Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті останньої залишилась спадкова маса, а саме квартира [ADDRESS], що належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] померла [INFO] року, її спадкоємицею була її донька [PERSON], яка проживала разом з нею за зазначеною адресою, після її смерті фактично прийняла спадщину на належну померлій 1/2 частину квартири, свідоцтва про право на спадщину по закону на дану частину при житті на своє ім'я не оформляла. Крім того, [INFO] року помер [PERSON], з яким [PERSON] проживала однією сім'єю з 1997 року, тобто є спадкоємцем четвертої черги та вважається такою, що прийняла спадщину на належну померлому [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. 04.11.2014 року позивач звернулась до нотаріусу з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, мотивуючи відсутністю необхідних документів у спадковій справі. У зв'язку з наведеним позивач просить суд: - Встановити факт прийняття спадщини померлою [INFO] року [PERSON] спадщини після померлої [INFO] [PERSON]. - Встановити факт проживання однією сім'єю з 1997 року померлої [INFO] року [PERSON] з померлим [INFO] року [PERSON] по день його смерті. - Визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,8 кв. м, яка складається з однією житлової кімнати площею 4,7 кв.м, вбудованої шафи площею 0,3 кв.м, балкона площею 0,9 м. кв., висота приміщень 2,5 м., розташованої на 2 поверсі 5-ти поверхового будинку, матеріал перекриття залізобетон. Ухвалою попереднього судового засідання від 19.12.2014 року до участі у розгляді справи у якості третіх осіб залучено Комунальне підприємство Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго" та Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" в особі Структурної одиниці ПАТ "Донбасенерго" Слов'янської теплової електричної станції (ТЕС). До судового засіданні позивач [PERSON] не з'явилася надавши право представляти свої інтереси своєму представнику. Представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництва інтересів від 18.11.2014 року, до суду не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. В судове засідання представник відповідача Миколаївської міської ради Сухоруков В.Г., що діє на підставі довіреності №02-14/1154 від 15.12.2014 року не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, у задоволені позову просив відмовити, оскільки доказів щодо належного обґрунтування заявлених вимог, позивачкою по справі не надано. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи КП Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго" Демяненко О.Ю., що діє на підставі довіреності від 22.12.2014 року, в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, рішення просить винести на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Дослідивши подані позивачкою документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідно до довідки наданої з КП БТІ м. Слов'янська №3153-18/0.46/01 власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини кожний, на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.1984 року. (а.с. 15) З довідки наданої КП Миколаївської міської ради "Сервіскомуненерго" №04/1129 від 07.11.2014 року, за адресою: [ADDRESS], з 31.10.1984 року були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16) [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 6-7) [PERSON], що померла [INFO] року, (а.с. 8) була матір'ю позивачки по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 13) Вирішуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] суд виходить з наступного. Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами за адресою: [ADDRESS], з 31.10.1984 року були зареєстровані [PERSON] (з 23.02.1994 року по день смерті [INFO] року), [PERSON] (з 31.10.1984 року по день смерті [INFO] року), [PERSON] (з 04.06.1997 року по день смерті [INFO] року ) [PERSON], (з 04.06.1997 року по теперішній час) та [PERSON] (з 04.06.1997 року по теперішній час). Позивачка зазначає, що [PERSON] являлася донькою [PERSON] та після її смерті вступила у володіння та управління належним спадкодавцю майном. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як наведено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) чинного на час виникнення правовідносин, визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 548 цього Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Разом з тим позивачкою не надано суду жодних письмових належних доказів які б підтвердили родинний зв'язок [PERSON] та [PERSON], а оскільки рішення суду не може грунтуватися на домислах та припущеннях, суд вважає за необхідне позов в цій частині залишити без задоволення. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю з 1997 року [PERSON] померлої [INFO] року з померлим [INFO] року [PERSON] по день його смерті суд виходить з наступного. Пленумом Верховного Суду України в п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У відповідності до Листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 201 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно врахувати правила ч.2 ст.3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'яти річний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п.21 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7). До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживають однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Тобто, для підтвердження проживання однією сім'єю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами, які можуть підтверджувати факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (зокрема, акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фото та інше). Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 від "Про судове рішення у цивільній справі", у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Беручи до уваги вищевикладене та проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до переконання, що позивачкою в супереч вимогам ст.. 60 ЦПК України не надано суду жодних належних та достовірних доказів, які б доводили перед судом факт ведення [PERSON] спільного господарства зі [PERSON], наявність в них спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально. Оскільки в судовому засіданні даний факт свого підтвердження не знайшов то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. Вирішуючи питання про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] суд приходить наступного. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Оскільки згідно відомостей БТІ власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини кожному, а позивачка в свою чергу не довела перед судом родинний зв'язок своєї матері [PERSON] та [PERSON], а також факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], то в суду відсутні достатні підстави для задоволення позовних вимог і в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed