Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.04.2004 р. в с. Куманівці Хмільницького району Вінницької області помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Куманівці Хмільницького району Вінницької області, по 1 пров. Космонавтів № 2. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла пережила дружина [PERSON], однак переоформити спадкове майно не встигла, 11.02.2005р. у віці 82 роки померла. Будучи спадкоємцем за законом, позивач прийняв спадщину після смерті матері шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою та оформив частину спадкового майна, однак у оформленні права на будинок нотаріус відмовила у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. А тому позивач звернувся до суду із даним позовом. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Так, свідоцтвом про смерть серії І - АМ № 229020 доведено, що 08.04.2004 р. помер [PERSON] (а.с. 5). На день своєї смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в будинку за № 2 по 1-му провулку Космонавтів с. Куманівці Хмільницького району Вінницької області що підтверджується довідкою за № 314 від 09.06.2017 року виданою Куманівецькою сільською радою (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які в цілому складаються з житлового будинку літ "А", житловою площею 41,3 кв.м., загальною площею 53,6 кв.м., ганок, сарай літ."Б", сарай літ."В", сарай літ."Г ", погріб з шиєю літ. "п/г", ш/п", огорожа № 1, які розташовані по 1-му пров. Космонавтів, 2 в с. Куманівці Хмільницького району Вінницької області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті [PERSON] прийняла пережила дружина [PERSON], що підтверджується довідкою №314 від 09.06.2017 року та витягом з погосподарської книги за № 1 Куманівецької с/р 2001 - 2005 роки (а.с. 7). 11.02.2005 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 312730 (а.с. 12). Право на спадкування виникло у позивача відповідно до ст. 1261 ЦК України, оскільки він постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем [PERSON] за однією адресою (а.с. 13) Позивач своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, згідно роз'яснення нотаріуса № 111/02-17 від 19.06.2017 р. йому було відмовлено у оформленні права в нотаріальному порядку на спадщину, а саме на житловий будинок, оскільки у нього відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначений будинок, як того вимагає ст. 182 ЦК України. Однак, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Таким чином належність житлового будинку по 1-му пров. Космонавтів, 2 в с. Куманівці Хмільницького району Вінницької області спадкодавцю [PERSON] доводиться належними й допустимими доказами, а тому при житті спадкодавець володів, користувався та розпоряджався вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у його власності. Однак вказане право власності за ним належним чином зареєстроване. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А згідно за ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують його право як спадкоємця за законом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved