Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписав заяву № б/н від 08.08.2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 42000грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає договір про надання банківських послуг, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Вимоги позивач мотивує тим, що в порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, не здійснює платежі щодо погашення заборгованості, що призвело до виникнення, станом на 05.07.2020 року, заборгованості по кредиту у розмірі 226313.35 грн. Вимоги позивач мотивує тим, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, а тому позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 139242,23 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн. 15.12.2021 року позивач подав до суду заяву (вх.№ 8216) про зменшення розміру позовних вимог. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 175383,95 грн., в тому числі 129973,05 грн. за простроченим тілом кредиту, 45410,90 грн. за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Суд своєю ухвалою від 16.10.2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив справу до судового розгляду без повідомленням сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви та доданих документів з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатскої області від 28.04.2021 року позовну заяву АТКБ "ПРИВАТБАНК» залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви. Заява представником позивача подана до суду 14.05.2021 року (вх.№3416). Суд своєю ухвалою від 24.05.2021 року продовжив розгляд справи за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача Гребенюк О.С. подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, на підставі доказів в матеріалах справи. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач подав відзив (вх. № 7399) на позовну заяву. Заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю суми заборгованості, посилаючись на те, що позивачем не доведено суму заборгованості по тілу кредиту, оскільки розрахунки заборгованості містять розбіжності по сумах кредитного ліміту і сумі нарахованої заборгованості. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, за наявними доказами та матеріалами у справі. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України) Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 08 серпня 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В анкеті-заяві [PERSON] вказав, що він ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку про нарахування банком відсотків за користування кредитом (витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" , "Універсальна 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT" "Універсальна GOLD") та зобов`язаннями слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, яку власноручно підписав. Визначаючи зміст Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів за якими визначається зміст зобов`язання відповідача суд звертає увагу, що банк є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання послуг невизначеному колу осіб, а тому Умови і Правила надання банківських послуг, за якими ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надає послуги своїм клієнтам, є публічним договором. Споживач подаючи заяву на надання йому банківських послуг висловлює свою згоду про приєднання до умов обслуговування, які розроблені банком, а відтак такий договір є договором приєднання (ст. 634 ЦК). Банк має право в односторонньому порядку змінювати Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, але такі зміни мають бути доведені до відома споживача послуг, який у разі незгоди з ними має право вимагати зміни або розірвання діючого договору банківських послуг, що передбачено ч. 2 ст. 634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, є доведеним факт укладання між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] договору, який складається не лише із заяви - анкети позичальника, а й також з Умов та Правил надання банківських послуг (суд ураховує правову позицію ВСУ у постанові від 24.09.2014 року, справа №6-144цс14). За таких обставин, виконання сторонами своїх договірних обов`язків, як надавача та споживача послуг, є обов`язковим. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 05.07.2020 року - становить 226313,35 грн., а саме: 129973,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 45410,90 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 50929,40 грн. - нарахована пеня. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, посилається на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 139242,23 грн., з яких: 129973,05 грн. - заборгованість за кредитом; 9269,18 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України за період з 08.08.2017 року по 30.11.2019 року. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), до ст. 612 ч. 1 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, до ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, за ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати належних відсотків, за ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054 ЦК України - за користування кредитом відповідач зобов`язаний сплатити проценти у порядку та в розмірі встановленим кредитним договором. Згідно зі ст. 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (суд ураховує правову позицію ВСУ у постанові від 23.09.2015 року, справа № 6-1206цс15). [PERSON] взяв на себе за кредитним договором зобов`язання та у встановлені терміни добровільно їх не виконав і кошти позичальнику не повернув, в судовому засіданні не оспорюється та не спростовується факт укладення між позивачем та відповідачем договору з надання кредитних коштів, їх отримання відповідачем, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за зобов`язаннями, що виникли у зв`язку з отриманням ним кредитних коштів. Зокрема, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, виданої на ім`я [PERSON] , останньому банком було встановлено кредитний ліміт і станом на 25.04.2017 року такий становив 42 000 грн. - сума фактично отриманих позичальником коштів від банку. Позивач просить крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який (за твердженням позивача) при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву. В частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України суд зазначає таке. Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд враховує, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позовну вимогу про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову до суду (суд ураховує правові висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 27.04.2018 року, справа №908/1394/17, у постанові від 10.04.2018 року, справа № 910/16945/14, у спотанові від 30.01.20419 року, справа № 922/175/18, у постанові від 13.02.2019 року, справа № 924/312/18). За таких обставин, з`ясувавши достатність доказів і взаємний зв`язок у сукупності, наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, суж доходить висновку, що позов підлягає до задоволення лише в частині отриманих відповідачем від банку коштів в сумі 42000 грн. (розмір неповерненого тіла кредиту, кредитний ліміт станом на 25.05.2017 року), а також стягнення заборгованості у розмірі 3780 грн. за відсотками нарахованими на прострочений кредит в сумі 42000 грн. згідно ст.625 ЦК України за три роки до звернення до суду. В решті заявлених вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та деведеними. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, суд доходить висновку, що їх слід задовольнити частково у відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 2102 грн. платіжного доручення № BOJ61B33C9 від 31 серпня 2020 року у розмірі 2102 грн. Ціна позову становить 139242,23 грн. задоволено позов на суму 45780 грн., тобто на 32.87 % (45780 х100:139242,23). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 690,93 грн. (2102 х 32.87 : 100). З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, беручи до уваги, що відповідач зобов`язання за вищевказаним договором належним чином не виконує, ухиляється від добровільної сплати заборгованості, суд вважає що позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід задовольнити частково. В решті вимог відмовити. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: partial