Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області, треті особи: [PERSON], відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 23.11.2005 в с.Кириківка Великописарівського району Сумської області, на земельну ділянку розміром 0,1883 га, розташовану в с.Кириківка по вул.Заводській,1 Великописарівського району Сумської області, призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка була ним одержана у власність за договором міни земельних ділянок від 05.02.2001. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки за життя померлий не отримав на вказану земельну ділянку державний акт. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити Представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача Кириківської селищної ради [PERSON] району у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області [PERSON] у судовому засіданні з позовом згоден. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2005 в с.Кириківка Великописарівського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 018016 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі у вигляді земельної ділянки розміром 0,1883 га, розташованої в с.Кириківка по вул.Заводській,1 Великописарівського району Сумської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка була одержана [PERSON] у власність за договором міни земельних ділянок від 05.02.2001 (а.с.13), однак за життя [PERSON] не отримав на земельну ділянку Державний акт. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45616279 від 01.11.2016 (а.с.32-60) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст.1258 ЦК). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45617068 від 01.11.2016 після смерті [PERSON], який помер 23.11.2005, за заявою дружини [PERSON] про прийняття спадщини відкрита спадкова справа 02.08.2006 за №195 та видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 8,9,12,28-31). Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги як дружина померлого (а.с.11), яка прийняла спадщину в порядку ст.1268 ЦК України. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до договору міни земельних ділянок від 05.02.2001, на підставі якого [PERSON] отримав у власність земельну ділянку розміром 0,1883 га в с.Кириківка по вул.Заводській,1 В.Писарівського району, цей договір є підставою для видачі новому власнику державного акту на право приватної власності на землю, однак за життя [PERSON] державний акт не отримав, у звязку з чим оформити в нотаріальному порядку спадкові права на вказане майно позивач [PERSON] не має можливості. Відповідно до п.3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11\~ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225\~ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125\~ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126\~ЗК). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом; рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст.\~213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved