Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

03.12.2018р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони є батьками [PERSON], [INFO]. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, і їхня малолітня дитина проживає разом з нею і на її утримання відповідач згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 01.07.2015р. сплачує аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. В зв'язку з тим, що дитина хворіє і на даний час потребує додаткових витрат на лікування, а також в зв'язку зі зміною в законодавстві позивачка, уточнивши свої позовні вимоги, просить змінити розмір вищевказаних аліментів, які сплачує відповідач, та стягувати на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку (а.с.1, 38). В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує(а.с.13). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково - в розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.24-28). \~Суд, дослідивши надані сторонами докази по справі, встановив наступне. Сторони є батьками [PERSON], яка народилась 13.03.2014 року, що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.6). На підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від\~ 01.07.2015року по справі №291/660/15-ц з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої малолітньої дитини - дочки [PERSON],[INFO], підлягають стягненню аліменти в розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з 09.06.2015р. і до повноліття дитини, тобто до 13.03.2032 р.(а.с.5-6). 2 На виконання вищевказаного рішення суду відповідач відповідно до виконавчого листа, виданого 18.08.2015р. Ружинським районним судом Житомирської області, сплачує на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с.9). Малолітній дочка сторін -[PERSON] зареєстрована та постійно проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою Новочорнорудської сільської ради Ружинського району від 21.11.2018р. (а.с.11). Відповідач на даний час не працює і крім дочки [PERSON] інших утриманців не має, що вбачається з його відзиву на позовну заяву(а.с.24-26). Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналогічна норма закріплена в ст.192 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Судом встановлено, що в період після прийняття вищевказаного рішення суду щодо стягнення аліментів з відповідача, їхня малолітня дочка [PERSON] хворіла: в травні 2018 року перенесла операцію , а в листопаді 2018 року лікувалась стаціонарно. Крім того, судом встановлено, що після набрання законної сили рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 01.07.2015р. , яким визначено розмір аліментів , що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, внесено зміни до чинного законодавства з метою посилення захисту права дитини на належне утримання. Так, відповідно до частини другої ст.182 СК України , до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту позовних вимог [PERSON], викладених нею в позовній заяві, вбачається. що вона фактично звернулась до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки з твердої грошової суми - 500 грн. щомісячно на тверду грошову суму, яка визначена в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.. Як встановлено судом, розмір аліментів, які на даний час відповідач сплачує на утримання своєї дочки [PERSON], складає 500 грн. щомісячно. 3 Відповідно до Законів України "Про державний бюджет України на 2018 рік", "Про державний бюджет України на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01.12.2018р. становить 1626 грн.. Тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. А тому, сплата відповідачем на утримання малолітньої дочки аліментів у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини і обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і визначення аліментів в мінімальному розмірі, передбаченому ст.182 СК України, не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, тощо. . Таким чином, судом встановлено, що право малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO], на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, яке закріплене ст.27 Конвенції ООН про права дитини, порушене внаслідок сплати її батьком - відповідачем [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі, який є меншим ніж мінімальний розмір, визначений законодавством України. А тому, усунення вищевказаного порушення права дитини, можливе лише шляхом збільшення розміру аліментів, які сплачує відповідач на її утримання, і визначення їх розміру в мінімальному розмірі, встановленому законодавством, тобто в розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. З врахуванням вказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню, що узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 03.05.2018р. по справі № 581/638/17. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом( ч.3 ст.12 ЦПК України). Проте позивачкою не надано суду жодного доказу, а також не заявлено клопотань ( у випадку необхідності) про витребування доказів , щодо того, що відповідач має достатній розмір заробітку(доходу), що давало б можливість змінити розмір аліментів та відповідно до ч.2 ст.182 СК України визначити їх розмір в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання позивачки на понесені нею додаткові витрати на лікування дитини не є підставою для визначення розміру аліментів в тому розмірі, який просить позивачка, оскільки положеннями ст. 185 СК України передбачено ще один із способів виконання обов'язку батьків щодо належного утримання своїх дітей, а саме: участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) . Так, згідно із ч. 1 вказаної статті СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить,зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв'язку з хворобою. 4 За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Сімейне законодавство виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків, тому відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Проте по даній цивільній справі позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, у зв'язку з її хворобою, позивачкою не заявлено. Вирішення питання щодо стягнення вказаних додаткових витрат без відповідної позовної вимоги буде виходом суду за межі позовних вимог та порушенням принципу диспозитивності. А тому, з врахуванням вказаного, позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню частково - в частині зміни розміру аліментів на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому суд, враховуючи, що вказаний розмір аліментів є мінімальним, з метою захисту прав дитини вважає за необхідне змінити розмір аліментів з часу подачі позову до суду. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial