Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він, [PERSON], є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу квартири від 31.03.2014 року Квартира розташована у будинку, який обслуговується Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради (далі - Відповідач). Далі позивач зазначає, що після придбання вищевказаної квартири, він звернувся до відповідача для оформлення відповідних документів, однак, йому було відмовлено. Згідно довідки КП «ЖЕП № 34» Дніпропетровської міської ради від 28.04.2014 року розмір боргу станом на 01.04.2014 року становить 4 544 (чотири тисячі п'ятсот сорок чотири) грн. 82 коп. Далі позивач зазначає, що після втручання органів прокуратури, з ним все ж таки було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, але було відмовлено у відкритті на його ім'я нового особового рахунку. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити суд зобов'язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради відкрити на його, [PERSON] ім'я, новий особовий рахунок, як на нового власника квартири розташованої за адресою: 49000, [ADDRESS], та зобов'язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради розпочати нарахування оплати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій з 01 квітня 2014 року, тобто з дати початку фактичного отримання послуг, та не обліковувати за квартирою [ADDRESS] особовий рахунок попереднього власника. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.24). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить підпис в повідомленні про вручення судової повістки (а.с.22), про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на нижченаведене. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 31.03.2014 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів на праві приватної власності квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.7-8). Із матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради, є балансоутримувачем будинку № 3 по вул. Кам'янська в м. Дніпропетровську і здійснює утримання будинку, прибудинкової території на надає [PERSON] комунальні та інші послуги згідно з тарифами та розцінками, встановленими згідно чинного законодавства України. Судом встановлено, що між Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради та [PERSON] було укладено Договір № 1153 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 03.04.2014 року (а.с.9). Суд звертає увагу, що визначення поняття «особовий рахунок» та порядок його відкриття як елементу первинного бухгалтерського обліку чинним законодавством України не передбачені. Взагалі чинне законодавство не дає визначення дефініції «особовий рахунок». Разом з цим, відповідно до частин восьмої та дев'ятої статті 8 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що врегульовує подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Суд зазначає, що за загальним правилом під поняттям «особовий рахунок» розуміється облік нарахувань, коригування, оплати, чи наявної заборгованості по спожитим комунальним послугам, який практично застосовується постачальниками таких послуг, та від правильності функціонування якого залежать майнові права та обов'язки фізичних осіб - споживачів комунальних послуг. При цьому, такий особовий рахунок, що відкривається у сфері житлово-комунальних послуг безпосередньо пов'язаний саме з особою споживача, а не з конкретним житловим приміщенням, оскільки стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначила, що споживачем таких послуг є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін; плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами; строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін; наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Отже, житлово-експлуатаційна організація зобов'язана укласти з новим власником квартири відповідні договори, після чого відкрити їй новий особовий рахунок та розпочати нарахування оплати комунальних послуг саме на ту особу, з якою укладено відповідний договір. Таким чином, в даному випадку вимоги відповідача щодо сплати боргів попереднього власника та відмова з цієї підстави у переоформленні особового рахунку не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Суд зазначає, що в даному випадку відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення відповідної заборгованості за спожиті комунальні послуги із попереднього власника такої квартири, що і був споживачем таких послуг, за надання яких саме в нього виникла така заборгованість. З огляду на наведене, суд вважає за можливе задовольнити позов частково та зобов'язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради, як відповідача, відкрити на ім'я позивача новий особовий рахунок та здійснювати по ньому відповідні нарахування щодо оплати за споживання [PERSON], як споживачем, певних комунальних послуг. В задоволені решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial