Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, пізніше уточненим до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, стверджуючи, що йому (позивачу) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2014 року належить земельна ділянка площею 0,09000 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, буд.8. На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами. Позивач зазначає, що вказана земельна ділянка та житловий будинок належали померлому батьку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06 квітня 1973 року. Також позивач вказує в позові, що він разом із своєю родиною постійно проживав з батьком за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, буд.8 та після смерті батька звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва на право про право на спадщину. Однак [PERSON] отримати свідоцтво на право про право на спадщину не може, оскільки батьком за життя не було зареєстровано право власності на житловий будинок. Згідно технічного паспорту виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська станом на 01.12.2015 року, будинок №8 за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, загальною площею 115,6 кв.м., житловою 63,9 кв.м., побудовано у 1970 році та який складається з: - житлового будинку літ. «А», який складається з приміщення: тамбура 1-1 5,2 кв.м., коридору 1-2 6,2 кв.м, житлової кімнати 1-3 14,5 кв.м., житлової кімнати 1-4 11,5 кв.м., житлової кімнати 1-5 10,1 кв.м., кухні 1-6 13,9 кв.м., житлової кімнати 1-7 19,0 кв.м., житлової кімнати 1-8 8,8 кв.м., передпокою 1-9 - 9,9 кв.м., коридору 1-10 3,9 кв.м., санвузлу 1-11 2,9 кв.м., кухні 1-12 7,0 кв.м., тамбуру І 2,7 кв.м.; - гаражу літ. «Б», побудованого у 1982 році, площею 58,8 кв.м.; - сараю літ. «В», побудованого у 1980 році, площею 34,4 кв.м.; - лазні літ. «Г», побудованого у 1980 році, площею 22,8 кв.м.; - сараю літ. «Д», побудованого у 1980 році, площею 17,3 кв.м.; - вбиральні літ. «Е», побудованої у 1980 році, площею 2,6 кв.м.; - дворові споруди №1-3, І. Також позивач зазначає в позові, що йому належить земельна ділянка (кадастровий номер 5110800000:05:013:0188) по вул.Шевченка, 5 в с.Малодолинському м.Іллічівська, площею 0,09000 га, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 17 липня 2001 року інспекцією архітектурно-будівельного контролю м.Іллічівська надано дозвіл не виконання будівельних робіт №030/1. Будівництво житлового будинку за вказаною адресою здійснювалося померлим батьком [PERSON] згідно будівельного паспорту, складеного 05 травня 2001 року. Згідно технічного паспорту виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська станом на 17.03.2010 року, самочинно збудовані частини будинку (переобладнання) по вул.Шевченка, 5 в с.Малодолинському м.Іллічівська складаються із: - житлового будинку літ. «А», який складається з приміщення 1-1 веранда 11,1 кв.м., 1-2 передпокій 7,4 кв.м., 1-3 - житлова кімната 26,7 кв.м., 1-4 - гараж 18,0 кв.м., 1-5 душова 3,8 кв.м., 1-6 лазня 3,6 кв.м., 1-7 коридор 4,8 кв.м., 1-8 кухня 17,9 кв.м., 1-9 коридор 2,8 кв.м., 1-10 санвузол 1,1 кв.м., 1-11 хол 13,1 кв.м., 1-12 житлова кімната 17,5 кв.м., 1-13 веранда 13,2 кв.м., 1-14 житлова кімната 11,8 кв.м., 1-15 житлова кімната 12,6 кв.м.; - прибудова літера «а» (10,90х3,54), площею 38,6 кв.м.; - комора сарай літ. «Б» (10,47х3,00), площею 31,4 кв.м.; - вбиральня літ. «В» (1,30х1,40), площею 1,8 кв.м. - дворові споруди №1-4, І. Вказані будівлі та переобладнання були здійсненні ще за життя спадкодавцем [PERSON], але свідоцтво про право власності не було отримано. Спадкоємцями померлого є [PERSON] та [PERSON], який не претендує на спірне майно, разом з тим, даними правовідносинами зачіпаються його права, як спадкоємця та з метою уникнення у майбутньому будь-яких суперечок між спадкоємцями, він (позивач) змушений звернутися до суду з даним позовом. У звязку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд: - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами №8, який розташований за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, буд.8 літ. «А», який складається з приміщення: тамбура 1-1 5,2 кв.м., коридору 1-2 6,2 кв.м, житлової кімнати 1-3 14,5 кв.м., житлової кімнати 1-4 11,5 кв.м., житлової кімнати 1-5 10,1 кв.м., кухні 1-6 13,9 кв.м., житлової кімнати 1-7 19,0 кв.м., житлової кімнати 1-8 8,8 кв.м., передпокою 1-9 - 9,9 кв.м., коридору 1-10 3,9 кв.м., санвузлу 1-11 2,9 кв.м., кухні 1-12 7,0 кв.м., тамбуру І 2,7 кв.м.; - гаражу літ. «Б», побудованого у 1982 році, площею 58,8 кв.м.; - сараю літ. «В», побудованого у 1980 році, площею 34,4 кв.м.; - лазні літ. «Г», побудованого у 1980 році, площею 22,8 кв.м.; - сараю літ. «Д», побудованого у 1980 році, площею 17,3 кв.м.; - вбиральні літ. «Е», побудованого у 1980 році, площею 2,6 кв.м.; - дворові споруди №1-3, І, - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами по вул.Шевченка, 5 в с.Малодолинському м.Іллічівська Одеської області літ. «А», який складається з приміщення 1-1 веранда 11,1 кв.м., 1-2 передпокій 7,4 кв.м., 1-3 - житлова кімната 26,7 кв.м., 1-4 - гараж 18,0 кв.м., 1-5 душова 3,8 кв.м., 1-6 лазня 3,6 кв.м., 1-7 коридор 4,8 кв.м., 1-8 кухня 17,9 кв.м., 1-9 коридор 2,8 кв.м., 1-10 санвузол 1,1 кв.м., 1-11 хол 13,1 кв.м., 1-12 житлова кімната 17,5 кв.м., 1-13 веранда 13,2 кв.м., 1-14 житлова кімната 11,8 кв.м., 1-15 житлова кімната 12,6 кв.м.; - прибудова літера «а» (10,90х3,54), площею 38,6 кв.м.; - комора сарай літ. «Б» (10,47х3,00), площею 31,4 кв.м.; - вбиральня літ. «В» (1,30х1,40), площею 1,8 кв.м. - дворові споруди №1-4, І. Позивач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не зявився та надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач по справі [PERSON] був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що отримав позов [PERSON], його заяву про збільшення позовних вимог і не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки обставини викладені в позові відповідають дійсності. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2014 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державного акту на право власності на зеемельну ділянку (а.с.12-15), [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,09000 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, буд.8. Згідно договору купівлі-продажу від 06 квітня 1973 року та зареєстровано в книзі записів нотаріальних дій за номером 35, житловий будинок №8 за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса придбано [PERSON], батьком сторін по справі (а.с.9). Відповідно до будинкової книжки, довідки з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.8, 10-11), [PERSON] разом із своєю родиною постійно проживав з батьком за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, буд.8. Згідно технічного паспорту виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська станом на 01.12.2015 року, будинок №8 за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, загальною площею 115,6 кв.м., житловою 63,9 кв.м., побудовано у 1970 році та який складається з: - житлового будинку літ. «А», який складається з приміщення: тамбура 1-1 5,2 кв.м., коридору 1-2 6,2 кв.м, житлової кімнати 1-3 14,5 кв.м., житлової кімнати 1-4 11,5 кв.м., житлової кімнати 1-5 10,1 кв.м., кухні 1-6 13,9 кв.м., житлової кімнати 1-7 19,0 кв.м., житлової кімнати 1-8 8,8 кв.м., передпокою 1-9 - 9,9 кв.м., коридору 1-10 3,9 кв.м., санвузлу 1-11 2,9 кв.м., кухні 1-12 7,0 кв.м., тамбуру І 2,7 кв.м.; - гаражу літ. «Б», побудованого у 1982 році, площею 58,8 кв.м.; - сараю літ. «В», побудованого у 1980 році, площею 34,4 кв.м.; - лазні літ. «Г», побудованого у 1980 році, площею 22,8 кв.м.; - сараю літ. «Д», побудованого у 1980 році, площею 17,3 кв.м.; - вбиральні літ. «Е», побудованого у 1980 році, площею 2,6 кв.м.; - дворові споруди №1-3, І. Також, [PERSON] належить земельна ділянка (кадастровий номер 5110800000:05:013:0188) по вул.Шевченка, 5 в с.Малодолинському м.Іллічівська, площею 0,09000 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 17 липня 2001 року інспекцією архітектурно-будівельного контролю м.Іллічівська надано дозвіл не виконання будівельних робіт №030/1. Будівництво житлового будинку за вказаною адресою здійснювалося згідно будівельного паспорту, складеного 05 травня 2001 року. Згідно технічного паспорту виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська станом на 17.03.2010 року, самочинно збудовані частини будинку (переобладнання) по вул.Шевченка, 5 в с.Малодолинському м.Іллічівська складаються із: - житлового будинку літ. «А», який складається з приміщення 1-1 веранда 11,1 кв.м., 1-2 передпокій 7,4 кв.м., 1-3 - житлова кімната 26,7 кв.м., 1-4 - гараж 18,0 кв.м., 1-5 душова 3,8 кв.м., 1-6 лазня 3,6 кв.м., 1-7 коридор 4,8 кв.м., 1-8 кухня 17,9 кв.м., 1-9 коридор 2,8 кв.м., 1-10 санвузол 1,1 кв.м., 1-11 хол 13,1 кв.м., 1-12 житлова кімната 17,5 кв.м., 1-13 веранда 13,2 кв.м., 1-14 житлова кімната 11,8 кв.м., 1-15 житлова кімната 12,6 кв.м.; - прибудова літера «а» (10,90х3,54), площею 38,6 кв.м.; - комора сарай літ. «Б» (10,47х3,00), площею 31,4 кв.м.; - вбиральня літ. «В» (1,30х1,40), площею 1,8 кв.м. - дворові споруди №1-4, І. Відповідно до висновку експертного дослідження №767/2016 від 14 січня 2016 року, складеного судовим експертом [PERSON], дослідуваний житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Шевченко, буд.5 відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва по архітектурно-планувальним рішенням. Загальний технічний стан досліджуваного обєкту добрий, при якому пошкоджень та деформацій немає, а є окремі несправності, які не впливають на експлуатацію будинку і усуваються під час поточного ремонту. Досліджуваний будинок використовується по цільовому призначенню. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначається, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Не зареєстрував своє право власності у відповідному порядку і батько позивача - [PERSON] Згідно із ст.1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування. Таким чином, при житті [PERSON] придбав нерухоме майно житловий будинок №8 за адресою Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, але не встиг оформити свідоцтво про право власності та зареєструвати його. Разом з тим, суд звертає увагу, що спадкодавець володів земельною ділянкою під житловою забудовою, яка розташована за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, буд.8 та спадкоємець [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2014 року є власником вказаної земельної ділянки і це право ніким не оспорюється. Також, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказується, що при здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч.1 ст.376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. У разі визнання судом права власності на самочинно зведену будівлю за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій ця будівля розміщена, до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (ч. 6 ст. 376 ЦК). До спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частини 4, 7 ст. 376 ЦК). Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця. Судом встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер 5110800000:05:013:0188) по вул.Шевченка, 5 в с.Малодолинському м.Іллічівська, площею 0,09000 га, належить позивачу на праві приватної власності. Згідно листа управління архітектури та містобудування Іллічівської міської ради від 15.12.2015 року №011-588(111) житловий будинок літера «А»., прибудова літера «а», комора сарай літера «Б», вбиральня літера «В», відповідають вимогам державних будівельних норм та встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач вказує в позові, що іншим спадкоємцем є [PERSON], який не претендує на спірне майно, разом з тим, даними правовідносинами зачіпаються його права, як спадкоємця та з метою уникнення у майбутньому будь-яких суперечок між ними, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає вимоги позивача про визнання права власності, з посиланням на норми ст.392 ЦК України, правомірними. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, що регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, до правовстановлюючих документів, якими є судові рішення, відносяться рішення, якими за результатами розгляду справи у позовному провадженні або в порядку окремого провадження у відповідності з положеннями глави 33 ЦПК України у резолютивній частині визнано право власності на об'єкт нерухомості за конкретним суб'єктом. Згідно із п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 квітня 1973 року спірне нерухоме майно придбано за одну тисячу рублів. Згідно із п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, що має майновий характер, встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно із ч.2 с.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. Дана позовна заява має майновий характер та [PERSON] при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Відповідно до висновку експертного дослідження №767/2016 від 14 січня 2016 року, складеного судовим експертом [PERSON], вартість будівлі за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Шевченко, буд.5 складає 330481 гривень. Отже, судовий збір, який підлягає стягненню з позивача на користь держави складає 1 відсоток ціни позову, а саме 3304,81 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved