Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (далі - ПАТ КБ "Приват Банк", Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.10.2012 року в розмірі 64655,83 грн. Свої вимоги мотивували тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на 30.09.2017 року склала 64655,83 грн, тому просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості. (а.с.2-5, 38) Відповідач [PERSON] не погодившись з позовними вимогами, подав до суду відзив. В яких зазначив, що він дійсно 09.10.2012 році уклав з позивачем договір та отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. Зазначені кошти отримав через використання кредитної картки. На зазначений рахунок, до якого була прикріплена кредитна картка, йому перераховували грошові кошти з інших організацій та установ. Він використовував кредитну картку протягом року до 2013 року, після чого він прибув до регіонального відділення/філії ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Одесі де віддав кредитну картку співробітнику банку, яка при ньому її розрізала/знищила і інших карток йому на обмін не видала. На момент знищення картки в нього була відсутня заборгованість, про що була надана відповідна довідка. З того часу будь-яких претензій щодо заборгованості від ПАТ КБ «Приватбанк» на його адресу не надходило, інших кредитних відносин з позивачем не було і не має. Також зазначив, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору. Вважає, що позивач в односторонньому порядку збільшив відсотки за користування кредитом і нараховував замість встановленої договором 36,00 % процентної ставки: з 09.10.2012 року по 01.01.2013 року 36,00% річних, 01.01.2013 року по 29.08.2014 року 30,00 % річних, 01.09.2014 року по 31.03.2015 року 34,8 % річних, 01.04.2015 року по 30.09.2017 року включно 43,2 % річних. За таких обставин, вважає, що в межах заявлених позовних вимог, визначена при укладенні договору процентна ставка - 36,00% річних є фіксованою та не може змінюватись, зокрема в сторону її збільшення, протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки без дотриманням ст. 1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Що стосується штрафу за порушення строків платежів (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова) 3055,04 грн, а також пені 4300 грн зазначив, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім цього, просив до даних правовідносин застосувати строки позовної давності, так як на його думку Банк звернувся в суд з позовом з пропуском 3-х річного строку звернення в суд за захистом порушених прав. Так останній платіж по зазначеному кредиту був зроблений 23.02.2014 року, позивач звернувся до суду в грудні 2017 року, тобто після спливу строку позовної давності, що суперечить положенням ст. 256, 257 ЦК України. Вважає, що позивач пропустив строк на звернення до суду за захистом свого права, а тому є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. ПАТ КБ «Приват Банк» заперечуючи проти наданого відзиву [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що при укладанні Договору від 09.10.2012 року сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, в якій визначено поняття договору приєднання. Банком надані всі необхідні докази щодо укладення зазначеного кредитного договору. Стосовно строку дії договору та кредитної картки, зазначили, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Тому вважають, що кредитний договір укладений між Банком та відповідачем чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% (з 02.04.2014 року Наказом СП-2014- 6635230 від 02.04.2014 року розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4). У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. У разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн Клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2) та Тарифів. Проценти нараховуються банком правомірно відповідно до наданого розрахунку. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для ПАТ КБ «Приват Банк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки, зазначені в п. 1.1.3.1.9, 1.1.2.3. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. Повідомлення про підвищення процентної ставки було направлено відповідачу 01.09.2014 року, 01.04.2015 року, та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки Відповідач активно користувався карткою. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст. 61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідач отримав кредитні карти [NUMBER],остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 06.2017 року. Щодо строків давності, які просить застосувати відповідач зазначили. Відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. У зв'язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Тому враховуючи викладене просять суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 09.10.2012 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ "Приват Банк" кредит у розмірі 2500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% (з 02.04.2014 року Наказом СП-2014- 6635230 від 02.04.2014 року розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4). У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. У разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн Клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. Щодо формули нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість встановлено, що до 04.2014 року діяла формула нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість: N*М/365*Y=Z (N- поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів). Нарахування процентів на прострочену заборгованість здійснюється за формулою : N*M/365*Y=Z (N- прострочене тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів). Нарахування процентів здійснюється за формулою: N*M/365*2*Y=Z (N- заборгованість за кредитом (прострочене тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2- коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів). З 04.2014 року Банком були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку процентів, які затверджені Наказом №СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, згідно якого у раз виникнення прострочених зобов'язань проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. З 04.2014 року почали діяти нові формули нарахування процентів: N*M/365*(2 або 1)*Y=Z (N- заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1- застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2- підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості). У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. Пунктом 1.1.3.1.6. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка. Пунктом 2.1.1.2.3. Умов та Правил, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає згоду Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати кредитний ліміт). Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для ПАТ КБ «Приват Банк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки, зазначені в п. 1.1.3.1.9, 1.1.2.3. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.5.4 Договору. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць або 36% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Повідомлення про підвищення процентної ставки було направлено [PERSON] 01.09.2014 року, 01.04.2015 року, та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки Відповідач активно користувався карткою. Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідач отримав кредитні карти [NUMBER],остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 06.2017 року. (а.с.90) ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобов'язання за вказаним договором не виконував. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 30.09.2017 року має заборгованість по кредиту у сумі 64655,83 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 2498,73 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 54302,06 грн; заборгованості за пенею та комісією - 4300,00 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн; штраф (процентна складова) - 3055,04 грн. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Ст.1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь -який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Так при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтверджує свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовам та Тарифам. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, а тому між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином, чинному законодавству України не суперечить. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Ст.1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Банк виконав зобов'язання та надав позичальнику кредитні кошти на платіжну картку. [PERSON] борг своєчасно не повернув, заборгованість по кредиту станом на 30.09.2017 року складає 2498,73 грн. Як встановлено судом відповідач не припинив використовувати платіжну картку в 2013 році, а декілька разів отримав в Банку нові на вказаний рахунок, зокрема це картки - [NUMBER], остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 06.2017 року. (а.с.90) Далі суд вважає, що Банк правомірно нараховував проценти за користування кредитом. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні. Також судом встановлено, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць або 36% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Повідомлення про підвищення процентної ставки було направлено відповідачу 01.09.2014 року, 01.04.2015 року, та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки Відповідач активно користувався карткою. Крім цього, відповідно до ч.1,2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову, що складає 3055,04 грн. Також відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" належить стягнути заборгованість на суму 61100,79 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2498,73 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 54302,06 грн, заборгованістю за пенею та комісією - 4300,00 грн. Однак суд вважає, що в задоволенні вимог позивача щодо стягнення штрафу з відповідача за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 500,00 грн та 3055,04 грн належить відмовити виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ по справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року, за статтею 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Оскільки за невиконання кредитного договору судом стягнено з відповідача пеню, то відповідно до ст.549 ЦК України штраф стягненню не підлягає. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк останньої отриманої відповідачем картки встановлено до останнього дня 06.2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до 19.11.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності. Тому суд приходить до висновку, що Банк звернувся до суду в межах строку позовної давності при зверненні до суду У зв'язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Тому враховуючи викладене просять суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" підлягає стягненню заборгованість на суму 61100,79 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 1600,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 549, ч.3 551, 611, 624, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial