юридичної особи. 27. Згідно листа № 01-458/12-5 від 19.04.2019 р. Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області вказується, що районна державна адміністрації, Шумська районна рада, Шумська міська рада підтримують клопотання релігійної організації «Парафія святого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України про реєстрацію статуту. 28. Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 10.05.2019 р. № 267-од «Про статут релігійної організації ПЦУ села Бриків Шумського району у новій редакції» зобов`язали зареєструвати статут релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України» зареєстрований рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів від 24 вересня 1991 року № 221 у редакції згідно з додатком. 29. Судом встановлено, що управління з питань внутрішньої політики, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації зверталося з листом від 18.04.2019 № 01-2371 до Шумської районної державної адміністрації з проханням надати вмотивовані висновки щодо реєстрації статуту Релігійної організації „Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського р-ну Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України" у новій редакції, врахувавши позицію органу місцевого самоврядування Шумська районна державна адміністрація листом від 19.04.2019 № 01-458/12-5 повідомила управління, що, вивчивши порушене питання, не заперечує щодо реєстрації статуту Релігійної організації „Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського р-ну Тернопільської області Тернопільської Єпархії Православної Церкви України" у новій редакції. У зв`язку із виходом із Української Православної Церкви та переходом в Православну | Церкву України IV. Докази, які суд не бере до уваги. 30. Згідно протоколу № 1 парафіяльних зборів релігійної організації «Парафія Святого Георгія Побідоносця» с. Бриків Шумського району Тернопільської області Української Православної Церкви від 12 лютого 2019 року вирішили обрати Головою цих Парафіяльних зборів настоятеля протоїрея [PERSON] , секретарем - [PERSON] , особами, які підписують цей протокол парафіяльних зборів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; вивести (виключити) зі складу парафіяльних зборів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; включити до складу парафіяльних зборів із правом голосу наступних нових членів парафіяльних зборів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; встановити, що на підставі вищевказаних рішень - на дату проведення цих зборів діючими членами парафіяльних зборів із правом голосування є особи, вказані у додатку № 1 до цього протоколу; Обрати до органу управління Парафії наступних осіб: головою парафіяльної ради: протоієрея [PERSON] , помічника голови парафіяльної ради: [PERSON] , скарбником: [PERSON] , до складу ревізійної комісії трьох осіб: головою ревізійної комісії - [PERSON] , членами: [PERSON] , [PERSON] ; висловити від імені Релігійної громади "Парафія Святого Георгія Побідоносця" с. Бриків Шумського р-ну Тернопільської єпархії Української Православної Церкви вірність Українська Православній Церкві на чолі з Предстоятелем - [PERSON] , [PERSON] та всієї України та підтримку рішенням Архієрейського Собору УПЦ від 13.11.2018 р. та Священного Синоду УПЦ від 07.12.18 р. Надати копію цього документу Правлячому Архієрею; Засудити проведення «об`єднавчого» собору та його рішення, як такого, що несе в собі: - порушення канонічних правил у вигляді вторгнення [PERSON] на канонічну територію Української Православної Церкви; поглиблення розколу в Українському та світовому Православ`ї; посилення утисків та створення умов для рейдерського захоплення храмів та монастирів Української Православної Церкви; Уповноважити Голову Парафіяльної Ради протоієрея [PERSON] представляти інтереси Релігійної громади у всіх державних органах, а також на підприємствах, установах, банках, організаціях, судах та мати право підпису, (підписант), також уповноважити секретаря зборів [PERSON] після оформлення протоколу зборів, організувати посвідчення підписів голови, секретаря та членів Парафіяльних зборів нотаріально. Суд вважає, що даний прoкoл жодним чином не може доводити не правомірність рішення більшості членів релігійної громади змінити канонічне підпорядкування. Крім того, оскільки дані збори відбулися після прийняття рішення більшістю громади про зміну канонічного підпорядкування, то даний протокол можна розцінювати, як рішення меншості громади створити нову релігійну громаду. Також, суд звертає увагу на певні моменти даного протоколу 1. Місце проведення вказане у протоколі - Храм вул. Шевченка, проте дані збори не могли відбутися в Храмі оскільки з 10.02.2019 р. релігійна споруда у [ADDRESS] знаходиться в користуванні та розпорядженні релігійної організації ПЦУ с. Бриків. 2. У протоколі вказано, що присутніх на зборах 160 осіб, проте реєстру учасників таких зборів до протоколу не додається, а із змісту протоколу вбачається, що на зборах могли бути присутні 7 осіб, які підписали даний Протокол 3. Списки членів Релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця с. Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної церкви України»», які станом на 12 лютого 2019 року, входять до складу даної громади і підписались про те, що не бажають створювати релігійну громаду Православну Церкву України с. Бриків Шумського району є додатком № 1 до протоколу та являється реєстром опитаних жителів сіл Бриків та Коновиця Шумського рн. На даний реєстр позивач посилається, як на підтвердження, що релігійна громада УПЦ у с. Бриків налічує 314 осіб, проте з цим важко погодитись. Оскільки нумерація у вказаному списку проставлена не правильно після порядкового № 262 відразу проставлений порядковий № 264. Під порядковим номером 26 вказана [PERSON] ( [INFO] ), яка є неповнолітньою на дату проведення зборів, а отже згідно вимог Статуту не може бути членом парафіяльних зборів. Суд зауважує, що згідно ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» в редакції від 31.01.2019 року - рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Тобто питання про зміну канонічної підлеглості повинно було вирішуватися на загальних зборах релігійної громади, а не шляхом опитування жителів сіл. Крім того, вищевказаний протокол із додатком не засвідчені належним чином відповідно до Порядоку засвідчення копій документів встановленого Національним стандартом України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації». 31. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався із заявами-зверненнями до начальника управління з питань внутрішньої політики, релігій та національностей Тернопільської ОДА Кульчицького І.В., голови територіальної громади [PERSON] та в. о. старости с. Бриків [PERSON] , голови Шумської районної державної адміністрації, начальника Шумського відділення поліції [PERSON] щодо захисту інтересів релігійної громади, сприяння усуненню перешкод в користуванні храмом та здійсненні богослужінь, притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб, в скоєнні злочинів, передбачених статтею 161 КК України (порушення рівноправності громадян від расової, національної належності, релігійних переконань, інвалідності та за іншими ознаками); статтею 180 КК України (перешкоджання здійсненню релігійного обряду); статтею 295 КК України (заклики до вчинення дій, котрі загрожують громадському порядку); статтею 296 КК України (хуліганство); статтею 341 КК України (захоплення державних або громадських будівель чи споруд); статтею 356 КК України (самоуправство); статтею 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем). Суд зауважує, що дані заяви-звернення не стосуються предмета позову, оскільки рішення дії та бездіяльності органів та посадових осіб, що мають владні повноваження розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Згідно наданих відповідей на заяви-звернення позивачеві було рекомендовано звернутися до суду для вирішення спірних питань Крім того, позивач у судовому засіданні підтвердив, що кримінальні провадження органами поліції не розслідуються на даний час. V. Оцінка Суду. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 32. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. 33. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 34. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 35. Статтею 35 Конституції України закріплено право кожного на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова. 36. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" № 987-XII від 23 квітня 1991 року з подальшими змінами та доповненнями (далі - Закон № 987-XII) громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. 37. Відповідно до ст.7 Закону №987-XII релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєїі єрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади. 38. Згідно зі ст. 8 Закону № 987-XII релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. 39. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом України №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. 40. Положеннями статті 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також, положення статті 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють право кожного на свободу об`єднань з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідним в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. 41. Із пункту 117 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14 червня 2007 року (заява №77703/01), стаття 9 Конвенції має розглядатися не тільки у світлі статті 11, а також у світлі статті 6 цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 112 цього рішення зазначено, що свобода віросповідання - це, перш за все, особиста справа кожного, вона також означає, серед іншого, свободу "сповідувати релігію" самому або в об`єднанні з іншими, публічно та в колі тих, хто поділяє цю віру. Оскільки релігійні громади традиційно існують у вигляді організованих структур, стаття 9 має тлумачитися в світлі статті 11 Конвенції, яка захищає об`єднання від невиправданого втручання з боку держави. 42. Європейський суд з прав людини у Рішенні по справі «Корецький та інші проти України» зазначає, що ст.11 Конвенції також містить вимогу щодо якості закону, який в національному законодавстві регулює право на об`єднання. Визнаючи виключне право держави самостійно регулювати діяльність неурядових організацій на її території, суд зазначив, що таке втручання у право на свободу об`єднання повинно переслідувати легітимну мету та бути "необхідним у демократичному суспільстві", а спеціальний закон повинен бути доступним для конкретної особи та достатньо чітко визначати межі втручання держави у право на свободу об`єднань. Також, у справі «Корецький та інші проти України» Європейський Суд з прав людини визначив, що право на об`єднання - це невід`ємна частина права, гарантованого статтею 11 Конвенції; можливість заснувати юридичну особу з метою діяти колективно в сфері спільних інтересів є одним з найважливіших аспектів права на свободу об`єднання, за відсутності якого вказане право було б позбавлене будь-якого сенсу; спосіб, в який національним законодавством закріплено цю свободу та її практичне застосування органами державної влади є проявом стану демократії в певній країні. Разом з цим, суд також враховує і те, що у Фундаментальних принципах щодо статусу неурядових організацій в Європі від 5 липня 2002 року (пункти 2, 15) та у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно правового статусу неурядових організацій у Європі СМ/REC (2007) 14 від 10 жовтня 2007 року (пункти 2, 16) передбачено право будь-якої особи бути, зокрема, членом неурядової організації (громадської організації). Також, у п.113 вищевказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що право віруючих на свободу віросповідання, яке включає право кожного сповідувати релігію разом з іншими, передбачає очікування, що віруючі матимуть змогу вільно об`єднуватися без жодного свавільного втручання з боку держави. Будь-які повноваження держави оцінювати легітимність релігійних поглядів є несумісними з її обов`язком, визначеним у практиці Суду, бути нейтральною та безсторонньою. В пункті 146 цього рішення зазначається, що стаття 8 Закону жодним чином не обмежила чи перешкодила релігійній організації на власний розсуд визначати, в який спосіб вона вирішуватиме, чи приймати нових членів, визначатиме критерії членства та процедуру обрання органів управління. З точки зору статті 9 Конвенції, взятої разом зі статтею 11 Конвенції, це були рішення, які лежать в площині приватного права та які не мають бути об`єктом втручання з боку органів державної влади, якщо вони не порушують прав інших осіб,чи підпадають під обмеження, встановлені пунктами 2 статей 9 та 11 Конвенції. Іншими словами, держава не може зобов`язати легально існуюче приватно-правове об`єднання прийняти нових та виключити обраних членів. Втручання такого роду суперечитиме свободі релігійних об`єднань вільно регулювати свою поведінку та вільно вести свої справи. Крім того, в пункті 150 рішення, ЄСПЛ нагадав, що релігійні об`єднання вправі визначати на власний розсуд спосіб, в який вони прийматимуть нових та виключатимуть існуючих членів. Внутрішня структура релігійної організації та норми, що регулюють членство в ній, мають розглядатися як спосіб, в який такі організації виражають їх погляди та дотримуються своїх релігійних традицій. Суд вказує, що право на свободу віросповідання виключає будь-які повноваження держави оцінювати легітимність способу вираження релігійних поглядів. 43. Таким чином, члени релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії УПЦ, 20 січня 2019 року відповідно до вимог ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації», на яких були присутні 206 осіб, вирішили змінити підлеглість у канонічних та організаційних питаннях релігійної організації та перейти до релігійного об`єднання Православної Церкви України. Позивачем не підтверджено та не надано суду доказів, що прийняте рішення 20 січня 2019 року релігійної громади «Парафія Святитого Георгія Побідоносця» села Бриків Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії УПЦ суперечить чинному законодавству та прийняте з порушеннями, а тому суд вважає, що в задоволені позову в цій частині слід відмовити, оскільки право релігійної громади на зміну канонічної належності є непорушним. 44. Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням). Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Зміна підлеглості релігійної громади не впливає на зміст права власності та інших речових прав такої релігійної громади, крім випадку, встановленого статтею 18 цього Закону. Частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). 45. Відповідно до ст.14 Закону № 987-XII для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної державної адміністрації. Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень). 46. Статтею 15 Закону № 987-XII передбачено, що у реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути відмовлено, якщо її статут (положення) або діяльність суперечать чинному законодавству. 47. Релігійна громада (парафія) це добровільне об`єднання громадян одного ж і того ж віросповідування для спільного задоволення релігійних потреб на умовах дотримання канонів церкви відповідної конфесії. Релігійна громада може мати статус юридичної особи, після відповідної реєстрації свого статуту в органах державної влади. 48. Діяльність релігійних організацій визначається церковними правилами (канонами), які для християн православного обряду викладені в Статуті, який приймається Собором тієї чи іншої конфесії, для християн західного обряду- Кодексом канонічного права. 49. Судом встановлено, що Статут Релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» містить чітку вказівку на те, що парафіяльні збори мають право скликати члени релігійної громади, тобто без настоятеля. Також Статут чітко вказує, що членами парафіяльних зборів є православні віруючі та миряни, які досягли повноліття, які в канонічних питаннях визнають обов`язковість Статуту Української Православної Церкви, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, перебувають у канонічному послухові настоятелю і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті. Позивач не навів жодного доказу на якій підставі він не вважає жителів сіл Бриків та Коновиця, які прийшли на парафіяльні збори та прийняли рішення про зміну канонічного підпорядкування, не парафіянами релігійної громади, яку очолював позивач. Такі твердження позивача безпідставними і вигідними для нього. Адже жителі вказаних сіл відвідували богослужіння та сповідь жертвували певні кошти на утримання храму на виплату заробітної плати штатним працівникам, користувалися послугами священника при одруженні народженні чи похоронах. Також позивач кожного року відвідував кожен дім з метою освячення пшеничного зерна перед Різдвом, освячення помешкання на свято Водохреща, за що отримував кошти. Законодавство України, а ні Статут релігійної громади УПЦ с. Бриків не містить поняття фіксованого членства в релігійній громаді, не містить визначеної процедури прийняття в члени релігійної громади та виключення із неї. З цього слідує, що всі жителі села Бриків та Коновиця, які прийшли на такі парафіяльні збори вважають себе православними віруючими та мирянами даної релігійної громади. Положення Статуту (п. 10) що обмежують права громадян на свободу віросповідання та на зміну релігії та поглядів суперечать вимогам Конвенції та Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», які мають вищу юридичну силу ніж Статут. Суд зауважує, що в Статуті Релігійної громади «Парафія Святого Георгія Побідоносця села Бриків Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» не визначено, що зміни, які подані на реєстрацію до органів державної влади, мають бути підписані настоятелем та Головою Парафіяльних зборів. Разом з тим, у статті 14 Закону № 987-XII визначено, що зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень). Тому суд вважає безпідставним аргумент позивача, що відсутність його підпису на протоколі є доказом нечинності та недійсності протоколу Парафіяльних зборів від 07 квітня 2019 року. Також, в Україні в релігійних громадах християн православного віросповідування відсутнє фіксоване членство.У справі що розглядається, ні в Статуті УПЦ, ні в Статуті ПЦУ не визначено необхідну кількість присутніх на зборах від загальної кількості членів парафії, в Статуті УПЦ не врегульовано питання порядку прийняття рішень Парафіяльними зборами. Пунктом 16 Розділу ІІІ. Статуту ПЦУ регламентовано, що рішення парафіяльних зборів ухвалюються простою більшістю голосів. Таким чином, право релігійної громади на зміну канонічної належності, яке мало місце 07 квітня 2019 року, шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади на підставі рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту, які ухвалені загальними зборами релігійної громади, скликаними її членами закріплено ст. 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", тобто громадяни вправі змінювати свою релігію та спільно задовольняти релігійні потреби. 50. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому на позивача покладено обов`язок обґрунтувати свої вимоги, поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються відповідачем і потребують захисту. 51. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі №6-84цс14 від 03 вересня 2014 року, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 52. 31 січня 2019 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи» від 17.01.2019 року № 2673-VІІІ, згідно якого визнано право релігійної громади на вільну зміну підлеглості в канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні і за її межами релігійним центрам (управлінням) та встановлена нова процедура державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи. Відповідно до п. 2, 3 Прикінцевих положень до Закону встановлено, що у разі прийняття рішення щодо зміни своєї підлеглості релігійна організація повідомляє про таке рішення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, або обласні, Київську, Севастопольську міські державні адміністрації, а в Автономній Республіці Крим - Раду міністрів Автономної Республіки Крим, які забезпечують оприлюднення цього рішення на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до ст.13 Закону, релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення). Відповідно до ч.3 ст.14 Закону, для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації статуту подаються: 1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади; 2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції. До статуту (положення) релігійної громади у новій редакції додатково подаються:1) належним чином засвідчена копія протоколу (або витяг з протоколу) загальних зборів релігійної громади про внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної громади, ухвалених відповідно до порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін статуті (положенні) релігійної громади, із зазначенням списку учасників цих загальних зборів; 2) оригінал чи належним чином засвідчена копія чинної на дату подання документів редакції статуту (положення) релігійної громади, до якого мають бути внесені зміни і доповнення, з відміткою про державну реєстрацію (з усіма змінами, що до нього вносились), та оригінал свідоцтва, виданого органом реєстрації (якщо таке видавалося). Відповідно до ч.19 ст. 14 Закону, орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам. Відповідно до п.1 ч.1 ст.30 Закону, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, забезпечує проведення державної політики щодо релігій і церкви шляхом: здійснення реєстрації статутів (положень) релігійних організацій, зазначених у частині другій статті 14 цього Закону, а також змін і доповнень до них. З наведених підстав, суд дійшов висновку, що подавши усі необхідні документи для реєстрації нової редакції статуту, у відповідача - Тернопільської обласної державної адміністрації були відсутні підстави для відмови зареєструвати нову редакцію статут, і відмова у такому випадку могла бути розцінена саме як протиправне втручання держави у справи релігійної організації. Отже, аналізуючи дії відповідача - Тернопільської обласної державної адміністрації, в контексті ст. 19 Конституції України, суд зазначає, що при наявності всіх необхідних документів, розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 267-од від 10 травня 2019 року прийняте з дотриманням чинного законодавства, яке регулює порядок прийняття та реєстрацію нової редакції статуту релігійної громади, а тому з урахуванням наведеного, відповідач приймаючи розпорядження № 267-од від 10 травня 2019 року діяв в межах наданих йому Конституцією та законами України повноважень. 53. Суд також, критично відноситься до посилань позивача стосовно того, що йому вчиняються перешкоди в користуванні церковною спорудою та церковним майном під час проведення богослужінь, оскільки в матеріалах справи немає належних і допустимих доказів, які б вказували на зазначений факт. Відповідно до п.8 ч. 8 ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації» частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Разом з цим, позивач не позбавлений можливості зберігати живий зв`язок зі своєю парафією, сповідувати обрану релігію, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні переконання, брати участь у релігійних обрядах, навчатися релігії, оскільки будь-якого рішення про заборону відвідувати храм, заборону позивачів на свободу віросповідання на зборах не приймалось. 54. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів суд дійшов висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки право релігійної громади на зміну канонічної належності є непорушним. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 55. Позивачем при подачі позову було сплачено 1609 грн. 20 коп. судового збору. Так як у задоволенні позову відмовлено, то, у відповідності до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. З цих підстав,

Outcome: dismissed