Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради за участю третьої особи Державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 27 травня 2016 року в м. Вінниця померла його мати [PERSON]. Після смерті відкрилася спадщина до якої належить ? квартири №143 по вул. Келецька у м. Вінниці. З метою оформлення спадщини після смерті матері позивач звернувся до Третьої вінницької державної нотаріальної контори. Спадкова справа заведена державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 12.10.2016 року за №384/2016. З матеріалів спадкової справи слідує, що крім позивача, спадкоємцями є його батько та брат, які відмовились від прийняття спадщини, про що надали нотаріусу відповідні заяви. Постановою від 01 грудня 2016 року №2053/02-31 державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом. Підставою відмови вказано на відсутність реєстрації права власності спадкодавця на ? частку вказаної квартири. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. . Судом в справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 27 травня 2016 року в м. Вінниця померла мати [PERSON] [PERSON]. Після смерті відкрилася спадщина, до якої належить ? квартири №143 по вул..Келецька у м. Вінниці. Спадкова справа заведена державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 12.10.2016 року за №384/2016 за заявою позивача. З матеріалів спадкової справи слідує, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає. Постановою від 01 грудня 2016 року №2053/02-31, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом. Підставою відмови вказано на відсутність реєстрації права власності спадкодавця на ? частку вказаної квартири. На підтвердження позовних вимог надано свідоцтво на право власності на житло, видане 04.12.2000 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради згідно з рішенням від 04.12.2000 року №1694 та технічний паспорт на квартиру складений 27.09.2000 року МКП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із\~ ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на ? квартири у зв'язку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття спадкоємцями права власності у порядку спадкування. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року,\~при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час\~і\~підстави виникнення права власності\~у\~спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з п.5\~ Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності.\~ На момент видачі «Свідоцтва на право власності на житло» спадкодавця державна реєстрація права власності регулювалась Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1986 року за №399/2839, за нормами якої, право власності на квартиру у багатоквартирному будинку належало зареєструвати у бюро технічної інвентаризації. У разі, коли є документ про право спадкодавця на нерухоме майно, але документ не було зареєстровано в БТІ, судам належить розглядати спір про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Вказане твердження висловлене ВССУ у Листі від 16.05.2013\~ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Така позиція викладена в рішенні Верховного Суду України (постанова від 13 червня 2012 року № 6-54 цс 12). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування може бути двох видів: за заповітом або за законом. Таким чином, спадкоємством визначається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи спадкоємцю у порядку передбаченому законодавством, це система правовідносин, в межах яких здійснюється перехід, в тому числі належне оформлення прав та обов'язків. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з положеннями ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про доведеність позову, оскільки позивач є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, а тому позов підлягає задоволенн ю.

Outcome: approved