Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник позивачів: [PERSON], звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Сумської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у В.Писарівському районі, про визнання за кожним права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в с. Дмитрівка В.Писарівського району Сумської області, на ? частину земельної ділянки площею 1,9694 га та на ? частину земельної ділянки площею 0,6494 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.04.2005. Позивачі являються спадкоємцями за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не мають можливості, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивачі не з'явилися. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району - у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області - у судовому засіданні з позовними вимогами згоден. Заслухавши пояснення представників позивачів та третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Дмитрівка В.Писарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.22). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,9694 га та земельна ділянка площею 0,6494 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.04.2005 (а.с.28-33). З довідки виконкому Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району № 915 від 07.11.2016 вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46110866 від 09.12.2016 (а.с.23,58). Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст.1258 ЦК). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно пояснення представника позивача та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46110870 від 09.12.2016 після смерті [PERSON], яка померла [INFO], приватним нотаріусом В.Писарівського районного нотаріального округу Васильченко Н.В. за зверненням позивачів заведена спадкова справа 29.07.2015 за № 138/2015, однак свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 57). Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України являються спадкоємцями за законом першої черги як рідні діти померлої, їх родинні стосунки підтверджуються їх свідоцтвами про народження, що маються в матеріалах справи (а.с.24-27), спадщина прийнята позивачами в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.23). У зв'язку із втратою Державного акта одержати в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину позивачі не мають можливості, втрата Державного акта підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 55 від 18.07.2015, що мається в матеріалах справи (а.с.37-38). Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Васильченко Н.В. від 07.11.2016 нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) через неподання оригіналу правовстановлювального документа. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачами спадщини після смерті матері [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивачів на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved