Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і свої вимоги мотивують тим, що 04.04.2009 року, близько 11:00 год., на автошляху "Суми - Солідарне" сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля ВАЗ 217030, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та велосипедиста [PERSON], 1999 р.н., який є їхнім сином. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] помер. В цей же день стосовно [PERSON] була порушена кримінальна справа, а позивача [PERSON] визнано потерпілим. Слідство по даному кримінальному провадженню триває, позивачам з матеріалів кримінального провадження стало відомо, що цивільна відповідальність [PERSON] перед третіми особами під час керування транспортним засобом була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ". Позивачі звернулися з листом до відповідача про виплату страхового відшкодування, на що вони почали вимагати документальне підтвердження витрат на поховання та рішення суду, де бути встановлено розмір моральної шкоди. Всі необхідні документи позивачі направили на адресу відповідача, але до сьогоднішнього дня виплати не здійснено, а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування. Представник позивачів в письмовій заяві позов підтримав повністю. Просить суд слухати справу у його відсутність. Представник відповідача до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про відкладення розгляду справи. Однак, ПрАТ "СК "Альфа страхування" не надано доказів неможливості прибуття в судове засідання іншого представника, тому суд вирішив здійснити розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне. Судом при розгляді справи встановлено, що 04.04.2009 року, близько 11:00 год., на автошляху "Суми - Солідарне" сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля ВАЗ 217030, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та велосипедиста [PERSON], 1999 р.н., внаслідок якої помер [PERSON] /а.с.15/. [PERSON], 1999 р.н. є сином позивачів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва /а.с. 15/. 04.04.2009 року стосовно [PERSON] була порушена кримінальна справа, а [PERSON] визнано потерпілим. Цивільна відповідальність [PERSON] перед третіми особами під час керування транспортним засобом була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" /а.с.17/. Відповідно до п.1.7 ст.1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" автомобіль ВАЗ 217030, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] на момент скоєння ДТП був застрахованим транспортним засобом, оскільки застрахованим є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, застрахованої за договором. Згідно статті 20-1.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. П.1.6. ст.1 цього ж закону відносить до власників транспортного засобу і осіб, які правомірно експлуатують транспортний засіб на законних підставах. За ст. 22.1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В матеріалах кримінальної справи знаходиться висновок експерта від 31.05.2009 року де зазначено, що швидкість автомобіля ВАЗ - 217030 під керуванням [PERSON] визначається 107,1 км/год. Хоча відповідно до висновку комісійної судової дорожньо-технічної та авто технічної експертизи №11275/1899 дозволена швидкість на даній ділянці дороги становить 60 км/год. Крім того у висновку зазначено, що водій автомобіля ВАЗ - 217030 [PERSON] мав дотримуватися п.п. 12.3. та п.п. 12.6. ПДД України. /а.с. 24-34/. 17.09.2014 року питання щодо наявності вини в діях [PERSON] вирішено висновком комісійної дорожньо - технічної та авто технічної експертизи №7141/10401/7789/14-52, згідно якого водій транспортного засобу повинен був дотримуватись вимог п..п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедистом, невідповідності вимог ПДР перебувають у причинному зв'язку з виникнення дорожньо - транспортної пригоди. Правовий режим відповідальності водія автомобіля ВАЗ - 217030 [PERSON] та велосипедиста [PERSON] регулюється ч. 1 ст.1187 ЦК України та п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, відповідно до яких джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин. Виходячи з наведеного, автомобіль ВАЗ - 217030, яким керував в момент зіткнення [PERSON], являється джерелом підвищеної небезпеки, а велосипед, яким керував в момент зіткнення транспортних засобів [PERSON], не вважається джерелом підвищеної небезпеки, оскільки велосипед не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, а тому його експлуатація є повністю контрольованою. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при розгляді позову про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 28 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Таким чином, у водія автомобіля [PERSON] виник обов'язок відшкодувати завдану позивачам матеріальну та моральну шкоду, а оскільки його цивільна відповідальність була застрахована, то шкоду має відшкодувати відповідач - ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ". В силу ст.1200 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Статтею 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Позивачами були понесені внаслідок загибелі їх дитини матеріальні витрати на поховання, встановлення пам'ятнику, встановлення огорожі, які підлягають відшкодуванню. Так, [PERSON] було витрачено 10000,00грн. на придбання пам'ятника, його оздоблення; 500,00грн. на встановлення пам'ятника; 840,00грн. придбання плитки на кладовище, 80,00грн. - цементу, 625,00грн., 231, 00грн. на придбання будівельних матеріалів з метою облаштування місця поховання, 1211,00грн. - ритуальні послуги, 917,66грн. на придбання труб та кругу ф10 (а.с.35) з метою встановлення огорожі, 2500,00грн. витрачено на послуги з купівлі металевої арматури, зварювальних робіт та встановлення огорожі з художнім оформленням. Загалом витрати складають 16904,66грн. Суд критично оцінює позицію відповідача, висловлену в заяві про перегляд заочного рішення про відсутність підстав для відшкодування витрат на придбання будівельних матеріалів, оскільки дані витрати понесені в зв'язку належним утримання місця поховання, його облаштуванням. Тому, такі витрати відповідають вимогам Статтею 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу". Водночас, не віднесено до таких витрат, придбання [PERSON] продуктів харчування на поминальний обід, сплачена вартість послуг за переоформлення права власності на квартиру. Сума збитків в частині вартості придбаного велосипеда не підтверджена висновком спеціаліста щодо відновної вартості пошкодженого майна, можливості відновлення технічного стану. Тому, в цій частині вимог позову не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно п. 1 ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода пов'язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, який потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. При визначенні розміру морального відшкодування, що підлягає до стягнення на користь позивачів має бути враховане відношення [PERSON] до наслідків спричиненого ним злочину, відшкодування ним матеріальної шкоди заподіяної потерпілим, душевні страждання понесені потерпілими внаслідок втрати близької людини. Розмір морального відшкодування має відповідати як інтересам позивачів так і засадам розумності та справедливості. Водночас, чинна станом на час виникнення страхового випадку редакція Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежувала відповідальність страховика 5% від суми страхового ліміту, який становив 51000,00грн. на користь кожного потерпілого. Отже, кожен з позивачів має право на отримання від ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" в рівних частках в рахунок відшкодування моральної шкоди по 2550 грн. В силу п.36.5 ст.36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Страховий випадок настав 04.04.2009 року, однак позивачем не надано доказіва вручення відповідачу документів (листи з відміткою про отримання, поштові документи, тощо), котрі підтверджують винні дії [PERSON] Тому, суду не доведено з якої дати малдо місце прострочення виконання зобов'язання, що виключає можливість вирахування пені. Таким чином, в частині стягнення пені позовні вимог не підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: на користь [PERSON] слід стягнути 16904,66грн. в якості понесених матеріальних витрат, 2550 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; на користь [PERSON] - 2550 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. Оскільки, на користь позивачів стягнуто 22004,66грн., то розмір судового збору становить 220,05грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 549-551, 553-554, 624, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: partial