Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

23.07.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], який в подальшому уточнила, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] на підставі Розпорядження Запорізького залізорудного комбінату від 24 січня 1996 року № 76 приватизували квартиру [ADDRESS] та отримали Свідоцтво про право власності на житло від 29 січня 1996 року, відповідно до якого квартира належить їм на праві приватної сумісної власності, а саме: [PERSON] та [PERSON] по ? частці квартири за кожним. [INFO] року помер батько [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на ? частку квартири [ADDRESS] загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 35,3 кв. м. За своє життя батько [PERSON] заповітів ні на чию користь не складав, тому успадкувати майно після смерті [PERSON], згідно ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) мають право спадкоємці першої черги, а саме: вона (позивачка [PERSON].), дружина померлого - [PERSON], яка померла [INFO] року, син померлого - [PERSON], який помер [INFO] року. Мати [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, прийняла спадщину відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, так як проживала разом з [PERSON], була зареєстрована з ним у цій квартирі на день його смерті. ЇЇ матері [PERSON] та брату [PERSON] рішеннями суду було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. 11 грудня 2001 року вона зверталася до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. 21.12.2005 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована у Державному Реєстрі права власності на нерухоме майно. Згідно звіту про оцінку об'єкту нерухомості, а саме квартири [ADDRESS], її ринкова вартість станом на 28.04.2014 року складає 184086,95 грн. Постановою державного нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори від 16.04.2014 року, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON] у зв'язку з ненаданням нею оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру: витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно та оригіналу Свідоцтва про право власності на квартиру. Проте,оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у відповідачки [PERSON] та на неодноразові прохання їх надати, відповідачка відмовлялася, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав спадкоємиці, в якому просить визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року та стягнути з відповідачки на її користь витрати на судовий збір в сумі 306,81 грн., за банківські послуги 5,00 грн., витрати на юридичну допомогу 600 грн., за виготовлення експертної оцінки квартири 700,00 грн., за послуги нотаріуса 149,35 грн., за надання Витягу 120,00 грн. та банківські послуги в сумі 2х5,00 грн. та винести ухвалу про повернення їй судового збору в сумі 154,19 грн. у зв'язку із зменшенням позовних вимог. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві та додатково просить стягнути з відповідачки на її користь судові витрати в загальній сумі 327,91 грн., які пов'язані з її неодноразовою явкою в судові засідання та витрати, пов'язані з направленням відповідачці [PERSON] електронного повідомлення про виклик до суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, про що свідчить поштові повідомлення про вручення судової повістки за місцем проживання відповідачки та за місцем її роботи, про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.328 ЦК України (в редакції 2004 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно приписів ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, при розгляді даної цивільної справи суд вважає необхідним керуватися положеннями ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час відкриття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] Відповідно до положень ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно положень ст.ст.525,526 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Змістом ст.527 ЦК України визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За приписами ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. За змістом ст.550 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Згідно ст.551 ЦК України, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до положень ст.562 ЦК України поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1996 року на праві приватної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], по ? частині кожному, що також підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 22938611 від 13.06.2014 року, виданим Реєстраційною службою Василівського РУЮ Запорізької області, відповідно до якого зазначено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по ? частині кожному (а.с.5,11,60). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть,виданим 04.07.2001 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7). Той факт, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON], позивачки у справі, підтверджується Свідоцтвом про народження [INFO] року [PERSON], де в графі "батько" зазначений "[PERSON]", а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, виданим 24.02.2014 року відділом РАЦСу Василівського РУЮ Запорізької області, відповідно до якого 21.07.1979 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "[PERSON]", Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим міським відділом РАЦСу міста Мелітополь Запорізької області, відповідно до якого 17.11.1981 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний та після розірвання шлюбу її прізвище залишено [PERSON]., Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Кіровським відділом РАЦСу м.Дніпропетровськ, відповідно до якого 28.05.1983 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "[PERSON]. (а.с.6,18,19,35). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1996 року, виданому виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області на підставі розпорядження від 24.01.1996 року № 76 (а.с.5). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, являються: донька померлого [PERSON], позивачка по справі, син померлого - [PERSON], дружина померлого - [PERSON] Після смерті [PERSON] кожному зі спадкоємців: [PERSON], [PERSON], [PERSON] стало належати по 1/3 частині від ? частки квартира [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1996 року, тобто по 1/6 частині вищевказаної квартири кожному із зазначених спадкоємців. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не складав, про що свідчить Інформаційна довідка зіСпадкового реєстру, надана 17.09.2014 року Василівською державною нотаріальною конторою запорізької області (а.с.44) та витягом з Єдиного реєстру заповітів, наданим реєстратором Харченко Ю.Г. від 10.12.2001 року (а.с.53). 21.12.2005 року квартира [ADDRESS] зареєстрована у Державному Реєстрі права власності на нерухоме майно, о підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 22938611 від 13.06.2014 року, виданим Реєстраційною службою Василівського РУЮ Запорізької області (а.с.11). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 63 від 01.03.2007 року, виданим виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.109) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованим відділом РАЦСу Василівського РУЮ Запорізької області від 26.11.2014 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.108). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 17.01.2014 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.36). Дружина померлого [PERSON] - [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, прийняла спадщину відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, оскільки проживала разом із [PERSON], була зареєстрована з ним в квартирі [ADDRESS] на день його смерті, про що свідчить довідка КУП "Наш дім" за № 734 від 23.06.2014 року (а.с.8). [PERSON] на час смерті батька [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КУП "Наш дім" № 5 від 05.01.2015 року (а.с.8,58,147). Згідно наданих суду матеріалів спадкової справи №486 за 2001 рік, заведеної Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою Запорізької області, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, із заявою про прийняття спадщини за законом 11.12.2001 року зверталася [PERSON], позивачка у справі, яка зазначила, що крім неї, спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця [PERSON]. Рішеннями Василівського районного суду Запорізької області від 07.09.2004 року, які на теперішній час набрали законної сили, спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] продовжено строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (а.56,57). 14.12.2004 року [PERSON] та [PERSON] зверталися до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.50,51). В своїй заяві [PERSON] також зазначила про те, що на видачу Свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя вона не претендує. Згідно матеріалів даної спадкової справи, дружиною померлого [PERSON] - [PERSON] отримано Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 27.12.2005 року нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON], відповідно до якого [PERSON] успадковано 1/2 частина квартири [ADDRESS], про що також свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27.12.2005 року (а.с.52,61) та як зазначено у вказаному Свідоцтві, на 2/3 частини спадкового майна Свідоцтво про право на спадщину за законом гр.[PERSON] та [PERSON] ще не видано (а.с.48-61). Листом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області № 861/01-16 від 12.12.2014 року зазначено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою Запорізької області спадкова справа не заводилася, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, наданою 12.12.2014 року Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області (а.с.127,128). Позивачка [PERSON] своєчасно (11.12.2001 року) звернулася до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Зазначені дії спадкоємця за законом [PERSON] щодо спадкового майна свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON] в порядку та строки, передбачені п.2 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), що підтверджується поясненнями позивачки в судовому засіданні та наданими суду матеріалами спадкової справи. Проте, постановою державного нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області від 16.04.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири після смерті [INFO] року [PERSON], з тих підстав, що спадкоємцем [PERSON] не надано правовстановлюючого документу та витягу з Державного реєстру речовихправ на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] (а.с.9-10). Листом виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 06.01.2015 року за № 06/10-06 повідомлено, що видати Дублікат свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] неможливо, оскільки Дублікат Свідоцтва про право власності на житло може бути виданий за умови звернення до органу приватизації всіх осіб, які безпосередньо брали участь у приватизації житла, зазначеного в оригіналі Свідоцтва, або, у разі смерті таких, за наявності запиту нотаріальної контори, до якої подано заяву про намір оформити спадщину (а.с.144). Таким чином, враховуючи, що позивачка [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] в порядку та строки, передбачені п.2 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), належні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] у позивачки відсутні, за поясненням останньої протиправно утримуються відповідачкою по справі [PERSON], отримати Дублікат правовстановлюючого документу на вказане вище спадкове майно на даний час є неможливим, про що свідчить відповідь виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 06.01.2015 року за № 06/10-06, на сьогоднішній день існують певні перешкоди в отриманні позивачкою правовстановлюючих документів на спадкове майно, та іншого способу захисту законних прав та охороняємих законом інтересів, крім звернення до суду з відповідним позовом у позивачки [PERSON] немає, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально нею підтверджені судові витрати в загальному розмірі 1211,78 грн., які складаються із: судового збору в сумі 306,81 грн., витрат на правову допомогу в сумі 600,00 грн. та судових витрат, пов'язаних з явкою позивача [PERSON] до Василівського районного суду в судові засідання 09.10.2014 року, 24.10.2014 року, 06.11.2014 року, 19.11.2014 року, 11.12.2014 року, 29.12.2014 року, 13.01.2015 року в розмірі 304,97 грн. (а.с.1,21,154-172). Разом з тим, заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення на ї користь з відповідача [PERSON] витрат за банківські послуги 5,00 грн., витрат за виготовлення експертної оцінки квартири в сумі 700,00 грн., витрат за нотаріальні послуги в сумі 149,35 грн., витрат за надання реєстраційною службою Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно в сумі 120,00 грн., банківські послуги в сумі 2х5,00 грн. та витрат, пов'язаних з направленням 08.01.2015 року відповідачу [PERSON] електронного повідомлення про виклик до суду в сумі 23,64 грн. (а.с.20,22,23,151,152,173) - задоволенню не підлягають з тих підстав, що вищезазначені витрати не відносяться до судових витрат, виключний перелік яких визначений положеннями ст.79 ЦПК України, тому в цій частині заявлених позовних вимог суд вважає необхідним позивачу [PERSON] відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial