Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права земельну ділянку площею 3.84 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В нотаріальному порядку в оформленні спадщини йому відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно не відповідає вимогам ч.3 ст.47 Закону України "Про нотаріат". В судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надіслали заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі, позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ,що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 09 квітня 2020 року(а.с.5). Заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лавріненко М.І., 16 грудня 20010 року, зареєстрованим в реєстрі за №1400, встановлено, що [PERSON] земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, заповів [PERSON] , що підтверджується даними спадкової справи №31/2020(а.с.22-34), вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №50485093 та він є чинним на день смерті спадкодавця(а.с.31). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки: - площею 3.8010 га, кадастровий номер: 4823982200:02:000:0141, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, - площею 0.0426 га, кадастровий номер: 4823982200:02:000:1050, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належних на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №026570, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 11 травня 2004 року(а.с.9) та даними витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4811162262021 від 28 лютого 2021 року(а.с.15-17), №НВ-4811162282021 від 28 лютого 2021 року(а.с.18-20). Як вбачається зі спадкової справи №31/2020(а.с.21-34), [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини(а.с.26), проте в оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачу відмовлено(а.с.7), так як правовстановлюючий документ на спадкове майно не відповідає вимогам ч.3 ст.47 Закону України "Про нотаріат". Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved