Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 02.01.2007 року перебувала у трудових відносинах з ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів", з 29.05.2009 року згідно наказу №50-к була звільнена з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України, однак при звільненні відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України не виплатив розрахункові кошти, які складались із заборгованості по заробітній платі, в зв"язку з чим зверталась в судовому порядку про видачу судових наказів про стягнення заборгованості по заробітній платі, які були видані в 2009 році, однак до даного часу заборгованість по заробітній платі не виплачена, так як відповідач не виконує судові рішення, тобто з вини відповідача ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" їй не виплачені розрахункові кошти в строки встановлені ст.116 КЗпП України, а тому має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2009 року по 27.01.2014 року, в зв"язку з чим просить стягнути з ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" на її користь 43 116,22 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю і дала пояснення згідно заяви. Представник відповідача ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" Бицюк Н.П. позов не визнала, посилаючись на те, що підприємство не здійснює фінансово-господарську діяльність та не має коштів для виплати заборгованості по заробітній платі, при цьому судові накази про стягнення на користь позивача заробітної плати знаходяться на стадії виконання, і ці обставини виключають вину відповідача у несвоєчасному розрахунку при звільненні, просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Судом із оглянутої трудової книжки достовірно встановлено, що [PERSON] після переводу з ДП "Сарнимлин" з 02.01.2007 року перебувала у трудових відносинах з ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів", була звільнена з роботи наказом №50-к від 29.05.2009 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України в зв"язку зі скороченням штату та чисельності працівників. Згідно положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідач ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" не виплатив позивачам в день звільнення сум, належних їм при звільненні, що підтверджується оглянутими судовими наказами про стягнення заробітної плати. Так, судовими наказами Сарненського районного суду Рівненської області від 08.05.2009 року року у справі №2н-161/2009, від 26.06.2009 року у справі №2н-237/2009, які набрали законної сили, з ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" стягнуто на користь [PERSON] стягнута заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 2911,71 грн. та в сумі 2256,54 грн. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом із пояснень позивача, представника відповідача, при дослідженні письмових доказів з"ясовано, що розрахунок по заробітній платі з [PERSON] відповідачем ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" не здійснено і на момент судового розгляду даного спору, так як відповідач не виконує судові рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, чим порушує трудові права позивача. Згідно положень п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року №13 - непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Верховний Суд України при розгляді 03.07.2013 року справи №6-64 цс 13 зробив правовий висновок, відповідно до якого відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Отже, у даному випадку у позивача [PERSON] наявні правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 01.06.2009 року по 27.01.2014 року. Нарахування відшкодування проводиться відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995р. №100, шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна заробітна плата розраховується діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці (ч.2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто березень-квітень 2009 року. Виходячи з того, що кількість робочих днів склала в березні 2009 року 21 робочий день, в квітні 2009 року 21 робочий день, які [PERSON] відпрацювала з урахуванням норми тривалості робочого часу 40 годин на тиждень та довідки УПФУ в Сарненському районі щодо даних індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, сформованих 27.01.2014 року року заробіток позивача в березні 2009 року становив - 697,41 грн., в квітні 2009 року - 849,21 грн., отже, середньоденна заробітна плата складає: 697,41 + 849,21 грн. : 42 робочі дні за два місяці = 36,82 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: робочі дні за період з 01.06.2009 року по 27.01.2014 року становлять 1171 днів х 36,82 грн. средньоденного заробітку = 43 116,22 грн.

Outcome: approved