Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя, обгрунтовуючи вимоги зазначила, що за час перебування у шлюбі позивач та відповідачка придбали спірний автомобіль, але після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку відмовляється здійснити розподіл автомобіля, що стало підставою для звернення в суд, який просила: - визнати, що 11 жовтня '2010 року між покупцями - [PERSON], [PERSON] та продавцем - [PERSON], відбувся договір купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ, модель ТF 698РЗНГ, тип ТЗ легковий сєдан, випуску 2009 року шасі (кузов, рама) [NUMBER], кольору червоного, реєстраційний номер [NUMBER]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки ЗАЗ, модель ТF 698РЗНГ, тип ТЗ легковий сєдан, випуску 2009 року шасі (кузов, рама) [NUMBER], кольору червоного, реєстраційний номер [NUMBER]; В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеному в позові. Відповідач проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні третя особа: [PERSON] при вирішенні справи по суті поклалась на розсуд суду, представник третьої особи: УДАІ УМВС України в Полтавській області проти позову заперечила, надавши пояснення аналогічно викладеного в запереченні від 13.06.2014р. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи: [PERSON], представника УДАІ УМВС України в Полтавській області, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, . Згідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що з 29.11.1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно розписки від 11.10.2010р. встановлено, що [PERSON] отримала одинадцятого жовтня 2010 року від подружжя [PERSON] та [PERSON] 50 000,00 грн. за продаж автомобіля ЗАЗ, модель ТF 698РЗНГ, тип ТЗ легковий сєдан, випуску 2009 року шасі (кузов, рама) [NUMBER], кольору червоного, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). Згідно довіреності від 11.10.2010р. встановлено, що [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися автомобілем ЗАЗ, модель ТF 698РЗНГ, тип ТЗ легковий седан, випуску 2009 року шасі (кузов, рама) [NUMBER], кольору червоного, реєстраційний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що транспортний засіб ЗАЗ ТР698 ЗНГ, 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER], значиться зареєстрованим у Центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Полтава та Полтавського району з 30 квітня 2010 року за [PERSON], що підтверджується обліковою картою приватного ТЗ [NUMBER] від 28.05.2014р. (а.с.44). Відповідно ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівнями, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма міститься і в ст.372 ЦК України. Згідно ст.ст. 202, 237 - 241 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляв. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 181 ЦК України визначено, що режим нерухомої речі поширюється на речі, права на які підлягають державній реєстрації. Тобто на автомобіль поширюється правовий режим нерухомої речі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі (правовий режим яких носять і транспортні засоби), їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 ЦК України вказано, що державна реєстрація таких прав здійснюється відповідним органом. (Згідно ч. 4 ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" таким органом реєстрації для автомобілів є Державтоінспекція). Відповідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочин фізичних осіб між собою, на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору. Згідно із ст. 34 ЗУ "Про дорожній рух", державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі. Державна реєстрація і облік здійснюються органами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, а їх порядок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно Постанови КМ України від 07.09.1998 № 1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 перебачає що: «Цим Порядком встановлюється едина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків». Пунктом 2 передбачено, що цей нормативний акт є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів виробляють чи експлуатують їх. В абзаці 1 п. 7 Порядку визначено, що власники транспортних засобів та особи, які їх експлуатують на законних підставах, зобов'язані їх зареєструвати (перереєструвати) упродовж 10 днів після придбання (одержання). Відповідно до п. 6 Порядку «Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. ... У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено запис: має право керувати (експлуатувати) та є співвласником». Згідно положень ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, а встановлений нею порядок (як вже раніше зазначалось), згідно п. 2 є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб, тобто будь-яка фізична чи юридична особа стає власником транспортного засобу з моменту реєстрації його на своє ім'я в підрозділі ДАІ. Суд важає, що за даних обставин, підстав переходу права власності на транспортний засіб від власника [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] не відбулося. Судом встановлено, що подані позивачем докази свідчать про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не укладався, а з огляду на викладене посилання як на підставу набуття права власності на автомобіль на доручення є безпідставним так як суперечить вищезазначеним вимогам Закону. Враховуючи досліджені докази, суд вважає, що позивачем не надано до суду належних доказів, що давали б підставу для задоволення заявлених вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки позивач звернувся до суду безпідставно. На підставі вкладеного,

Outcome: dismissed