Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка [PERSON], має на вихованні дитину - [PERSON], [INFO], з якою проживає в [ADDRESS]. Мати народила сина, не перебуваючи у шлюбі. На даний час, хлопець є учнем третього класу Котузівської ЗОШ І-ІІ ступенів, однак має початковий рівень розвитку, програмний матеріал засвоїв поверхнево. Відповідачка [PERSON], неодноразово, в тому числі і дільничним інспектором міліції, була попереджена про відповідальність за неналежне виховання дитини. Проте, її дитина постійно недоглянута, в будинку, де проживає з дитиною, відсутня електроенергія, будинок не газифікований. Сама відповідачка відмовляється працевлаштовуватися, а єдиним доходом сім'ї з її слів є державна соціальна допомога одинокій матері, яку вона отримує за місцем реєстрації в Закарпатській області. Державних допомог у управлінні праці та соціального захисту населення Теребовлянської РДА, жінка не отримує. З відповідачкою проводилися профілактичні бесіди щодо неналежного виховання дитини, кілька разів притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. За даними відділу охорони здоров'я Теребовлянської РДА, дитина [PERSON], має діагноз - психічний недорозвиток, а отже може мати групу інвалідності та право на отримання пенсії. Медичні працівники неодноразово направляли дитину з матір'ю на консультацію до лікаря-психіатра, однак відповідачка рекомендації ігнорувала. Окрім того, [PERSON], перебуває на обліку лікаря-нарколога. 18.06. 2013 року, сім'ю [PERSON], було взято на соціальний супровід. Спільними перевірками служби у справах дітей та працівників міліції, за новим місцем проживання дитини, було зафіксовано антисанітарні умови, матір у стані алкогольного сп'яніння та пебевування сторонніх осіб, при чому, ситуація стає дедалі гіршою. 25.03. 2014 року, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянської РДА, розглянуто питання стану утримання та виховання дитини [PERSON], та прийнято рішення про вилучення дитини з сім'ї у зв'язку із загрозою для її життя та здоров'я. На підставі наведеного, Орган опіки та піклування Теребовлянської РДА, позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та передати дитину органу опіки та піклування для подальшого її влаштування. Стягнути з [PERSON] аліменти в користь її малолітнього сина. Представник позивача, Органу опіки та піклування Теребовлянської РДА, в судове засідання не з'явився, однак голова райдержадміністрації [PERSON], надіслала суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника органу опіки та піклування. Позовні вимоги підтримують. Відповідачка [PERSON], позовні вимоги не визнала. Просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки на даний час вона піклується про свого сина, усвідомила свою провину. На сьогоднішній день її син перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації, і вона постійно відвідує та піклується про нього. Окрім того вказує, що саме колишня свекруха, з якою вона перебуває у неприязних стосунках спровокувала процес відібрання від неї дитини. Щодо стягнення з неї аліментів, то вважає такі дії недоцільними, оскільки участь в утриманні свого сина бере. Прокурор Сич Х.В., в судовому засіданні, висловила думку про недоцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав, тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON], являється матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.06. 2005 року. Позивач звернувся до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки остання ухиляється від виконання обов'язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON]. Положеннями ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводиться з дитиною; 4) є хронічним алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування. Згідно ст.ст. 150, 155 СК України встановлено, що батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. З матеріалів справи судом достовірно встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою [PERSON], батьківських обов'язків у відношенні свого малолітнього сина, останнього відібрано у матері та направлено на тимчасове влаштування до Центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. Враховуючи вищезазначене, суд вважає встановленим, що в діях відповідачки [PERSON], має місце факт ухилення від виконання своїх обов'язків щодо малолітньої дитини. За приписами п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03. 2007 року № 3 "Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON], суд враховує також те, що вона змінила поведінку по відношенню до дитини. Її малолітній син наразі знаходиться на медичному лікуванні в м. Тернополі, і його мати - відповідачка [PERSON], постійно знаходиться з дитиною та піклується про нього. На даний час відповідачка не ухиляється від виконання батьківських обов'язків та відповідально ставиться до виховання дитини. Окрім того, згідно довідки Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області № 357 від 04.07. 2014 року, відповідачка на даний час проживає в [ADDRESS], в житловому будинку достатньої житлової площі (62 кв. м), сам будинок є газифікований, з підведеним водопроводом, електроенергією, з чого суд констатує, що відповідачка [PERSON] має змогу надати дитині належні умови проживання. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. При вирішенні цього спору суд виходить з інтересів малолітніх дітей, положень та принципів Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН про права дитини, прийнятої та відкритої для підписання, ратифікації та приєднання 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, Європейської соціальної хартії, яка вступила в силу 1 липня 1999 року, Конституції України, Законів України "Про охорону дитинства", "Про міжнародне приватне право", СК України, згідно з якими дитина внаслідок фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя і гармонійного розвитку. На підставі встановленого, суд приходить до висновку, що відпали причини, виявлені органом опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації, які перешкоджали належному вихованню малолітнього [PERSON], у зв'язку з чим, у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Разом з тим, відповідно до вимог закону та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03. 2007 року № 3 "Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", відповідачку [PERSON] слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання її малолітньої дитини, оскільки, на думку суду, її участь в розвитку та вихованні сина за минулий період була явно недостатньою. Поряд з цим, позивачем - органом опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації, заявлено вимогу про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини - [PERSON], який на даний час знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Тернопіль вирішуючи таку, суд виходить з наступного. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 193 СК України передбачає, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного чи комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. При цьому, за змістом ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається я к на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В даному випадку, позивач не надав суду доказів того, що мати малолітнього [PERSON], не бере участі в утриманні свого сина ї сам по собі факт тимчасового лікування дитини на в Центрі соціальної реабілітації, не свідчить про перебування дитини на утриманні такого закладу. Натомість, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] на сьогоднішній день бере участь у вихованні сина, піклується та відвідує його в закладі охорони здоров'я, де наразі перебуває малолітній [PERSON], тому суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed