overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

14.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача повернути йому трудову книжку та стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в розмірі 7732,85 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, просив зобов"язати відповідача повернути позивачу трудову книжку, стягнути витрати на правову допомогу. Представник відповідача в судове засідання повторно не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач працював на посаді торгового представника товариства з обмеженою відповідальністю "Спринтер-Донецьк" та 24.06.2014 року був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Відповідач в день звільнення провів повний розрахунок, проте не було видано позивачу трудову книжку. Статею 47 КЗпП України передбачено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статею 48 КЗпП України передбачено, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Оскільки відповідачем в день звільнення не була видана позивачу трудова книжка, тому вимога позивача про зобов"язання повернути трудову книжку підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Також суд приходить до висновку про задоволення частково вимоги про стягнення витрат на користь позивача [PERSON] на правову допомогу з відповідача. З врахуванням складності категорії даної цивільної справи, складання позовної заяви, суд вважає за можливе стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. 00 коп., які стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спринтер-Доценьк" на користь [PERSON]. Одночасно підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

07 червня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "АВТО ПРОСТО" про захист прав споживача шляхом визнання дій відповідача щодо збільшення ціни на автомобіль неправомірними, припинення Угоди № 371794 від 27 жовтня 2011 року шляхом підписання двохстороннього акту, що свідчить про виконання зобов'язання на суму вартості автомобіля, що складає 163963 грн.36 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на те, що між ним та ТОВ "АВТО ПРОСТО" (далі - відповідач) 27 жовтня 2011 року було укладено Угоду №371794(далі - Угода), предметом якогї було надання йому послуг системи "Авто Так", спрямованих на придбання автомобіля. За умовами правочину [PERSON] (далі - позивач) уклав Угоду, спрямовану на придбання автомобіля Chevrolet AVEO за ціною 91920,00 грн., про що свідчить Додаток №1 до Угоди №371794. Під час підписання Угоди позивачем було сплачено вступний внесок у розмірі 3309,12 грн., як одноразовий платіж, що дорівнює 3% від вартості автомобіля плюс ПДВ. У подальшому відповідач щомісячно надсилав позивачеві рахунки відповідно до укладеної Угоди, які він добросовісно сплачував. За результатом 34-го Асигнаційного Акту від 27.06.2012 року позивачеві надано право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків, як і було передбачено умовами п.1.2. Додатку 2 Угоди, за приписами якої учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, надається право на отримання автомобіля на найближчому Асигнаційному Акті. Таким чином позивач вважає, що він добросовісно виконав свої зобов?язання перед ТОВ "АВТО ПРОСТО". В тім, позивач не отримав автомобіль, зазначений в Додатку №1 до Угоди, так як такого автомобіля не було в наявності, тому йому було роз?яснено право, відповідно до п.7.1 Додатку 2 до Угоди звернутись до відповідача з проханням надати йому будь-яку марку або модель, що відрізняється від марки або моделі, що зазначена в Додатку №1, із модельного ряду, запропонованого Постачальником для системи "Авто Так" та право обрати іншу модель, ніж зазначено у Додатку до Угоди. Враховуючи дані обставини позивач був змушений придбати запропонований автомобіль марки "ЗАЗ" моделі "Forza Luxe", 2012 року випуску, вартістю 90620,00 (дев?яносто тисяч шістсот двадцять гривень 00 коп.), при цьому за умовами договору, а саме п.2.5, платником була здійснена 100% оплата автомобіля. 31 липня 2012 року відповідачем було запропоновано укласти Договір застави для забезпечення вимог Заставодержателя (ТОВ "АВТО ПРОСТО") до Заставодавця ([PERSON]) щодо виконання останнім своїх зобов?язань, передбачених угодою №371794. Вартість предмета застави на момент укладання договору становила 90620,00 грн. Разом з тим,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 3,333 га., розташовану на території Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 053474, на цінні папери - прості іменні акції в кількості 3000 штук на загальну номінальну вартість 0,25 грн. у ВАТ "Шамраївське" с. Руда, Сквирського району, Київської області, посвідчені сертифікатом акцій серії А № 130, посилаючись на те, що 23.01.1992 року [PERSON] склав заповіт на його користь. Заповіт посвідчено секретарем Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області за реєстраційним № 11. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з земельної ділянки площею 3,333 га., розташованої на території Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області, цінних паперів - простих іменних акцій в кількості 3000 штук на загальну номінальну вартість 0,25 грн. у ВАТ "Шамраївське" с. Руда, Сквирського району, Київської області. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки спадкодавець успадкувавши спадкове майно, а саме земельну ділянку, після смерті своєї матері, правовстановлюючий документ не виготовив. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов визнає, заперечень не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 23.01.1992 року [PERSON] склав заповіт на користь позивача. Заповіт посвідчено секретарем Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області за реєстраційним № 11. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з земельної ділянки площею 3,333 га., розташованої на території Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області, цінних паперів - простих іменних акцій в кількості 3000 штук на загальну номінальну вартість 0,25 грн. у ВАТ "Шамраївське" с. Руда, Сквирського району, Київської області. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки спадкодавець успадкувавши спадкове майно, а саме земельну ділянку, після смерті своєї матері, правовстановлюючий документ не виготовив. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Як стверджує заявниця 25 квітня 2016 року їй виповнилося 49 років. Вона являється педагогічним працівником, працює в загальноосвітній школі в с. Сторчове Новомиколаївського району Запорізької області. Вона вирішила скористатися своїм правом на пенсію за вислугою років і звернулася до УПФУ в Новомиколаївському районі за роз'ясненнями. При вивчені її документів їй повідомили, що вона не має достатнього спеціального стажу педагогічної роботи, їй не вистачає 1,5 місяці. Розраховуючи свій педагогічний стаж самостійно, вона згадала, що в 1988 році вона 4 місяці працювала вихователем у дитячому садку колгоспу "Заповіт Ілліча" в с. Сторчове Новомиколаївського району Запорізької області, але так як вона працювала під час академічної відпустки при навчанні у ВУЗі, трудову книжку вона не оформила. В архіві ліквідованих підприємств Новомиколаївської районної ради Запорізької області їй видали архівну довідку, в якій зазначено, що вона дійсно працювала в колгоспі "Заповіт Ілліча", в період з вересня по грудень 1988 року, але в архівних документах не зазначено на якій посаді, в зв'язку з чим їй необхідно встановити факт роботи в цей період на посаді вихователя дитячого садка. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала. Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області із заявою погодився, та пояснив суду, що для призначення [PERSON] пенсії за вислугою років, їй не вистачає 1,5 місяці спеціального стажу педагогічної роботи. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню. Як вбачається з архівної довідки, виданої Новомиколаївською районною радою Запорізької області, № 02-03-05/Г-11/02 від 19 січня 2016 року, у книзі обліку розрахунків по оплаті праці працівників колгоспу "Заповіт Ілліча" с. Сторчове Новомиколаївського району Запорізької області значиться [PERSON], кількість відпрацьованих нею трудоднів за 1988 рік становить 100 днів. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 22 грудня 1990 року Андріївською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, прізвищем заявниці до шлюбу було "Мартиненко". Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що заявниця дійсно з вересня по грудень 1988 року працювала вихователем дитячого садка колгоспу "Заповіт Ілліча" с. Сторчове Новомиколаївського району Запорізької області. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] в період з вересня по грудень 1988 року дійсно працювала вихователем дитячого садка колгоспу "Заповіт Ілліча" с. Сторчове Новомиколаївського району Запорізької області. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє їй оформити пенсію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

ТОВ «Житлорембудсервіс» звернулось до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою, в якій просило ухвалити додаткове рішення по справі №524/1149/19 за позовом ТОВ «Житлорембудсервіс» до [PERSON] , ТДВ «СТ «Домінанта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а саме в частині стягнення з [PERSON] та ТДВ «СТ «Домінанта» витрат на проведення автотоварознавчого дослідження від 06.07.2018 в сумі 950 грн та надання правової допомоги в сумі 5000 грн. Судом встановлено, що 10.08.2020 Автозаводським районним судом м.Кременчука ухвалено рішення по справі за позовом ТОВ «Житлорембудсервіс» до [PERSON] , ТДВ «СТ «Домінанта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яким позов задоволено частково; стягнуто з ТДВ "СТ "Домінанта" на користь ТОВ "Житлорембудсервіс" кошти в сумі 22607,55 грн; в частині вимог до [PERSON] та Моторного (транспортного) страхового бюро України позов залишено без задоволення; стягнуто з ТДВ "СТ "Домінанта" на користь ТОВ "Житлорембудсервіс" судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 1921 грн. Згідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що заявником також були понесені судові витрати на залучення експерта в сумі 950 грн згідно платіжного доручення №7970 від 18.07.2018 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що підтверджується актом №94/10-1/2019 приймання-передачі виконаних робіт(послуг) від 21.10.2019, договором №94 про надання правової допомоги від 21.10.2019 та копією платіжного доручення №1490 від 09.12.2019. З огляду на те, що судом було задоволено заяву в повному обсязі в частині вимог до ТДВ "СТ "Домінанта" суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення суду, яким стягнути з ТДВ "СТ "Домінанта", ідентифікаційний код юридичної особи 35265086, Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Василя Макухи, будинок 1, на користь ТОВ "Житлорембудсервіс", ідентифікаційний код юридичної особи 35868968, місцезнаходження юридичної особи: 39605, Полтавська обл., місто Кременчук, вулиця 1905 року, будинок 32 судові витрати, які складаються із витрат на залучення експерта та на професійну правничу допомогу на загальну суму 5950 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

04.12.2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS]. Дана квартира належить Зеленодольській міській громаді. В червені 2013 року відповідачка виїхала на інше невідоме місце проживання, про що свідчать сусіди, з того часу ніяких відомостей від неї не надходило. На цей період часу не відомо місце перебування відповідача і встановити його на даний час не вдалося. Факт не проживання відповідачки за вказаною адресою зафіксований актом перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 20.11.2014 р. Заборгованість [PERSON] перед КП "Зеленодольський міський водоканал" за усі види житлово-комунальних послуг станом на 27.11.2014 року складає 4713 грн. 76 коп. та постійно збільшується. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки з місця проживання від 12.11.2014 року, встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], технічний стан квартири задовільний. З акту перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 20.11.2014 року № 1784, встановлено, що за адресою: [ADDRESS], ніхто не проживає. Згідно листа Апостолівського РВ ГУ МВС України від 21.11.2014 року № 9088 встановлено, встановити місце проживання [PERSON], 1983 року народження - не можливо. Заборгованість [PERSON] перед КП "Зеленодольський міський водоканал" за усі види житлово-комунальних послуг станом на 27.11.2014 року складає 4713 грн. 76 коп. та постійно збільшується, що підтверджується довідкою КП "Зеленодольського міського водоканалу". Ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача або члена сім'ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2013 року, тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (далі - ПАТ "Рівнеобленерго") звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування відповідачем, жителя в [ADDRESS], збитків в сумі 3572,59 грн.. за розкрадання електричної енергії. Представниками Сарненської дільниці 21 листопада 2012 року в ході перевірки об'єктів виявлений факт самовільного підключення відповідачем навантаження до мереж енергосистеми поза приладом обліку. Нарахування суми відшкодування проведене у відповідності до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення електроспоживачем правил користування електричною енергією для населення. У судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої позов підтримав та просить його задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику" споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативних документів та нести відповідальність за порушення правил користування електричною енергією. Актом від 21 листопада 2012 року зафіксований факт порушення відповідачем правил користування електричною енергією - самовільного підключення відповідачем навантаження до мереж енергосистеми поза приладом обліку. Згідно нарахування, проведеного у відповідності до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення електроспоживачем правил користування електричною енергією, сума відшкодування становить 3572,59 грн. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дослідивши акт про порушення № 003266 від 21.11.2012 року, протокол № 91 комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією, суд вважає, що позов є обґрунтованим, оскільки відповідач порушенням правил користування електричною енергією заподіяв майнову шкоду позивачу, в зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати її в повному обсязі, стягненню підлягає заявлена в позові сума. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються документально підтверджені судові витрати - 229,40 грн. На підставі викладеного, ст. 26 Закону України „Про електроенергетику", ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „ Облтеплокомуненерго" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено частково, стягнуто на користь позивача з [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 4858 грн 31 коп. , розподілено судові витрати, в іншій частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ„ Облтеплокомуненерго" ставить питання про зміну рішення суду, оскільки воно не відповідає вимогам закону через те, що відповідача [PERSON] було без належних правових підстав звільнено від обов"язку зі сплати заборгованості за послуги з теплопостачання. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що власником квартири [ADDRESS] з 12.10.2010 року є [PERSON], окрім якої в зазначеній квартирі зареєстровано в якості членів її сім"ї [PERSON] та [PERSON]. Стягнувши заборгованість за послуги з теплопостачання в солідарному порядку лише з [PERSON] та [PERSON], суд зазначив у рішенні про те, що [PERSON] згаданими послугами не користується, у зв"язку з чим відмовив у задоволенні вимог до останнього. Проте, зазначений висновок , всупереч вимог ст. 213 ЦПК України, не ґрунтується на доказах, а за даними паспорта [PERSON] його місце проживання зареєстровано саме у спірній квартирі ( а.с.78). З урахуванням положень ст. 20 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги", ст. 156 ЖК України , за змістом яких власник квартири і повнолітні члени його сім"ї зобов"язані приймати участь у витратах по утриманню будинку ( квартири), оплаті житлово-комунальних послуг, обов"язок зі сплати заборгованості за послуги з теплопостачання має бути покладено солідарно як на власника квартири, так і на членів її сім"ї. Оскільки наведеним обставинам справи судом не було дано належної правової оцінки і в задоволенні позовних вимог , пред'явлених до [PERSON], було безпідставно відмовлено, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а також у відповідній пропорції підлягають розподілу судові витрати. В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства „ Облтеплокомуненерго" до [PERSON] належить відмовити, оскільки зазначена особа не є членом сім"ї [PERSON] та не проживає у її квартирі.

Outcome: partial