Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив та просив суд визнати договір на туристичне обслуговування №161/н від 27.11.2014р. (далі - спірний договір) розірваним; визнати п.5.2. вказаного договору таким, що не відповідає вимогам ч.1 ст.203 ЦК України та є недійсним; стягнути солідарно з ТОВ «Ньюз Тревел» та ПАТ «Контракт» на користь позивача спричиненні збитки в розмірі 40 913, 01 грн., моральну шкоду в розмірі 40 913, 01 грн., штраф, пов'язаний з відмовою від договору в розмірі 40 913, 01 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача спричинені збитки в розмірі 2 736,99 грн., моральну шкоду в розмірі 2 736,99 грн., штраф, пов'язаний з відмовою від договору в розмірі 2 736,99 грн. В обґрунтування позову послався на те, що 27.11.2014 року між ТОВ "Ньюз Тревел" від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі агентського договору діє фізична особа-підприємець [PERSON] та [PERSON] було укладено спірний договір №161/н про туристичне обслуговування. Згідно вказаного договору, Туроператор ТОВ "Ньюз Тревел" зобов'язався надати туристичні послуги з подорожі до Тангале, Шрі Ланка в період з 25.01.2015 року по 07.02.2015 року, а позивач зобов'язався сплатити за туристичний продукт 2580 доларів США та 70 доларів на оплату туристичних віз. Позивач на виконання умов договору сплатив 43 650 грн. через Турагента ФОП [PERSON] Відповідно до Агентського договору № 0314/6 від 14.03.2011 року укладеного між Турагентом та Туроператором, Турагент зобов'язується за дорученням та від імені Туроператораза винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладанню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами). Туроператором за надання туристичних послуг за договором був виставлений рахунок-фактура № SF-280678 від 26.11.2014 року на суму 40 913, 01 грн., різниця між фактично сплаченою позивачем сумою та виставленою Туроператором складає 2 736, 99 грн., що є оплатою послуг Турагента. 17.01.2015р. позивача було повідомлено письмовою заявою Турагента про скасування всіх турів Туроператора з 17.01.2015р., в тому числі туру, замовленого та оплаченого позивачем, у зв'язку з відмовою Туроператора надавати туристичні послуги. Враховуючи викладене, посилався на спричинення моральної та матеріальної шкоди, а також на наявність підстав для розірвання спірного договору. Крім того, вважав п.5.3.Договру несправедливими відносно споживача послуг, а тому просив застосувати аналогію права та стягнути з відповідачів на підставі .п.5.3. вказаного договору штраф, який згідно умов договору підлягає стягненню з туриста у разі відмови від договору. Також просив визнати недійсним п.5.2. спірного договору, за умовами якого відмова Туроператора до моменту початку надання узгоджених туристичних послуг не може бути підставою для пред'явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на його невідповідність вимогам ст.203 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнений позов підтримала повністю, просила задовольнити. У судовому засіданні відповідач ФОП [PERSON] та представник [PERSON] - адвокат Атоненко Д.О. проти позову заперечували, оскільки вина в ненаданні туристичної послуги вітсутні, з приводу чого надали суду усні та письмові пояснення. Представник відповідача ПАТ «Банк «Контракт», будучи повідомленим про час та дату слухання справи, у судове засідання не зявився, подав суду заперечення, в яких зазначив, що Гарантія №1162/10-Г припинила свою дію ще 01.11.2014 року у зв'язку з невиконанням Принципалом (ТОВ "Ньюз Тревел") своїх договірних зобов'язань, про що 25.11.2014 року повідомив Державне агентство України з туризму та курортів. Тому, з огляду на припинення дії Гарантії, вважає вимоги позивача до ПАТ "Контракт" безпідставними і просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ТОВ "Ньюз Тревел" в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.01.2014 року між ТОВ "Ньюз Тревел" від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяла фізична особа-підприємець [PERSON], та [PERSON] було укладено спірний договір №161/н про туристичне обслуговування. Згідно вказаного договору, Туроператор ТОВ "Ньюз Тревел" зобов'язався надати туристичні послуги з подорожі до Тангале, Шрі Ланка в період з 25.01.2015 року по 07.02.2015 року, а позивач зобов'язався сплатити за туристичний продукт 2580 доларів США та 70 доларів на оплату туристичних віз. Позивач на виконання умов договору сплатив 46 650 грн. через Турагента ФОП [PERSON], що підтверджується копією товарного чеку б/н від 26.11.2014р. та від 11.12.2014 року - а.с. 47,48 (т.1). Однак, 17.01.2015 року позивача письмово повідомлено про скасування Туроператором всіх турів, починаючи з 17 січня 2015 року, в тому числі туру, оплаченого позивачем. 17.01.2015р. позивач звернувся до тур агента з заявою про повернення сплачених коштів за договором на туристичне обслуговування - а.с. 51. Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із частиною третьою статті 20 Закону України "Про туризм" договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" , споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не при ступив до виконання зобов'язань за договором. Також частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України "Про туризм" права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 03.07.2013р., майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. З урахуванням того, що ТОВ "Ньюз Тревел" підтвердив заявку позивача, надіслав рахунок-фактуру до оплати та відповідна сума була перерахована на рахунок ТОВ "Ньюз Тревел", суд дійшов висновку, що ФОП [PERSON] як турагент забезпечив бронювання туристичного продукту і матеріальний збиток в розмірі вартості ненаданих послуг був завданий позивачу не з вини турагента ФОП [PERSON], а з вини туроператора ТОВ "Ньюз Тревел", а тому саме з останнього слід стягнути на користь позивача сплачені позивачем кошти за договором про надання туристичних послуг. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними підстави для розірвання договору на туристичне обслуговування № 161/н від 27.11.2014р. з підстав відмови ТОВ "Ньюз Тревел" від надання туристичних послуг та стягнути на користь позивача сплачені ним за договором кошти. Що стосується позовних вимог про визнання п.5.2. вказаного договору таким, що не відповідає вимогам ч.1 ст.203 ЦК України та є недійсним, то наявність таких підстав позивачем належними та допустими доказами суду не доведена та в судовому засіданні не встановлена. Застосування аналогії закону до окремих положень договору, як про те просить позивач, також не передбачено нормами діючого цивільного законодавства, а тому підстави для задоволення позову в цій частині та стягнення з ТОВ «Ньюз Тревел» штрафу відсутні, оскільки вони не передбачені договором та законом. Стосовно позовних вимог до ПАТ «Банк «Контракт», то вони також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 560 ЦКУ, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 563 ЦКУ, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. Згідно ст. 565 ЦКУ, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги. За гарантією №1162/10-Г ПАТ Банк «Контракт» виступив гарантом ТОВ «Ньюз Тревел» в якості фінансового забезпечення цивільної відповідальності принципала перед бенефіциром, якими є туристи за договорами на туристичне обслуговування, укладеними між бенефіциарами та принципалом. Гарантія №1162/10-Г припинила свою дію 01.11.2014 року у зв'язку з невиконанням Принципалом своїх договірних зобов'язань. Про дані обставини було повідомлено Принципала листом. Крім того, ПАТ Банк «Контракт» листом від 25.11.2014 року повідомив про зазначені вище обставини Державне агентство України з туризму та курортів (вих.№ листа 102/03-5682 від 25 листопада 2014 року), яке відповідно до п. 4 ст. 8 «Положення про Державне агентство України з туризму та курортів», затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року N 444/2011, здійснює контроль за додержанням ліцензійних умов провадження туроператорської діяльності. Крім того, як вбачається зі змісту Гарантії, сума гарантії сплачується туристу, у разі порушення процесу про визнання Принципала банкрутом внаслідок виникнення обставин неплатоспроможності Принципала відповідно до чинного законодавства та невиконання Принципалом своїх договірних зобов'язань перед туристом. Тобто відповідальність гаранта перед туристами за Договорами на туристичне обслуговування, укладеними з ТОВ «Ньюз Тревел», наступає при одночасному дотриманні двох умов: невиконання ТОВ «Ньюз Тревел» своїх договірних зобов'язань та порушення процесу про визнання ТОВ «Ньюз Тревел банкрутом. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення процесу про визнання ТОВ «Ньюз Тревел» банкрутом суду у встановленому ЦПК України порядку не надано. З огляду на те, що стосовно ТОВ «Ньюз Тревел» провадження про банкрутство не було порушене, то і підстав для здійснення виплат за гарантією немає. Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Так, п. 5.2 договору на туристичне обслуговування від 27 листопада 2014 року встановлено, що у випадку відмови у виконанні договору зі сторони туроператора до моменту початку надання узгоджених туристичних послуг це не може бути підставою для подання/пред'явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди туристом. На підставі Закону України "Про захист прав споживачів" моральна шкода, яка заподіяна споживачу, виплачується лише у разі, якщо така шкода заподіяна продукцією, яка є небезпечною для життя і здоров'я людей. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України від 19 травня 2011 р. № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону № 3390-VI поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект . Відповідно до ст. 711 ЦК (в ред. Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Аналогічних висновків прийшов Верховний Суд України в Аналізі судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.) Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 218 грн.

Outcome: partial