Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї двоюрідної сестри [PERSON] про визнання за собою права власності на житловий будинок № 53 по вул. Першотравневій в м. Вільнянськ Запорізької області. Свій позов обґрунтовує тим, що вказаний будинок належав їх діду [PERSON]. 01.10.2012 року дідусь помер. Після його смерті позивач у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини дідуся. Проте у нотаріуса він зміг оформити за собою тільки право власності на земельну ділянку, розташовану під вказаним будинком. А в оформленні частини спадщини у вигляді самого житлового будинку № 53 по вул. Першотравневій в м. Вільнянськ Запорізької області нотаріус йому відмовив з огляду на те, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок, і порекомендував вирішити це питання в судовому порядку. Отже позивач прохає суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті дідуся право власності на належний йому житловий будинок № 53 по вул. Першотравневій в м. Вільнянськ Запорізької області. В судове засідання позивач не зявився, його представник адвокат [PERSON] надала суду заву, в якій прохає суд розглянути справу без своєї участі та без участі позивача, при цьому зазначила, що позов [PERSON] підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відовідач [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову, та визнання за позивачем, права власності на вказаний житловий будинок. Прохає розглянути справу за своєю відсутністю. Отже, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 01.10.2012 року підтверджено [PERSON] про смерть І- ЖС № 244433, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського РУЮ 09.10.2012 року. З витребуваної судом у приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу [PERSON] копії спадкової справи № 17/2012, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що померлий заповіту не лишив. Позивач у встановленому законом порядку подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини діда. При цьому інші спадкоємці за законом: [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] Матір позивача [PERSON] померла 25.10.2011 року. Відповідач [PERSON] взагалі не зверталась у відповідності з вимогами ст. 1269 ЦК України до нотаріуса з заявою щодо прийняття спадщини [PERSON] 17.07.2013 року приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу [PERSON] видала позивачу [PERSON] про право на частку спадщини за законом після смерті його діда [PERSON], яка складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і розташована за адресою: вул. Першотравнева, 53 в м. Вільнянськ Запорізької області. В оформленні ж права власності на житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, - позивачу було відмовлено з огляду на те, що в ТОВ « Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на вказаний будинок за спадкодавцем не зареєстровано. Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у звязку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на вищезазначений житловий будинок. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення своїх спадкових прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно долученої до матеріалів справи довідки № 640 від 22.03.2013 року, виданою виконавчим комітетом Вільнянської міської ради, [PERSON] з 18.12.1964 року по день смерті був зареєстрований та проживав в належному йому житловому будинку № 53 по вул. Першотравневій в м.Вільнянськ Запорізької області. Крім того, в копії оціночного акту власником домоволодіння № 53 по вул. Першотравневій в м.Вільнянск Запорізької області також зазначений [PERSON] Отже, враховуючи всі наявні у справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належав на праві приватної власності будинок № 53 по вул. Першотравневій в м. Вільнянск Запорізької області, і приймаючи до уваги вищевказані нормативні акти, які діяли на час виникнення у спадкодавця цього права, останнє не залежало від його державної реєстрації. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Враховуючи, що матір позивача [PERSON] померла 25.10.2011 року, тобто ще до смерті свого батька [PERSON]І, то на підставі ст., ст. 1261, 1266 ЦК України позивач за правом представлення померлої матері має право на спадщину діда як спадкоємець першої черги. Судом встановлено, що, окрім позивача, жоден з інших спадкоємців [PERSON] на його спадщину не претендує; при цьому позивач [PERSON] у відповідності з вимогами ст. 1269 ЦК України з дотриманням строків, передбачених ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини діда Таким чином, в судовому засіданні доведено, що спадкодавцю [PERSON] на день його смерті дійсно належав житловий будинок, на який претендує позивач. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що це визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved