Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], в особі представника [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона 03.09.2013 року уклала з відповідачем СПД ФО [PERSON] (ФОП [PERSON]) договір №20913/10 (далі -Договір) щодо виготовлення та встановлення виробів із ПВХ та алюмінія - (вікно, б/б, лоджію) та відповідно умов Договору сплатила в повному обсязі вартість робіт 4670,00 грн. Кінцевим терміном виконання робіт встановлено 04.10.2013 року. Станом на день звернення до суду, умови Договору відповідачем не виконано повністю, кошти не повернено. За захистом своїх прав, вона, позивач, звернулася до Держспоживінспекції у Дніпропетровській області, яка передала її звернення до виконавчого комітету Криворізької міської ради, однак відповіді вона не отримала, тому змушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на її користь отримані ним у виконання Договору грошові кошти - 4670,00 грн., на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів" грошові кошти в розмірі 4670,00 грн. та солідарно з відповідачів СПД ФО [PERSON] (Відповідач 1) та Виконавчого комітету Криворізької міської ради (Відповідач 2) - моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. У судовому засіданні позивачка участі не приймала, скориставшись правом представництва відповідно ст. 38 ЦПК України. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений за адресою місцезнаходження згідно даних ЄДРПОУ, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник відповідача виконавчого комітету Криворізької міської ради до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений , надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень на позов не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі являється суб'єктом підприємницької діяльності ( а.с.3). Встановлено, що між Відповідачем 1 та Позивачем 03 вересня 2013 року укладено договір №20913/10 щодо виготовлення та встановлення виробів із ПВХ та алюмінія - (вікно, б/б, лоджію) (далі - товар) (а.с.3-4). На виконання умов Договору позивачем сплачено вартість робіт в повному обсязі в розмірі 4670,00 грн., що підтверджується розділом 3 Договору ( а.с.3). Тобто, договір укладено на умовах повної передплати. Відповідно до п.4.1 Договору прийом-передача здійснюється у відповідності до умов Договору та оформлюється актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін (а.с. 4). Згідно п.1.3 Договору товар передається однією партією, орієнтовний строк установки виробів, який може варіюватися до п'яти днів - 20 вересня 2013 року ( а.с.3). Однак, на день звернення до суду та розгляду справи, умови Договору відповідачем 1 не виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно із ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Частиною другою статті 851 ЦК України передбачено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки позивач є фізичною особою, то спірні відносини регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст.10 вищезазначеного Закону, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов"язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідач, як виконавець в даних правовідносинах, протиправно не виконав зобов'язання, вказані в договорі. Пунктом 1 ч.1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України ). Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків ( ч. 3 ст.612 ЦК України ). Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки ( ч. 1 ст.623 ЦК України ). Оскільки, позивачем виконано умови Договору своєчасно та в повному обсязі, а відповідачем ФОП [PERSON] порушено умови договору, чим завдано позивачу [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 4670,00 грн., яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за: порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Однак, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача 4670,00 грн. відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки даною статтею передбачена відповідальність за порушення законодавства про захист прав споживачів, яка у вигляді сум штрафів зараховується до державного бюджету у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.23 ЗУ "Про захист прав споживачів") та не стосується відшкодування матеріальної шкоди, завданої споживачу. Разом з тим, позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення неустойки за неналежне виконання умов договору. Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо солідарного відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Оскільки права позивача як споживача дійсно порушені, то згідно ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" на відповідача може бути покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Діями відповідача ФОП [PERSON] заподіяна моральна шкода, виходячи з розміру грошових втрат, віку позивача, її статусу як ветерана війна, пенсіонера, значного терміну не виконання зобов'язання протягом більше року, позивачу дійсно завдана моральна шкода. Разом з тим, заявлений розмір моральної шкоди є завищеним, тому суд, враховуючи положення ст. 23, 1167 ЦК України, вимоги розумності та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягує з Відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000,00грн. Позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Криворізької міської ради позивачем не мотивовані та не обґрунтовані а саме в позові не зазначено яким чином виконавчим комітетом КМР порушено права позивача, чим саме їй завдано моральної шкоди. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення моральної шкоди з Виконавчого комітету Криворізької міської ради, оскільки міська рада не є належним відповідачем у справі. У зв'язку з наведеним, суд вважає Виконавчий комітет Криворізької міської ради неналежним відповідачем, та відмовляє в позові щодо стягнення з нього моральної шкоди. Оскільки позивачку при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", суд відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до частини задоволених вимог - 243,60 грн. за задоволення вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, 243,60 грн. за задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди,а всього 487,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial