Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

20.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом: - на 1/2 частину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] та яка фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; - на 1/2 частину після смерті брата [PERSON], який помер [INFO] та який фактично прийняв, але юридично не оформив спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], яка, в свою чергу, фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а загалом на цілий житловий будинок «А-1», загальною площею 53,7 кв. м, житловою площею 32,7 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами: верандою «а», ганком «а1», сараєм «Б», погрібом «В», огорожею № 1, воротами № 2, що розташовані за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Батьки з 18.12.1976 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Батьками його матері [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] За життя, а саме, у 1960 році, бабуся [PERSON] збудувала житловий будинок за адресою: [ADDRESS], однак свідоцтво про право власності не отримала. За архівними матеріалами КП «Зміївське БТІ» рішенням виконкому Готвальдівської районної Ради народних депутатів від 21.03.1989 року № 144 було оформлено право власності на власників житлових будинків в [ADDRESS] на ім'я [PERSON], однак свідоцтво не видавалось, оскільки остання, станом на 31.12.2012 року не зверталась із заявою про видачу свідоцтва на право власності на будинок. Житловий будинок збудований у 1960 році. Станом на 04.01.2018 року самочинного будівництва надвірних будівель, перепланування, переобладнання, добудов, перебудов по житловому, будинку не виявлено. Відповідно до технічного паспорту від 04.01.2018 року, [PERSON] є власником цілого житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який складається з : житлового будинку «А-1», загальною площею 53,7 кв. м., житловою площею 32,7 кв. м., збудованого у 1960 році з надвірними будівлями та спорудами: верандою "а", ґанком «а1», сараєм «Б», погрібом «В», огорожею № 1, воротами № 2. Отже, станом на 31.12.2012 року, право власності на будинок за [PERSON] в органах БТІ зареєстровано не було. [INFO] бабуся [PERSON] померла. На день смерті, [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала з 1960 року за адресою: [ADDRESS]. Разом з бабусею [PERSON] на день її смерті [INFO] в будинку були зареєстровані та проживали: її дочка та мати позивача [PERSON] - [PERSON] з 1959 року по день смерті [INFO]; онук померлої - [PERSON] з 1980 року по день смерті [INFO]; позивач [PERSON] з 1984 року і по теперішній час. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. На день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала з 1960 року за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею на день її смерті [INFO] в будинку були зареєстровані та проживали: її син [PERSON] з 1980 року по день смерті [INFO]; позивач [PERSON] з 1984 року і по теперішній час. Позивач та його брат [PERSON], як спадкоємці першої черги, фактично прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка в свою чергу фактично прийняла спадщину, однак юридично не оформила її після смерті [PERSON] [INFO] помер брат позивача [PERSON] На день смерті [INFO] брат [PERSON] був зареєстрований та проживав з 1980 року за адресою: [ADDRESS]. Разом із [PERSON] на день його смерті [INFO] в будинку був зареєстрований та проживав тільки позивач [PERSON], де мешкає на даний час. Після смерті свого брата позивач є спадкоємцем другої черги, у зв'язку із чим вважає, що він прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] та брата [PERSON] і є єдиним спадкоємцем майна. 25.04.2018 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. були заведені спадкові справи: після смерті [PERSON] (№ 45/ 2018), після смерті [PERSON] (№ 46/2018) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. № 203/02-31 від 25.04.2018 року позивачу було підмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті матері [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. № 204/02-31 від 25.04.2018 року йому також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав та просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] та брата [PERSON] Учасники справи в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] та його представник С.М. надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від відповідача Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області за підписом голови Танашкіної Л.О. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 03.12.2002 року, виданого Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 21) Згідно довідки КП "Зміївське БТІ" від 07.02.2018 року № 2485 - за архівними матеріалами КП «Зміївське БТІ», рішенням виконкому Готвальдівської районної Ради народних депутатів від 21.03.1989 року № 144 було оформлено право власності на власників житлових будинків в [ADDRESS] на ім'я [PERSON], але свідоцтво не видавалось, так як [PERSON], станом на 31.12.2012 року не зверталась із заявою про видачу свідоцтва на право власності на будинок. Житловий будинок збудований у 1960 році. Станом на 04.01.2018 року самочинного будівництва надвірних будівель, перепланування, переобладнання, добудов, перебудов по житловому будинку не виявлено. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна становить 45655 грн. (а.с. 15) Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], [PERSON] є власницею будинку в цілому.Житловий будинок «А-1», загальною площею 53,7 кв. м, житловою площею 32,7 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами: верандою «а», ганком «а1», сараєм «Б», погрібом «В», огорожею № 1, воротами № 2. (а.с. 16 - 20) Як вбачається з копій витягів № 00019646386 від 23.02.2018 року, №00019672600 від 28.02.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, шлюбу - батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [PERSON]. [PERSON] уклав шлюб із [PERSON]. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. (а.с. 13, 14) [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 31.10.2003 року, виданого Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 23) [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 27.06.2012 року, виданого виконкомом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області. (а.с. 25) Із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 06.11.1984 року Борівською сільською радою вбачається, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON], [PERSON]. (а.с. 12) Із наведених вище та досліджених документів встановлено, що померла [PERSON] матір померлої [PERSON]. Померла [PERSON] матір померлого [PERSON] та позивача у справі [PERSON]. Із довідки Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 02-28/225 від 12.02.2018 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1960 року по день смерті [INFO]. Разом із нею були зареєстровані: дочка [PERSON] з 1959 року і по день смерті [INFO]; онук [PERSON] з 1980 року по день смерті [INFO]; онук [PERSON] з 1984 року по цей час. Інших зареєстрованих осіб, в тому числі неповнолітніх та малолітніх, за вищевказаною адресою не зареєстровано.(а.с. 22) Як вбачається з довідок Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 02-28/356, 357 від 02.04.2018 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1960 року по день смерті [INFO]. Разом із нею були зареєстровані в будинку: син [PERSON] з 1980 року по день смерті [INFO]; син [PERSON] з 1984 року і по теперішній час. Інших зареєстрованих осіб, в тому числі неповнолітніх та малолітніх, за вищевказаною адресою не зареєстровано. (а.с. 24, 26) В силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ст. 1261, 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З відповіді Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 25.08.2018 року за № 1001/01-06 вбачається, що після померлих [INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін ніхто із спадкоємців не звертався. (а.с. 53) Із постанов приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Трубнікової В.В. № 203/02-31 від 25.04.2018 року вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS]. (а.с. 27, 28) Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Відповідно до роз'яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Крім того, відповідно до правової позиції,висловленої ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] позивач один здійснював і по теперішній час здійснює утримання житлового будинку, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,

Outcome: approved