Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Голодьківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] в с. Голодьки Хмільницького району Вінницької області помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, вона своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на нього за покійним чоловіком [PERSON] Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. У судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду письмову заяву у якій просила справу розглянути у її відсутність. Вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Голодьківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Будь-яких заперечень щодо позову не надав. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2013р. (а.с. 5). Позивач [PERSON] згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.10.1959р.(а.с. 7) являлась дружиною померлого, тобто згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS], складовими частинами якого є: житловий будинок літ. "А", веранда літ "а", ґанок, убиральня літ. "Б", сарай літ. "В", погріб з шийкою літ. "П/В, ш/п", жомова яма літ. "Г", літня кухня з гаражем літ. "Д", гараж літ. "З", сарай літ. "К", погріб літ. "Л", огорожа №1, №5, №6, ворота з хвірткою №2, №4, хвіртка №3, інвентаризаційною вартістю 151113 грн. Позивач у встановленому Законом порядку своєчасно звернулась із відповідною заявою до Хмільницької районної державної нотаріальної контори та отримала свідоцтва про права на спадщину на частину належного спадкодавцеві майна: колісного трактору Т16, 1983 року випуску, земельної ділянки площею 0,1855 га та 1,1630 га по [ADDRESS]. Однак у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS], нотаріусом відмовлено з підстав відсутності документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на нерухоме майно, про що надано письмову довідку № 112/02-17 від 06.02.2014р. та доведено копіями фрагментів спадкової справи. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не встановлено, що підтверджується повідомленням нотаріуса № 172/01-16 від 28.02.2014р. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин пов'язаних із набуттям спадкодавцем [PERSON] права на житловий будинок, діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вказана інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], та господарські будівлі побудовані на протязі 1965-1976 років, що підтверджується інформацією, яка міститься в технічному паспорті на вказаний житловий будинок. Його належність спадкодавцю [PERSON] доведена належними та допустимими доказами, а саме: обліковою карткою об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки та довідкою Голодьківської сільської ради Хмільницького району № 47 від 05.02.2014р. із яких убачається, що у особистій власності господарства [PERSON] в [ADDRESS] з господарськими будівлями; технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS] виготовленим КП ВООБТІ станом на 08.06.2012р. у якому зазначено, що до складу будинковолодіння входить: житловий будинок літ. "А", веранда літ "а", ґанок, убиральня літ. "Б", сарай літ. "В", погріб з шийкою літ. "П/В, ш/п", жомова яма літ. "Г", літня кухня з гаражем літ. "Д", гараж літ. "З", сарай літ. "К", погріб літ. "Л", огорожа №1, №5, №6, ворота з хвірткою №2, №4, хвіртка №3, інвентаризаційною вартістю 151113 грн. При цьому суд враховує, що в матеріалах інвентаризації житловий будинок та господарські будівлі не відображені як самовільно побудовані, а наявний лише запис про відсутність правовстановлюючих документів, які [PERSON] не встиг оформити за життя. Також суд приймає до уваги і ту обставину, що вказаний житловий будинок побудований на земельній ділянці, яка відведена для відповідних цілей та належала спадкодавцеві на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 13). Таким чином здобуті докази свідчать про те, що при житті спадкодавець [PERSON] володів, користувався та розпоряджався вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у його власності, і вказане право власності зареєстроване за ним згідно вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують її право як спадкоємця за законом на успадкування майна спадкодавця [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачем не ставиться, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останнім.

Outcome: approved