Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 14.04.2011 року помер її чоловік (котрий є братом відповідача [PERSON]І.) - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, у тому числі на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по вул. Леніна, 32, с. Іскриня Літинського району Вінницької області. Після смерті чоловіка позивач звернулась до третьої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, котра складається із земельних часток (паїв) та квартири в м. Вінниці Вінницької області, однак отримала відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, натомість її представник за довіреністю серії НВІ № 228140, від 01.11.2016 р. (а.с. 47), [PERSON] через канцелярію суду подала заяву якою просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує, та просить витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем (а.с. 44-47). Відповідач [PERSON] (рідна сестра спадкодавця [PERSON]І.) до судового засідання також не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву якою просить справу розглянути у її відсутність. Позов визнає (а.с. 48). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 175780, виданим Дашковецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, [PERSON] помер 12.01.2003 р. (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 175977, виданим Дашковецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла 14.03.2003 р. (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 227670, виданим повторно відділом РАЦС Літинського РУЮ в Вінницькій області 18.10.2004 р., батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 197677, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] помер 14.04.2011 р. (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2004 р., [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON], померлого 12.01.2003 р. Спадкове майно складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Іскриня по вул. Леніна, 33, Літинського району Вінницької області (а.с. 26). Свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 318957, виданим 29.05.1975 р. Дашківською сільською радою Літинського району Вінницької області, пояснюються родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON], як між чоловіком та дружиною (а.с. 8). Згідно свідоцтва серії ВТК № 864496, від 07.10.2013 р., свідоцтва серії ВТК №864495, від 07.10.2013 р., свідоцтва серії ВТМ № 868569, від 24.10.2013 р. [PERSON] є спадкоємцем земельних ділянок та квартири після смерті [PERSON], померлого 14.04.2011 р. (а.с. 27, 29, 31). Згідно довідки за № 1835, від 13.11.2013 р., виданої виконавчим комітетом Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, земельна ділянка загальною площею - 0, 45 га, рішенням 14 сесії 21 скликання Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області від 02.04.1994 р. передана в приватну власність [PERSON] (а.с. 25). Рішенням виконавчого комітету Літинського району Вінницької області за № 71, від 17.10.2013 р., встановлено юридичну адресу житловому будинку, який належав [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВМ № 591496, від 22.10.2004 р., а саме с. Іскриня вул. Леніна, 32 (замість №33), Літинського району Вінницької області (а.с. 24). Згідно листа від 01.11.2013 р. за № 1681/02-31, який надіслано державним нотаріусом третьої Вінницької державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON], котрий у свою чергу є спадкоємцем після смерті [PERSON] (а.с.33). Окрім того обставина прийняття спадщини позивачем підтверджується також свідоцтвами про право на спадщину за законом описаними вище (а.с. 27, 29, 31). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за № 32, що розташований по вул. Леніна в с. Іскриня Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1940 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м., веранди літера "а", гаражу літера "Б", сараю літера "В", сараю "Г", погребу "п/Г", вбиральні "Е", огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, хвіртки № 5. Самовільні побудови відсутні (а.с. 19-24). При прийнятті рішення судом також врахована відмова спадкоємців (дітей спадкодавця) [PERSON] та [PERSON], адже при аналізі свідоцтв серії ВТК № 864496, від 07.10.2013 р., ВТК №864495, від 07.10.2013 р., та свідоцтва серії ВТМ № 868569, від 24.10.2013 р. встановлено, що останні відмовились від своїх часток у спадщині після смерті спадкодавця (а.с. 27, 29, 31). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інші спадкоємці (діти) відмовились від прийняття спадщини, а рідна сестра спадкодавця позов визнала (а.с. 48), тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул.Леніна, 32, с. Іскриня Літинського району Вінницької області та рахується за [PERSON], який помер 12.01.2003 року. При зверненні до суду позивач у своїй позовній заяві зазначила, що витрати зі сплати судового збору просить з відповідача не стягувати (а.с. 44). За наведених обставин суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved