Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював у ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» правонаступником якого є Відповідач 2: з 17.11.1986 р. до 30.06.1987 р. - в РУ учнем помічника машиніста екскаватора; з 01.07.1987 р. до 02.11.1988 р. - в РУ помічником машиніста екскаватора 4-го роз.; з 03.11.1988 до 01.09.1991 р. - в РУ машиністом екскаватора 6-го роз.; з 02.09.1991 р. до 03.06.1992 р. - в РУ машиністом залізничного крана 5-го роз.; з 04.06.1992 р. до 06.05.1997 р. - в РУ машиністом залізничного крану 6-го роз.; з 07.05.1997 р. до 01.08.1999 р. - у цеху підготовки виробництва й складського господарства машиністом залізничного крану 6-го роз.; з 02.08.1999 р. до 31.03.2003 р. - в РУ машиністом залізничного крана 6-го роз.. Всього на шкідливих роботах у ВАТ «Південний ГЗК» - 12 р. 3 міс., або 60,82% від сумарного стажу роботи на шкідливих роботах. З 01.03.2003 р. до 23.02.2004 р. - перебував на обліку в Інгулецькому центрі зайнятості. На Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (правонаступником яких є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») Позивач працював: з 05.03.2004 р. до 16.08.2004 р. - в УЗТ ГЗК машиністом крана в кар'єрі та на відвалах Q-25т на залізничному ході 5-го роз. Дільниці експлуатації, служби підземно-транспортного обладнання ЗДЦ №4 колійного господарства; з 17.08.2004 р. до 03.06.2010 р. - в РУ ГЗК машиністом крана 6-го роз. (Q-60т. в кар'єрі залізничного крана); з 04.06.2010 р. до 19.12.2011 р. - РУ гірничого департаменту машиністом крана 6-го роз. (Q-60т. в кар'єрі залізничного крана) дільниці з ремонту устаткування в кар'єрах цеха з ремонту устаткування; з 20.12.2011 р. до 19.08.2014 р. - в РУ гірничого департаменту машиністом крана 6-го роз. (Q-60т. в кар'єрі залізничного крана) дільниці з ремонту устаткування в кар'єрах служби головного механіка. Всього на шкідливих роботах у ПАТ «АМКР» - 10 р. 5 міс. або 39,18 від сумарного стажу роботи на шкідливих роботах. За висновком МСЕК від 18.12.2014 р. Позивачу встановлена третя група інвалідності та стійка втрата професійної працездатності в розмірі 50% первинно на термін з 08.12.2014 р. до 01.01.2016 р.. Вказує, що саме з вини підприємства - Відповідача, він втратив здоров'я, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання. В зв'язку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві стягнути з ПАТ «Південний гірничий збагачувальний комбінат» на його користь в розмірі 30000,00 грн., та з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в розмірі 20000,00 грн.. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовну заяву підтримав з мотивів викладених у позові, просив суд стягнути з відповідачів моральну шкоду. Представник Відповідача 1 Ханбір Т.О. проти позову заперечувала, та зазначала, що заявлений розмір моральної шкоди є не обґрунтованим. Крім того, посилання Позивача на те, що ним щоденно переноситься моральні страждання та переживання не підтверджені належними доказами. Представник Відповідача 2 Ременюк Ю. В. заперечувала проти позову, зазначала, що Позивачем не виконано обов'язок по доведенню обставин справи, на які він посилається, та просила суд визначити розмір моральної шкоди з урахуванням законодавства. Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши у сукупності докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач пропрацював у ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат: з 17.11.1986 р. до 30.06.1987 р. - в РУ учнем помічника машиніста екскаватора; з 01.07.1987 р. до 02.11.1988 р. - в РУ помічником машиніста екскаватора 4-го роз.; з 03.11.1988 до 01.09.1991 р. - в РУ машиністом екскаватора 6-го роз.; з 02.09.1991 р. до 03.06.1992 р. - в РУ машиністом залізничного крана 5-го роз.; з 04.06.1992 р. до 06.05.1997 р. - в РУ машиністом залізничного крану 6-го роз.; з 07.05.1997 р. до 01.08.1999 р. - у цеху підготовки виробництва й складського господарства машиністом залізничного крану 6-го роз.; з 02.08.1999 р. до 31.03.2003 р. - в РУ машиністом залізничного крана 6-го роз.. З 01.03.2003 р. до 23.02.2004 р. - перебував на обліку в Інгулецькому центрі зайнятості. На Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Позивач працював: з 05.03.2004 р. до 16.08.2004 р. - в УЗТ ГЗК машиністом крана в кар'єрі та на відвалах Q-25т на залізничному ході 5-го роз. Дільниці експлуатації, служби підземно-транспортного обладнання ЗДЦ №4 колійного господарства; з 17.08.2004 р. до 03.06.2010 р. - в РУ ГЗК машиністом крана 6-го роз. (Q-60т. в кар'єрі залізничного крана); з 04.06.2010 р. до 19.12.2011 р. - РУ гірничого департаменту машиністом крана 6-го роз. (Q-60т. в кар'єрі залізничного крана) дільниці з ремонту устаткування в кар'єрах цеха з ремонту устаткування; з 20.12.2011 р. до 19.08.2014 р. - в РУ гірничого департаменту машиністом крана 6-го роз. (Q-60т. в кар'єрі залізничного крана) дільниці з ремонту устаткування в кар'єрах служби головного механіка (а.с. 5-7). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.11.2014р. (акт за формою П-4), в пункті 17 встановлено причину отримання професійного захворювання - загальна вібрація, рівень загальної вібрації: 62 дБ при ГДР 59 дБ та 103 дБ при ГДР 101 дБ, на інших підприємства зазначених в пункті 16 (УЗТ ГЗК КДГМК «Криворіжсталь», ПАТ «АМКР», ВАТ «ПГЗК») 108 дБ при ГДР 101 дБ (а.с. 8-9). В пункті 19 цього ж Акту зазначено, що у зв'язку з роботою [PERSON] на різних підприємствах, та в різних структурних підрозділах в шкідливих виробничих умовах праці та враховуючи його роботу впродовж 26 років і 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо (а.с. 9, зворот). Як вбачається з Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] первинно встановлено 3 групу інвалідності з 08.12.2014 р. По 01.01.2016 р. У зв'язку з професійним захворюванням (а.с. 10). Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, [PERSON] первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, причиною якої є вібраційна хвороба (а.с. 11). Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємствах ПАТ «Південний гірничозбагачувальний комбінат», ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ «Південний гірничозбагачувальний комбінат», ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоров'я. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: нагляд лікарів, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування, тощо (а.с. 14-28). Крім того, слід зазначити, що Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 28.11.2014 року не оскаржено підприємствами-відповідачами у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України громадянам надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/ шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинні відшкодувати Відповідачі ПАТ «Південний гірничозбагачувальний комбінат», ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", як власники підприємств, які не створили працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 28.11.2014 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 50%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, Позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у зв'язку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації з урахуванням вимог та заперечень. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачами ПАТ «Південний гірничозбагачувальний комбінат», ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" Позивачеві шкоди здоров'ю, провину відповідачів в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винною поведінкою відповідачів та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботу в умовах фізичного перевантаження на підприємстві - Відповідача у порівнянні з іншими роботодавцями, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з ПАТ «Південний гірничозбагачувальний комбінат» - 25000,00 грн., ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" - 12000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити.. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідачів у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі, ступінь втрати працездатності, і Відповідачі повинні нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди без урахування податку слід зазначити наступне. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета, підстав та обсягу позовних вимог. Відповідно до п. 164.2.14. ч. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема дохiд у виглядi неустойки (штрафiв, пенi), вiдшкодування матерiальної або немайнової (моральної) шкоди, крiм: а) сум, що за рiшенням суду спрямовуються на вiдшкодування збиткiв, завданих платнику податку внаслiдок заподiяння йому матерiальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Суми відшкодування моральної шкоди, які відшкодовуються громадянину внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю громадянина чи його майну, не включаються до переліку доходів, які звільняються від оподаткування податком на доходи фізичних осіб, передбаченого ст. 165 Податкового кодексу. Таким чином, зазначені суми є доходом громадянина і підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу. Відповідно до ст. 168 зазначеного Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою із каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Суб'єкт господарювання, який відшкодовує громадянину моральну шкоду, є податковим агентом щодо нарахованих доходів і зобов'язаний утримати й перерахувати податок до бюджету згідно з положеннями Податкового кодексу. Таким чином, вимоги позивача про стягнення моральної шкоди без урахування податку з доходів фізичних осіб є обґрунтованими та такими, що не суперечать чинному законодавству. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial