Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

У квітні 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.02.2011 року між Банком та відповідачем укладений договір б/н, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобов'язання, станом на 31.03.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 86585 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 7209 грн. 16 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 72393 грн. 52 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2812 грн. 36 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 4120 грн. 75 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 86585 грн. 79 коп. та судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, але подав до суду заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до листа від 07.07.2018 року № Е.65.0.0.0/3-365676 повідомлено, що з 21.05.2018 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" змінило назву на Акціонерне Товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК". 28.02.2011 року [PERSON] заповнено та підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої отримано кредитну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", відкрито картковий рахунок, на який зараховано суму кредитного ліміту, строк дії картки встановлено до липня 2016 року включно. Згідно змісту Анкети-заяви, [PERSON] згодний з тим, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до Тарифів з обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" встановлено наступні умови користування: тип кредитної лінії - відновлювальна, пільговий період - до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); валюта картрахунку - гривня; базова процентна ставка (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році) на місяць - 2,5 %; розрахунок Банком відсотків на залишок особистих коштів (більше 100 грн.) - 10 %; комісія за кредитне обслуговування у випадку зняття кредиту готівкою: в банкоматах і пунктах видачі готівки ПАТ КБ "ПриватБанк" становить 4 % від суми операції, в банкоматах інших банків України - 4 % + 5 грн./1$, в закордонних банкоматах - 4 % + 30 грн./3$; розмір обов'язкового щомісячного платежу - 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості); строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за зняття власних коштів - 1% від суми операції; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: Пеня = базова процентна ставка за договором/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту; Пеня = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникнення прострочки на суму від 50 грн. і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-якими із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. В п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлено обов'язок Клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Як встановлено в п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом, наданим держателю, при наявності пільгового періоду, держатель оплачує проценти по пільговій процентній ставці (0,01% річних) в рамках установленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. Згідно п. 2.1.1.12.3 погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Клієнта в розмірі Мінімального обов'язкового платежу шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. В п. 2.1.1.12.7.2 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у випадку не погашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця (у випадку непогашення заборгованості в 30-денний строк з моменту її виникнення для Преміальних карток) Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту у Пільговий період рівну діючій Базовій місячній відсотковій ставці від заборгованості на момент списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період утримується в момент переходу у звичайний період кредитування з 26-го числа поточного місяця по Кредитному ліміту (з 31-го дня виникнення заборгованості пор Кредитному ліміту по Преміальних картах) нарахування відсотків за користування Кредитним лімітом проводиться виходячи із Базової процентної ставки. Договірне списання нарахованих відсотків за користування Кредитним лімітом проводиться банком щомісячно в передостанній робочий день поточного місяця. У відповідності до п. 2.1.1.12.7.3 Умов та правил надання банківських послуг Відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5 при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту та/або Овердрафту коштів, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт стають простроченими кредитами. В п. 2.1.1.3.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених Клієнтом або його довіреними особами операцій відповідно до правил Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу. Згідно п. 2.1.1.4.2 у випадку порушення Держателем або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов даного Договору і/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право зупинити здійснення розрахунків за Карткою (заблокувати Картку) та/або визнати Картку не дійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимогами дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або в певній Банком частині у разі не виконання Держателем та/або Довіреною особою Держателя своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим Договором. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право Банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру надання кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за коррахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта. За змістом п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно наданого АТ "Приватбанк" розрахунку заборгованості клієнта [PERSON], відповідач користувався коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасив, в результаті чого станом на 31.03.2018 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 86585 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 7209 грн. 16 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 72393 грн. 52 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2812 грн. 36 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 4120 грн. 75 коп. З довідки АТ КБ "Приватбанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (кредитний договір б/н від 28.02.2011 року) вбачається, що картковий рахунок на його ім'я № [NUMBER] відкритий 28.02.2011 року, розмір кредитного ліміту змінювався та встановлювався з 15.02.2013 року в розмірі 8000 грн. 00 коп., 08.12.2014 року зменшений до 7942 грн. 91 коп., 19.05.2015 року зменшений до 7210 грн. 00 коп., строк дії картки - липень 2016 року. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Аналіз досліджених судом доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] користувався коштами кредитного ліміту, у встановленому укладеною з ПАТ КБ "ПриватБанк" угодою порядку та строки їх не погасив, у зв'язку з чим вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з нього боргу з тіла кредиту в сумі 7209 грн. 16 коп. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, суд враховує наступне. Поняття "строк договору", "строк виконання зобов'язання" та "термін виконання зобов'язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. В ст. 252 ЦК України визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом положень ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов'язання" і "термін виконання зобов'язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання. У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов'язання. Так, наявні у справі докази свідчать про те, що сторони 28.02.2011 року уклали договір, за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок строком дії до липня 2016 року, на який встановлено кредитний ліміт, який в разі користування кредитними коштами мав погашатись ним щомісячними платежами в розмірі 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості) до 25 числа місяця, наступного за звітним упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. В ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що кредитна лінія встановлена відповідачу на картковий рахунок, строк користування кредитними коштами безпосередньо пов'язаний зі строком дії картки. Відтак, у межах строку кредитування до кінця липня 2016 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01.08.2016 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість з відсотків за користування кредитними коштами в сумі 14123 грн. 20 коп., нарахована станом на 31.07.2016 року, тобто в межах строку дії кредитної картки, на яку встановлена кредитна лінія. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафами, а також клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( частина третя ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. При цьому, зі змісту Умов та правил надання банківських послуг та тарифів вбачається, що і пеня і штраф нараховуються у випадку порушення позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. З урахуванням цього, суд приходить до висновку про те, що оскільки пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника, так як обчислюється в відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов'язання за кожен день прострочення та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобов'язань, вимоги позивача щодо стягнення штрафу не підлягають задоволенню у зв'язку з безпідставністю. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Як встановлено в ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). В ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). При цьому, за змістом норми ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до норми ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З огляду на те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з даним позовом до суду у квітні 2018 року в межах загального строку позовної давності за основною вимогою, суд вважає, що пеня підлягає стягненню з відповідача в межах спеціального строку позовної давності за останні 12 місяців перед зверненням за період з квітня 2017 року в загальному розмірі 1000 грн. А тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" та стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 21332 грн. 36 коп., яка складається з: тіла кредиту - 7209 грн. 16 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом за період до 31.07.2016 року - 14123 грн. 20 коп., заборгованість за пенею - 1000 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial